Справа № 727/4672/19
Провадження № 1-кс/727/1994/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

затриманого ОСОБА_4 )
захисника ОСОБА_5 перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черніцві скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах затриманого громадянина Руспубліки ОСОБА_7 про скасування наказу Міністерства юстиції України №1114/5 від 04.04.2019 року «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до Італійської Республіки для виконання вироку суду», -

В С Т А Н О В И В :
23.04.2019 року до слідчого судді звернувся захисник ОСОБА_5 з скаргою в інтересах затриманого громадянина ОСОБА_9 про визнання порушеними права особи, видача якої запитується в порядку ст.581 КПК України.

25.04.2019 року адвокатом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_10 подано скаргу в новій редакції про скасування наказу Міністерства юстиції України №1114/5 від 04.04.2019 року «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до Італійської Республіки для виконання вироку суду».

В скарзі посилається на те, що 19.04.2019 року затриманого ознайомлено із матеріалами запиту Італійської Республіки. Сторона захисту, заперечує проти екстрадиції, так як порушено право на захист. Зокрема, із наданих матеріалів про екстрадицію ОСОБА_8 в Італійську Республіку , затриманий знаходився під вартою з 03.02.1999 року за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 110, 575, 577 абз.З КК Італійської Республіки та ст.ст. 61 абз.2, 110 КК Італійської Республіки та ст.4 Закону 110/75. Упродовж досудового розслідування, йому замінено запобіжний захід з взяття під вартою на домашній арешт. 21.06.2001 року ОСОБА_11 «втік», отримавши умовний термін у вигляді 4 місяців ув`язнення за вироком Суду ОСОБА_12 від 23,06,2.001 року.

За рішенням Суду присяжних Мачерати від 04.07.2001 року, (саме за участю обвинуваченого), ОСОБА_11 визнано невинним у вчиненні вбивства і в порушенні щодо зброї, використаної для вчинення вбивства, а за носіння ножа призначено покарання у виді 14 днів ув`язнення і штраф у розмірі 80 000 лір.

Таким чином домашній арешт було скасовано. ОСОБА_11 виїхав в Республіку Молдова додому. Місце проживання він не міняв, місце реєстрації - також.

Республіканська прокуратура в Суді ОСОБА_12 оскаржила рішення суду присяжних Мачерати від 04.07.2001 року, взявши за основу втечу з під домашнього арешту ( яке було скасовано рішенням суду). Без участі обвинуваченого, без його повідомлення, без повідомлення дипломатичної або консульської установи Республіки Молдова про оскарження рішення суду, розгляду справи у суді, ОСОБА_8 заочно було засуджено.

Сталося порушення принципу «рівності можливостей» - сторона обвинувачення мала перевагу над стороною захисту. У даному випадку, судове розслідування викладене у неправдивому вигляді з метою уникнути передбаченого у ст.6 Конвенції справедливого судочинства. Отже, порушено право на захист прав людини і основоположних свобод. А саме: ОСОБА_13 ) ч.З ст.6 Європейської конвенції з прав людини - Захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника, обраного на власний розсуд або - якщо він немає достатніх коштів для оплати правової допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя.

Принцип «рівності можливостей» порушується і при розгляді матеріалів про екстрадицію у теперішньому судовому процесі - сторона обвинувачення має перевагу над стороною захисту.

Враховуючи, що ОСОБА_11 був звільнений з під варти за непричетністю до вбивства, у відповідності до ст.6 Конвенції, він має право на отримання додаткових доказів у свій захист. Всіх подробиць кримінальної справи він не пам`ятає, оскільки пройшло десять років з моменту звинувачення у скоєнні кримінального злочину. Тому, ОСОБА_11 , вимагає від центрального органу України додаткових матеріалів, а саме, всі матеріали справи суду першої інстанції запитуючої сторони. Він має право заново ознайомитися з матеріалами кримінальної справи для захисту своїх прав.

В такому випадку, екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проведена з порушенням права на захист.

Крім цього, порушено його права передбачені ст.581 КПК України, а саме під час ознайомлювання з матеріалами запиту 19.04.2019 року, ОСОБА_11 заявив, що йому незрозумілі італійська і українська мови і тому він не може себе захистити. Затриманий вимагає перекладу матеріалів справи на зрозумілу йому російську мову. Він є іноземцем і тримається під вартою, а тому вимагає зустрічі з відповідним представником своєї держави.
На підставі викладеного просить скасувати наказ Міністерства юстиції України №1114/5 від 04.04.2019 року «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до Італійської Республіки для виконання вироку суду». Відмовити у фактичній передачі ОСОБА_8 до Італійської Республіки для виконання вироку суду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 скаргу підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в скарзі, просив вимоги скарги задовольнити.
Особа, в інтересах якої звернувся захисник, ОСОБА_11 у судовому засіданні підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на відсутність підстав викладених ст.589 КПК України, які надають право на скасування рішення Міністерства юстиції про видачу (екстрадицію) особи.

Слідчий суддя, заслухавши захисника та особи, відносно якої винесено рішення про екстрадицію, думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, дійшов до наступного.
Слідчим суддею встановлено, що 12.01.2019р. о 04.30 год., у відповідності до ст.582 КПК України, інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 під час здійснення перетину державного кордону із Республіки Молдова в Україну затримано громадянина Республіки Молдова ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Йоржниця Сороцького району Республіки Молдова, мешканця АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу станом на 12.01.2019 р. він значиться в міжнародному розшуку з метою арешту для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 110, 112, 575, 577 КК Італійської Республіки.
Ініціатором розшуку Чеголя (Cegolea) Юрія (Iurie) є Суд Анкони Італійської Республіки.

Так, вироком Суду Анкони Італійської Республіки від 07.03.2003 р., який вступив в силу 17.09.2004 р., ОСОБА_15 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 110, 112, 385, 575, 577 КК Італійської Республіки (злочини з обтяжуючими обставинами у вигляді вбивства, втечі, незаконного носіння ножа), призначене покарання у вигляді 30 років позбавлення волі.

На підставі рішень Генеральної Прокуратури Республіки Італії в Апеляційному Суді Анкони від 12.10.2004 р. та Апеляційного Суду присяжних Анкони в якості Судді від 30.10.2013 р. остаточне тюремне покарання, призначене ОСОБА_15 , складає 24 роки 11 місяців 12 днів.

Чеголя (Cegolea) Юрій (Iurie) на основі наказу про ув`язнення

№ 150/04 R.Es., виданого 12.10.2004 р. Генеральною Прокуратурою Республіки в Апеляційному Суді Анкона перебуває у міжнародному розшуку.

Ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14.01.2019 до ОСОБА_16 ) застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Італійської Республіки.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.02.2019 до ОСОБА_16 ) застосовано екстрадиційний арешт до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та його фактичної передачі, але не більше строку встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України, з обов`язковою перевіркою наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою не рідше одного разу на два місяці.

Згідно ч. 11 ст. 584 КПК України слідчій суддя, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.04.2019р. визнано наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , під вартою та продовжено застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання Міністерством юстиції України про видачу ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) та його фактичної передачі до Італійської Республіки, але не більше ніж на 2 місяці.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

04.04.2019 р. наказом першого заступника Міністра юстиції України
№1114/5 прийнято рішення про видачу ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) з України до Італійської Республіки для виконання невідбутої частини покарання у вигляді 24 років 11 місяців 12 днів позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного Суду Присяжних Анкони Італійської Республіки від 07.03.2003 р.

Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 590 КПК України, у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 591 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою. За результатами розгляду слідчий суддя виносить ухвалу, якою залишає скаргу без задоволення, або задовольняє скаргу і скасовує рішення про видачу (екстрадицію).

Як вбачається з матеріалів справи, захисник скористався своїм правом у відповідності до вимог ч.ч. 3, 4 ст.590 КПК України та в межах десяти днів звернувся до суду із скаргою про скасування рішення про екстрадицію ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 27 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», питання стосовно видачі іноземців, які перебувають в Україні і вчинили злочин поза межами України, регулюється законодавчими актами України та міжнародними договорами України. Положення частини другої цієї статті не застосовуються до осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до вимог ст.1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року: «Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення».

Згідно вимог ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року: «Договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбачених цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності».

Як вбачається з матеріалів екстрадиційної справи, наказом першого заступника Міністра юстиції України №1114/5 прийнято рішення про видачу ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) з України до Італійської Республіки, на підставі ст.589 КПК України, оскільки на день прийняття оскаржуваного рішення не було встановлено обставин для відмови у видачі (екстрадиції) особи.

Разом з тим, згідно положень ч. 1 ст. 589 КПК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Під час перевірки було встановлено, що: ОСОБА_18 не є громадянином України; за станом здоров`я протипоказань до його етапування не має; не сплинули строки давності виконання обвинувального вироку суду; вироком який набрав законної сили ОСОБА_15 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 110, 112, 385, 575, 577 КК Італійської Республіки (злочини з обтяжуючими обставинами у вигляді вбивства, втечі, незаконного носіння ножа), та призначено покарання у вигляді 30 років позбавлення волі, на підставі рішень Генеральної Прокуратури Республіки Італії в Апеляційному Суді Анкони від 12.10.2004 р. та Апеляційного Суду присяжних Анкони в якості Судді від 30.10.2013 р. остаточне тюремне покарання, призначене ОСОБА_15 , складає 24 роки 11 місяців 12 днів, тобто є екстрадиційним, при цьому такий злочин не належить до військових злочинів і не носить політичного характеру; на території України ОСОБА_18 до кримінальної відповідальності не притягується та не судимий.

Наведені обставини засвідчуються наданими суду прокурором матеріалами екстрадиційної перевірки.

З наведеного вбачається, що за результатами перевірки було встановлено, що злочин, за вчинення якого ОСОБА_8 засуджено в Італійській Республіці, є екстрадиційним, а підстави які б виключали можливість його видачі до вказаної країни на даний час відсутні.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК України особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», біженець особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Однак, в матеріалах справи відсутні відомості з приводу звернення ОСОБА_8 до ДМС України з заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту згідно ЗУ «Про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту».

Таким чином, враховуючи, що під час вирішення питання про видачу ОСОБА_8 до Італійської Республіки, в т.ч. в ході екстрадиційної перевірки, компетентними органами України не було встановлено обставин для відмови в його видачі, слідчий суддя вважає що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Також щодо посилання захисника на порушення прав на захист ОСОБА_8 згідно ст.6 Європейської конвенції з прав людини, слід зазначити, що слідчий суддя не уповноважений досліджувати питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 та не може встановлювати наявність політичних мотивів переслідування останнього правоохоронними органами Італійської Республіки.

З урахуванням наведеного вище слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для скасування наказу першого заступника Міністра юстиції України №1114/5 на даний час відсутні, наказ прийнятий відповідно до встановленої законом процедури. Жодних доказів на підтвердження того, що наявні підстави, які перешкоджають видачі ОСОБА_8 до Італійської Республіки, ні захисником, ні самою особою, яка підлягає видачі, на час розгляду скарги не надано. Тому, на думку слідчого судді доводи сторони захисту щодо існування таких обставин належними доказами суду підтверджені не були, що свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, ст.ст. 589, 590, 591 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах затриманого громадянина ОСОБА_9 про скасування наказу Міністерства юстиції України №1114/5 від 04.04.2019 року «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до Італійської Республіки для виконання вироку суду» залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали мені вручено

___ ___________ 2019 року

__________________________________