Провадження №1-кс/554/2759/2019
У Х В А Л А
Іменем України

10 липня 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
скаржника ОСОБА_4 ,
представника скаржника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_4 про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України -,

встановив:

18.02.2019 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшло клопотання ОСОБА_4 , в якому він просить суд скасувати арешт технічного паспорту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , договору купівлі-продажу домоволодіння від 21.04.2017 р. за адресою: АДРЕСА_1 , витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85586900 від 21.04.2017 р., договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.04.2017 р. за адресою: АДРЕСА_1 , витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85589359 від 21.04.2017 р., накладеного ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 Київського районного суду м. Полтави від 03.05.2017 р. у справі № 552/2673/17, та зобов`язати слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Полтавській області у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000045 негайно повернути ОСОБА_4 технічний паспорт на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , договір купівлі-продажу домоволодіння від 21.04.2017 р. за адресою: АДРЕСА_1 , витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85586900 від 21.04.2017 р. договір купівлі-продажу земельної ділянки від 21.04.2017 р. за адресою: АДРЕСА_1 , витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85589359 від 21.04.2017 року.

В обґрунтування вимог ОСОБА_4 вказав, що він є власником майна документів на право власності на домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 , які були вилучені під час обшуку його офісного приміщення 26.04.2017 р. і на вказані документи було накладено арешт з метою забезпечення можливої конфіскації його майна та як доказу у кримінальному правопорушенні за ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 212 КК України у кримінальному провадженні за № 0000045 від 01.02.2017 р., згідно ухвали Київського районного суду м. Полтави від 03.05.2017 р. у справі № 552/2673/17. За цілий рік досудового розслідування належних та допустимих доказів не зібрано, підозра нікому не вручена. З 22.12.2018 р. досудове розслідування за ч.5 ст. 27 с.3 ст.212 КК України, в провадженні за № 0000045 безпідставно зупинено в порушення вимог ч.1 ст. 280 КПК України, оскільки повідомлення про підозру нікому не було вручено. Натомість існують негативні наслідки такого розслідування, для нього як власника майна третьої особи, права та законні інтереси якої обмежуються таким досудовим розслідуванням.
В судовому засіданні скаржник та адвокат подану скаргу підтримали, просили її задовольнити .

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.

Слідчий суддя, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно до вимог ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що у провадженні першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000045 від 01.02.2017 року, внесені до ЄРДР за ч.5, ст.. 27, ч.3 ст.212, ч.5 ст. 191, ч.1ч.2 ст. 222, ч.1 ст. 209 КК України.

Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2013 року № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», оскільки законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України), з урахуванням положень частини шостої статті 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, частина перша статті 306, частина третя статті 234 КПК України тощо). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що у таких випадках не можна керуватися положеннями частини першої статті 32 КПК України, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК України, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді.

Водночас у більшості випадків КПК України визначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України). Таким чином, зазначене правило має застосовуватись й до розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, про те що скарга не підлягає задоволенню, оскільки досудове розслідування кримінального провадження №0000045 від 01.02.2017 року здійснюється СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області який розташований на території Київського району м. Полтави і відповідно заявник повинен звертатися до суду в межах територіальної юрисдикції якого він знаходиться.

Враховуючи, що клопотання не підлягає розгляду в Октябрському районному суді м. Полтави, що встановлено судом під час розгляду скарги, а тому крім того враховуючи вимоги ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 22, 26, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні скарги ОСОБА_4 про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 15.07.2019.

Слідчий суддя : ОСОБА_1