Справа № 401/3306/19;
Провадження № 1-в/401/168/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю: - секретаря - ОСОБА_2 ;

- прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Світловодську клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Краснооктябрського районного суду м. Волгограда від 23 квітня 2018 року, яким засуджено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 30, ч. 5, ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років 6 місяців позбавлення волі, у відповідність із законодавством України,-

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2019 року до Світловодського міськрайонного суду надійшло клопотання заступника начальника Управління міжнародної правової допомоги - начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_5 про приведення вироку Краснооктябрського районного суду м. Волгограда Російської Федерації від 23 квітня 2018 року відносно громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Клопотання Міністерства юстиції України мотивовано тим, що громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено вироком Краснооктябрського районного суду м. Волгограда Російської Федерації від 23 квітня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5, ст. 228.1 КК Російської Федерації до 9 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №19 УФСВП Росії по Волгоградській області», кінець відбуття строку покарання 20 жовтня 2026 року.

Оскільки наказом Міністерства юстиції України № 3296/5 від 28 жовтня 2019 року прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_4 для подальшого відбуття покарання на території України, виникла необхідність у приведенні вироку суду іноземної держави у відповідність до законодавства України, тому уповноважений представник Міністерства юстиції України просив суд клопотання задовольнити.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, просив суд відповідно до ч.1 ст.610 КПК України розглянути клопотання без його участі в судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання та приведення вироку іноземної держави у відповідність до законодавства України не заперечує. Просить задовольнити клопотання.

Розгляд клопотання відповідно до ч.1 ст. 610 КПК України проводиться без участі представника Міністерства юстиції України.

Суд, заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання є обґрунтованим та відповідає вимогам закону, дослідивши додані до клопотання матеріали, в тому числі, заяву засудженого ОСОБА_4 від 26.09.2018 року, про передачу його в Україну для подальшого відбування покарання, вважає, що клопотання Міністерства юстиції України підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, при розгляді клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність до законодавства України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передачу засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та нормами Кримінального кодексу України.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частини 2 статті 1 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України.

У відповідності до ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

За пунктом «b» частини 1 статті 9 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» 1983 року, до якої Україна приєдналася у відповідності до Закону України від 22 вересня 1995 року «Про приєднання України до Європейської Конвенції по передачу засуджених осіб, 1983 рік», компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави винесення вироку за такий самий злочин, згідно з положенням статті 11 Конвенції.

Згідно частини 1 ст. 11 вказаної Конвенції, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави (п. 2 ч.4 ст. 610 КПК України).

При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Судом достовірно встановлено, що засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме зареєстроване місце проживання в Україні, є АДРЕСА_1 .

Згідно вироку Краснооктябрського районного суду м. Волгограда від 23 квітня 2018 року громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ за вчинення замаху на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», вчинене організованою групою, у великому розмірі.

За вчинення вказаного злочину ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців у виправній колонії суворого режиму.

Відповідно до розпорядження №1-84/2018 від 18.07.2018 року про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Краснооктябрського районного суду м. Волгограда Російської Федерації від 23 квітня 2018 року відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст. 30, ч. 5 ст.228.1 КК Російської Федерації, набрав законної сили 03 липня 2018 року.(а.с.54).

Засуджений ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою від 26.09.2018 року. (а.с.57).

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 19 УФСВП Росії по Волгоградській області», кінець відбуття строку покарання 20 жовтня 2026 року.

28 жовтня 2019 року наказом Міністерства юстиції України № 3296/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком Російського суду громадянина України ОСОБА_4 , відповідно до ст. 606 КПК України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 21.12.2018 року за № 06-166366/18.

ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, який кваліфікується як замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), вчинене групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі.

Аналіз змісту ч.3 ст.30, ч.5 ст. 228.1 КК Російської Федерації дає суду підстави для висновку, що протиправні дії ОСОБА_4 , за які його засуджено судом Російської Федерації, є кримінально караними згідно із Кримінальним законодавством України, та охоплюються диспозицією ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України.

Суд зазначає, що частина ч.3 ст.30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації відповідає змісту ч.3, ст.307 КК України, якою передбачена кримінальна відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього -караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Суд враховує, що постановою пленуму Верховного Суду України №4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», роз`яснено, що злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК України, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювалися її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або замах на злочин не потребує.

Отже, враховуючи диспозицію ч.3, ст.307 КК України та роз`яснення вказаної вище Постанови пленуму Верховного Суду України факт незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, є закінченим складом кримінального правопорушення.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_4 слід вважати засудженим за ч.3, ст. 307 КК України.

При визначенні строку покарання засудженому ОСОБА_4 за вироком суду іноземної держави відповідно до законодавства України суд виходить з такого.

Так із змісту вироку встановлено, що ОСОБА_4 призначено покарання за ч.3 ст.30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців у виправній колонії суворого режиму.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків, зокрема якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, призначений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, суд зазначає, що строк покарання ОСОБА_4 за кримінальним законом України, а саме за ч.3 ст.307 КК України до відбуття слід визначити у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців.

У відповідності до п. «с» ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 належить обчислювати з 23 квітня 2018 року, в який, відповідно ч.5 ст.72 КК України, слід зарахувати час тримання його під вартою з 21 квітня 2017 року по 22 квітня 2018 року, а також не визначати виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, оскільки діючим законодавством України не передбачено визначення судом виду такої установи.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією «Про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983р., ст.ст. 1, 372, 602, 610 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Краснооктябрського районного суду м. Волгограда від 23 квітня 2018 року, яким засуджено громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 за ч. 3 ст. 30, ч. 5, ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років 6 місяців позбавлення волі, у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести вирок Краснооктябрського районного суду м. Волгограда від 23 квітня 2018 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 30, ч. 5, ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років 6 місяців позбавлення волі, у відповідність із законодавством України.

Визначити, що відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винуватим вироком Краснооктябрського районного суду м. Волгограда від 23 квітня 2018 року, передбачена ч. 3 ст. 307 КК України.

Визначити, що на підставі вироку Краснооктябрського районного суду м. Волгограда від 23 квітня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає відбуванню покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 23 квітня 2018 року.

У строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати час перебування під вартою з 21 квітня 2017 року по 22 квітня 2018 року.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та Державної кримінально-виконавчої служби України.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи діб з дня отримання її копії органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1

04 грудня 2019 р.