Провадження1-кс/991/1063/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Вищого антикорупційного суду скаргу на бездіяльність високопосадовців Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2018 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність високопосадовців Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.
09.10.2019 до Вищого антикорупційного суду на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 19.09.2019 надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 для розгляду в установленому законом порядку.
Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 09.10.2019 для розгляду скарги було визначено суддю ОСОБА_1 .
У своїй скарзі ОСОБА_3 зазначає, що ним до Національного антикорупційного бюро України надавались відомості щодо корупційних діянь, які вчинялись посадовими особами ДП «Одеський морський торгівельний порт», спрямовані на розтрату та привласнення активів, які належали цьому підприємству. На думку ОСОБА_3 до систематичного вчинення корупційних правопорушень працівниками ДП «Одеський морський торгівельний порт» були залучені представники вищих органів влади Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Адміністрації Президента України, які в межах своїх повноважень не вжили заходів щодо забезпечення здійснення належним чином правосуддя Приморським районним судом м. Одеси.
Окрему увагу скаржник звертає на діяльність суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які на його думку, протягом останніх 13 років ухвалювали неправосудні рішення і отримували неправомірну вигоду за прийняття рішень в інтересах окремих осіб.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та пояснив, що його заява стосується безпосередньо вчинення злочинів головою Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 , заступника голови Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 .
Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, проте надіслав свої письмові заперечення з приводу поданої скарги. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у його відсутності.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Судом встановлено, що 30.08.2018 заявник ОСОБА_3 подав до Національного антикорупційного бюро України заяву щодо можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191, 255, 364, 368 та 375 КК України, окремими суддями Приморського районного суду м. Одеси, членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та іншими посадовими особами правоохоронних органів, а також з інших питань. Однак ці відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що стало відомо лише 18.09.2018 з листа НАБУ від 10.09.2018 № 111-066/34580.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають буми критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 с. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Доводи заявника ОСОБА_3 про корупційні дії суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за вищевказаними статтями.
Із заяви вбачається, що весь її зміст зводиться до незгоди ОСОБА_3 із тривалим розглядом судових справ, процесуальними рішеннями суддів, ухваленими при розгляді справ в Приморському районному суді м. Одеси за його участі.
Крім абстрактних звинувачень суддів у злочинних діях заява ОСОБА_3 не містить конкретних фактів, які б свідчили про вчинення суддями злочинів, передбачених статтями 27, 33, ч. 5 ст. 191, 255, ч. 2 ст. 364, 368, 375 КК України.

Також за статтею 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підставами для дисциплінарної відповідальності судді зокрема є порушення правил щодо відводу (самовідводу); безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом.
Тобто питання, порушені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення, є такими, що підлягають розгляду в порядку дисциплінарного провадження щодо судді.

При розгляді цієї скарги слідчий суддя також враховує, що згідно зі ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенства права. Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.
За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді ухвалюється іменем України.
Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Отже, у разі незгоди з рішенням суду першої інстанції, в особи є право оскаржити таке рішення до суду апеляційної та касаційної інстанцій, які уповноважені скасувати незаконне та необґрунтоване судове рішення.
Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ознак вищезазначених злочинів, відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддями процесуальними рішеннями при розгляді справи.
За наведених обставин у задоволенні скарги належить відмовити.
Керуючись ст. ст. 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1