ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1916/19

08 жовтня 2019 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Костопільського районного суду Рівненської області кримінальне провадження №0000366 від 13 червня 2019 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Привільне Баштанського району Миколаївської області, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта неповна середня, не працює і не навчається, неодружений, на утриманні одна малолітня дитина, учасник бойових дій, відповідно до ст.89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , на підставі усного договору з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснював ремонт автомобіля марки «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить останньому на праві приватної власності. Під час перебування автомобіля на території домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , у останнього виник умисел на використання автомобіля у власних цілях без дозволу власника.

Так, 12.06.2019 року ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою тимчасового використання транспортного засобу, всупереч волі власника ОСОБА_5 , незаконно заволодів автомобілем «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 шляхом приведення в дію двигуна автомобіля ключем запалювання та його переміщення.

12.06.2019 близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції перебуваючи за кермом автомобіля марки «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Гвардійська, що у м.Костопіль Рівненської області.

Зазначеними вище умисними діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.
У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину та цивільний позов визнав, надав показання на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті.

У судовому засіданні потерпілий підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті та подав цивільний позов.

У судовому засіданні прокурор, враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину та всі встановлені обставини справи, просить суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений та потерпілий не заперечили щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме незаконного заволодіння транспортним засобом. Такі дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України, кваліфікується як злочин середньої тяжкості.

Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 обставини суд враховує щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Відповідно до ст.67 КК України, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 на диспансерному нагляді у психіатра та нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Санкція ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк.
Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання у вигляді обмеження волі, однак вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без реального обмеження волі, але в умовах нагляду за ним та звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Потерпілий подав цивільний позов до обвинуваченого та просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 51184,52 грн. матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 3000 грн. процесуальних витрат.

Цивільний відповідач позов визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір матеріальних збитків позивач обґрунтовує висновком експерта від 26.06.2019 року №3.9-10/19 проведеної автотоварознавчої експертизи автомобіля «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 51184,52 грн.

Крім того, позивачем сплачено за послуги адвоката 3000 грн., що підтверджується квитанцією установи банку.

Судом встановлено, що визнання цивільним відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, цивільний позов ОСОБА_5 підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З довідки про витрати на проведення експертизи вбачається, що витрати на проведення автотоварознавчої експертизи по даному кримінальному провадженню становлять 1570,10 грн., а відтак суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Вирішуючи питання про речові докази суд керується приписами ст.100 КПК України.

Речовий доказ, автомобіль «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому, після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475, 100, 122, 124 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 /три/ роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 /один/ рік.
Відповідно до п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч.4 ст.76 КК України, здійснення нагляду за ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1570 /тисяча п`ятсот сімдесят/ гривень 10 копійок витрат на проведення судової експертизи.

Цивільний позов ОСОБА_5 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 51184 /п`ятдесят одна тисяча сто вісімдесят чотири/ гривні 52 копійки у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 3000 /три тисячі/ гривень процесуальних витрат.

Речовий доказ, автомобіль «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому, після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1