ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 582/578/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2679/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , з участю представника потерпілого ОСОБА_9 , без участі інших учасників, а саме самого потерпілого ОСОБА_10 , належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 07 06 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 07 06 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Саєво Недригайлівського району Сумської області, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Долю речових доказів визначено відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Вищевказаним вироком встановлено, що 13 березня 2019 року близько 01-00 години під час перебування в смт. Недригайлів Сумської області по вул. Щебетунів, поблизу магазину «Лакомка», у ОСОБА_7 під час спілкування з ОСОБА_10 виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час якої у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя останнього, від якого потерпілий впав на асфальтобетонне покриття. Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_10 , який на той час лежав на землі та наніс йому що один удар лівою ногою в голову, від якого останній втратив свідомість. Надалі ОСОБА_7 було завдано ще 7 ударів кулаком правої руки та 4 удари лівою ногою в голову потерпілого, у результаті чого спричинив ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 123 від 19.04.2019 року такі тілесні ушкодження: поєднана краніо-лицьова травма, закрита черепно-мозкова травма; забій головного мозку зі стисненням у правій скроневій області, що відповідно до вищевказаного висновку експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, а закритий перелом нижньої щелепи праворуч відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції належним чином не врахував при призначенні ОСОБА_7 покарання форму вини, яка характеризується прямим умислом, мотиви вчиненого діяння помста, спосіб спричинення тілесних ушкоджень, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, оскільки обвинувачений припинив свої протиправні дії лише після того, як переконався, що потерпілий ніяким чином не реагував на численні удари кулаками і ногами по тілу потерпілого.

Крім того, вказує, що визнаючи пом`якшуючими обставинами визнання обвинуваченим вини та щире каяття, суд не звернув увагу на те, що це є лише обраний засудженим спосіб захисту з метою уникнення реального покарання за кримінальне правопорушення, яким заподіяно тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 просив про задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого, його захисника та представника потерпілого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з оскаржуваного вироку фактичні обставини вищевказаної справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, що позбавляє учасників судового провадження права оскаржувати їх.
Колегія суддів погоджується з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки останній заподіяв потерпілому ОСОБА_10 умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В ході перевірки доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує вимоги статті 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання суд першої інстанції зазначених вимог дотримався, врахувавши, що обвинувачений хоча і скоїв тяжкий злочин, проте у скоєному щиро розкаявся та вибачився перед потерпілим, є особою в силу ст. 89 КК України раніше не судимою, має позитивні характеристики за місцем свого проживання, має молодий вік, має міцні соціальні зв`язки, а саме має співмешканку ОСОБА_11 , яка є вагітною та матір пенсійного віку.

Крім того, не залишено поза увагою і факт відшкодування обвинуваченим ОСОБА_7 матеріальної шкоди у заявленому потерпілим розмірі та відсутність у потерпілого ОСОБА_10 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 встановлено не було.

Враховуючи встановлені обставини та характеризуючі обвинуваченого дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо виду та розміру покарання та вважає його необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження ним нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 07.06.2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4