УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Києві

скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого третього відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 03 квітня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000428 від 03 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого третього відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 03 квітня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000428 від 03 квітня 2019 року.

Обґрунтовуючи доводи скарги, ОСОБА_4 вказує, що в провадженні Державного бюро розслідувань перебувають матеріали кримінального провадження №0000428 від 03 квітня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за його заявою від 28 березня 2019 року. 25 квітня 2019 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого Державного бюро розслідувань, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000428 від 03 квітня 2019 року,про залучення його до кримінального провадження №0000428 від 03 квітня 2019 року в якості потерпілого, надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, та допитати його в якості потерпілого в кримінальному провадженні.

Постановою слідчого третього відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 03 квітня 2019 року, відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000428 від 03 квітня 2019 року, у зв`язку з тим, що в матеріалах кримінального провадження, на час розгляду заяви ОСОБА_4 , відсутні відомості, що свідчать про завдання ОСОБА_4 моральної, фізичної або майнової шкоди.

Вважає, що постанова слідчого від 03 квітня 2019 року є незаконною, невмотивованою, винесеною передчасно та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчим Державного бюро розслідувань, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000428 від 03 квітня 2019 року, не було допитано його, ОСОБА_4 , та не було досліджено обставин щодо завдання йому, в наслідок вчинення кримінального правопорушення, моральної, матеріальної та фізичної шкоди.
У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав вимоги та доводи, викладені у скарзі, просив скаргу задовольнити.
Слідчий третього відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , або інший уповноважений слідчийслідчого відділу Державного бюро розслідувань в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду скарги відповідно до вимог ч.3 ст.306 КПК України.
Слідчий суддя, вислухавши думку ОСОБА_4 , вивчивши скаргу та дослідивши додані заявником матеріали, дійшов таких висновків.
Як убачається зі змісту скарги та доданих матеріалів кримінального провадження, постановою від 03 квітня 2019 року слідчий третього відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 відмовив у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні№0000428 від 03 квітня 2019 року, яке здійснюється за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, з посиланням при цьому на положення ст.ст.55,110 КПК України. Постанова винесена на підставі заяви ОСОБА_4 від 25 квітня 2019 року, в межах даного кримінального провадження, в якій останній просив визнати його потерпілим, надати йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, та допитати в якості потерпілого в кримінальному провадженні.
При винесенні постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні слідчий зазначив, щов матеріалах кримінального провадження, на час розгляду заяви ОСОБА_4 , відсутні відомості, що свідчать про завдання ОСОБА_4 моральної, фізичної або майнової шкоди.
Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
При цьому ОСОБА_4 фактично є заявником про вчинення безпосередньо щодо нього кримінального правопорушення, що убачається з матеріалів скарги, також подав заяву про залучення його як потерпілого.
В заяві про залучення до кримінального провадження ОСОБА_4 викладає обставини в обґрунтування завдання йому матеріальної, фізичної та моральної шкоди.
Не зважаючи на це,та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_4 матеріальної, фізичної та моральної шкоди,слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні останнього потерпілим у кримінальному провадженні№0000428 від 03 квітня 2019 року,чим порушив його законні права та інтереси та безпідставно усунув від участі у кримінальному провадженні.

За таких обставин,постанова слідчого третього відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 03 квітня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню,а скарга підлягає частковому задоволенню.
Щодо вимоги скаржника в частині зобов`язання слідчого Державного бюро розслідувань, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000428 від 03 квітня 2019 року, визнати ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні №0000428 від 03 квітня 2019 року, надати йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, та допитати в якості потерпілого в кримінальному провадженні, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відтак не може бути задоволено скаргу ОСОБА_4 , в частині зобов`язанняслідчого Державного бюро розслідувань, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000428 від 03 квітня 2019 року, визнати ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні №0000428 від 03 квітня 2019 року, надати йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, та провести допит його в якості потерпілого в кримінальному провадженні, як таку, розгляд якої не передбачений у порядку ст. 303 КПК України.

За зазначених обставин, у задоволенні скарги в даній частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 303, 304, 306, 308 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого третього відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 03 квітня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000428 від 03 квітня 2019 року задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого третього відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 03 квітня 2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні №0000428 від 03 квітня 2019 року.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1