Справа № 346/2079/18
Провадження № 1-кп/346/99/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия кримінальне провадження за № 0000323 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, на утриманні має двох малолітніх дітей, депутатом не являється, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 05 квітня 2018 року приблизно о 08.00 год., діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені іншими особами, проник на дах будинку АДРЕСА_2 , де за допомогою викрутки, демонтував з даху вказаного будинку 26 металевих листів розміром 1,5 м. на 1м. кожен, загальною вагою 55,6 кг, загальною вартістю 372,52 грн., спустивши їх на землю та залишивши на території подвір`я зазначеного будинку.

Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, обвинуваений Виклюк через розбите вікно проник у вищевказаний будинок, звідки таємно викрав металеву конструкцію печі вагою 6 кг, загальною вартістю 40,2 грн., яку також виніс на територію подвір`я.

Однак перебуваючи на подвір`ї вказаного будинку та не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі, був затриманий працівниками Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений Виклюк свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, визнав та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, яке вказане в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що дійсно 05 квітня 2018 року приблизно о 08.00 год. проник на дах будинку АДРЕСА_2 , де за допомогою викрутки, демонтував з даху вказаного будинку 26 металевих листів, спустив їх на землю та залишив на території подвір`я зазначеного будинку. Після чого через розбите вікно проник у вищевказаний будинок, звідки таємно викрав металеву конструкцію печі, яку також виніс на територію подвір`я, але був затриманий працівниками Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області. Щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, викрадені речі йому повернуто, просив обвинуваченого Виклюка суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого Виклюка за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднаному з проникненням до житла.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнаються його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

Як вбачається з досудової доповіді Коломийського міськрайонного відділу філії Державної Установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинуваченого у кримінальному провадженні з врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, Коломийський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Приймаючи до уваги ту обставину, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, що потерпілий просить обвинуваченого суворо не карати і немає будь-яких претензій до обвинуваченого, що до кримінальної відповідальності обвинувачений притягується вперше, на утриманні має двоє малолітніх дітей синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , то суд вважає за доцільне примінити ст.69 КК України і перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та застосувавши ст.69 КК України призначити покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Речові докази: 26 металевих листів розміром 1,5 м. на 1м. кожен та металеву конструкцію печі залишити законному володільцю потерпілому ОСОБА_5 .

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1