Номер провадження: 11-кп/813/957/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника колонії ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2019 року, якою було задоволено клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Гетьманівка Савранського району Одеської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, незаміжньою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

засудженої вироком Савранського районного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року за ч.3 ст.297 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України

приєднано невідбуту частину покарання за вироком Савранського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2017 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення 3 місяці 1 день,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2019 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання засудженої ОСОБА_9 .

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що на день розгляду клопотання засуджена ОСОБА_9 відбула більше 2/3 строку призначеного покарання та довела своєю поведінкою те, що стала на шлях виправлення, оскільки за час перебування в установі виконання покарань стягнень та заохочень не мала, порушень режиму утримання не допускала, була працевлаштована на виробництві.

Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_9 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що стороною захисту не було надано конкретних та переконливих даних про те, що подальше виконання покарання у виді позбавлення волі є недоцільним та подальше виправлення ОСОБА_9 можливе в умовах перебування на волі. Прокурор зазначив про посередньою характеристику засудженої, яка за період відбування покарання мала два стягнення та про те, що її виробничі показники нижче ніж середні бригадні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та представника колонії, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення захисника ОСОБА_7 та засудженої ОСОБА_9 , які заперечували проти її задоволення та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали особової справи засудженої та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

З матеріалів справи вбачається, що засуджена ОСОБА_9 на момент розгляду в суді її клопотання про умовно-дострокове звільнення відбула більше двох третин строку покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі призначеного їй за вироком Савранського районного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року.

Згідно характеристики затвердженої Начальником Чорноморської виправної колонії №74 засуджена ОСОБА_9 прибула до установи 20 травня 2016 року. По прибутті до установи засуджена працевлаштована на виробництві швачкою. Виконує операції замальовника. За період відбування покарання в установі допустила порушення норм, які на даний час є погашеними, є заохочення. За характером спокійна, важко переносить будь-які зміни. В колективі засуджених конфліктних ситуацій не створює внаслідок відсторонення під час вирішення спірних питань. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті та порядку. В побуті та зовні охайна. Відповідно до ст.123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймала участь в програмі диференційованоговиховного впливу «Професія». У 2017 році закінчила Чорноморський навчальний центр №74 та отримала спеціальність «Швачка».

Апеляційний суд визнає вказану характеристику в цілому як позитивну.

При цьому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що за час відбування покарання ОСОБА_9 мала 2 стягнення за порушення режиму утримання і наявність вказаних стягнень унеможливлює її звільнення від подальшого відбування покарання, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки всі стягнення були накладені ще на початку 2017 року і на момент апеляційного розгляду, з огляду на положення пункту 14 ст.134 КВК України засуджена ОСОБА_9 вважається такою, що не має стягнень.

Крім того апеляційний суд вважає, що проступки, за які засуджена була піддана стягненням не є грубими і на протязі двох останніх років вона не допускала аналогічних порушень режиму утримання, а напроти мала заохочення за добросовісне відношення до праці, дотримання правил внутрішнього розпорядку.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що до засудженої ОСОБА_9 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки вона сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 336, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання засуджену ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3