1Справа № 335/167/18 1-кп/335/156/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002999 від 14.08.2017 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, маючої вищу освіту, ФОП, має на утриманні малолітню дитину, розлучена, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 14.08.2017, приблизно о 14-30 год., діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , знаходячись на сходовому майданчику першого поверху під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, шляхом нанесення почергових ударів кулаками обох рук в область голови та тулубу ОСОБА_7 , спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді: синців в ділянках шиї, грудної клітини, живота, обох плечей, садна в ділянках шиї, грудної клітини, обох плечей, обох ліктьових суглобів, правого передпліччя, правої кисті, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 452/к від 12.12.2017, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, які представлені стороною обвинувачення і докази, які зібрані в ході судового розгляду, оцінивши їх, вислухавши пояснення потерпілого, свідків, обвинуваченої, суд приходить до наступних висновків.

Допитана у судовому засідання обвинувачена ОСОБА_5 вину не визнала у повному обсязі та пояснила, що 14.08.2017 десь о 14-40 год прибула на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить їй на праві власності. Їй було відомо про візит органу опіки та піклування до вказаної квартири для огляду житла. Вона прибула разом із ОСОБА_8 , яка є її представником (адвокат). Також, там перебували її батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . У квартирі знаходився ОСОБА_7 , який одразу почав скандалити, ображати усіх нецензурно тощо, у зв`язку з чим вона двічі викликала працівників ДСО, оскільки квартира знаходиться під охороною. Пізніше з`явилися працівники органів опіки та піклування (чотири особи) та вона відмовила їм у допуску у квартиру, показавши відповідні правовстановлюючі документи, про що ними було складено відповідний акт. Також був присутній дільничний Вознесенівського ВП ОСОБА_11 , який перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_7

ОСОБА_7 напав на її маму ОСОБА_9 та два рази вдарив її, після чого його відтягував ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Усіх подробиць вказаних подій не пам`ятає, оскільки усіх дій ОСОБА_7 по відношенню до її матері не бачила. Конфлікт відбувався досить тривалий час, який виражався у перепалках та сварках. Зазначила, що ОСОБА_7 сам себе дряпав та погрожував її матері, оскільки між ОСОБА_7 та її матір`ю дуже неприязні відносини досить тривалий час. Стверджує, що фізична сутичка була між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , у зв`язку з чим їх рознімали інші, а вона взагалі не наносила йому жодних ударів та не наближалася до нього. Її мати ОСОБА_9 зверталася до правоохоронних органів із відповідною заявою після вказаних подій, проте на теперішній час, жодного результату цієї заяви не має.

Потерпілий ОСОБА_7 , у судовому засіданні (16.04.2018, 20.04.2018) пояснив, що з 2006 року перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , мають спільну дитину 2010 року народження. У 2017 році він запропонував своїй дружині ОСОБА_5 розлучитися, на що вона заявила, що дитину він більше не побачить. Після чого, 11.05.2017 вона забрала дитину та їх місце знаходження йому відомо не було. Він намагався розшукати дитину та звернувся до органу опіки та піклування із відповідною заявою. Огляд квартири, органом опіки та піклування, було призначено на 14.08.2017. В цей час (з 11.05.2017), ОСОБА_7 проживав у квартирі АДРЕСА_3 .

14.08.2017 у квартиру за вказаною адресою прибули ОСОБА_5 , її батьки ( ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ) та її адвокат ОСОБА_8 . ОСОБА_7 до квартири ну пускали. Коли прибули працівники органів опіки та піклування, їх також не пустили до квартири, про що було складено відповідний акт. При намаганні зайти до квартири ОСОБА_5 та її батьки наносили йому удари в голову та в інші частини тіла. Удари наносили йому багато разів. Стверджує, що удари наносила йому саме ОСОБА_5 а її батьки тримали його. Також зазначив, що вони викинули його із квартири, внаслідок чого він впав та на якийсь час знепритомнів. Вказаний конфлікт відбувався протягом тривалого часу. ОСОБА_5 двічі викликала службу охорони, працівники якої приїздили, та були свідками вказаних подій. Також, був присутній дільничний ОСОБА_11 та його друг ОСОБА_13 , якого він попросив приїхати.

Після вказаних подій звернувся із відповідною заявою до поліції та до медичного закладу для отримання медичної допомоги.

При цьому, зазначив, що ОСОБА_5 є агресивною особою, яка здатна на провокації та конфлікти. Цивільний позов підтримав у повному обсязі, та зазначив, що зазнав не тільки матеріальної шкоди, а і моральних страждань.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 11.06.2019, актовий запис № 238. (т.2 а.с. 170)

Допитаний у судовому засіданні (20.04.2018) свідок ОСОБА_14 , пояснив, що він є сусідом ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ). 14.08.2017, десь після обіду, ОСОБА_7 зателефонував йому та попросив підтвердити, що він проживає у цій квартирі. Він вийшов та підтвердив вказаний факт. На дворі та у під`їзді знаходилося багато людей та працівники поліції. Після чого, він повернувся додому, а пізніше, у цей день, ОСОБА_7 попросив у нього ноутбук, який він йому надав через вікно. Свідком конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не був.

Також, зазначив, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 проживали у цій квартирі десь з 2004 року, у них були нормальні взаємовідносини, проте були і декілька конфліктів зі сторони ОСОБА_5 . Характеризує ОСОБА_5 як емоційну особу

Допитаний у судовому засіданні (02.05.2018) свідок ОСОБА_13 , пояснив, що є товаришем ОСОБА_7 . Десь у серпні 2017 року йому подзвонив ОСОБА_7 та попрохав приїхати. Він приїхав на адресу по АДРЕСА_1 , в якій проживав ОСОБА_7 та яка була придбана ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у період шлюбу. Двері квартири були відчинені, на тілі ОСОБА_7 були подряпини та він сказав, що дружина не пускає його до квартири. Там також знаходився інший чоловік (дільничний) та батьки ОСОБА_17 . Потім приїхали двоє працівників служби охорони. Пояснив, що бачив, що ОСОБА_7 виштовхували із дверей квартири ОСОБА_17 та її батьки, при цьому, він впав у під`їзді, але через декілька секунд піднявся та вийшов у двір без взуття, яке йому викинули через вікно (квартира розташована на першому поверху) разом із собакою. Зазначив, що ОСОБА_17 наносила ОСОБА_7 удари, а її батьки його тримали.

Допитаний у судовому засіданні (14.05.2018, 13.12.2018) свідок ОСОБА_18 , пояснив, що він є працівником державної служби охорони (ДСО). 14.08.2017 перебував на службі. Квартира АДРЕСА_3 перебуває під охороною. Оскільки спрацювала сигналізація, він з іншим працівником служби виїхали на вказану адресу. Біля під`їзду було багато людей. У квартирі знаходилися ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , батьки ОСОБА_16 та її адвокат. ОСОБА_5 просила щоб ОСОБА_7 вийшов із квартири, але він відмовлявся, пояснюючи це тим, що він там проживає. Десь через дві години знову спрацювала сигналізація за цією адресою та вони знову приїхали. Конфлікт між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 продовжувався. На шиї ОСОБА_7 були легкі подряпини та розірвана футболка. Бачив, що ОСОБА_7 виштовхували із квартири ОСОБА_5 та її батьки, а він чинив опір, упираючись руками в лутку дверей, проте його виштовхали із дверей квартири та він впав (припускає, що підсковзнувся або оступився при опорі), через декілька секунд піднявся та почав стукати у двері, які за ним зачинили. Він не бачив, щоб ОСОБА_7 втрачав свідомість. Ударів ОСОБА_7 ніхто не наносив, а тільки виштовхували його. Також зазначив, що він до ОСОБА_7 не застосовував фізичної сили.

Допитаний у судовому засіданні (25.06.2018, 13.12.2018) свідок ОСОБА_19 , який є працівником державної служби охорони (ДСО) дав аналогічні показання.

Допитаний у судовому засіданні (03.07.2018, 06.11.2018) свідок ОСОБА_11 , пояснив, що він є дільничним інспектором Вознесенівського відділення поліції та буд. АДРЕСА_2 перебуває на його території. 14 серпні 2017 року за проханням органу опіки та піклування був присутній при огляді квартири АДРЕСА_4 за вказаною адресою. Гр. ОСОБА_5 працівників органів опіки та піклування не пустила до квартири, про що було складено відповідний акт. Зазначив, що ОСОБА_5 наносила удари ОСОБА_7 та він їх рознімав. Також, зазначив, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 також була фізична сутичка та вона могла його подряпати, їх він також намагався рознімати. ОСОБА_7 виштовхували із дверей квартири ОСОБА_5 та її батьки. Падіння ОСОБА_7 у під`їзді він не бачив. Конфлікт відбувався досить тривалий час, він проводив бесіду як з ОСОБА_7 так і з ОСОБА_5 .

Крім того, пояснив, що ОСОБА_9 , у цей день, зверталася до нього із проханням прийняти заяву про нанесення їй ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, проте він їй роз`яснив, що їй потрібно звернутися із відповідною заявою до Вознесенівського відділення поліції. На тілі ОСОБА_9 явних тілесних ушкоджень він не бачив.

Допитана у судовому засіданні (19.07.2018) свідок ОСОБА_20 , пояснила, що є сусідкою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Свідком подій, які відбувалися 14.08.2017 не була. Негативно характеризувала ОСОБА_5 , зазначивши, що між нею та ОСОБА_5 дуже погані взаємовідносини досить тривалий час.

Допитаний у судовому засіданні (03.07.2018) свідок ОСОБА_21 , який давно (з 2002 року) знайомий із ОСОБА_5 та на теперішній час зустрічається із нею, пояснив, що 14.08.2017 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 приїхав на адресу: АДРЕСА_1 , за її проханням. Там також перебували батьки ОСОБА_5 ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , якого також знає 16 років, оскільки проживав поряд з ним. Підтвердив наявність конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , зазначивши, що ОСОБА_7 нападав на ОСОБА_9 та їх рознімали працівники поліції, дільничний, у зв`язку з чим ним було отримано тілесні ушкодження у вигляді подряпин та розірвано одяг, а ОСОБА_5 жодних ударів ОСОБА_7 не наносила та у сутичці між її матір`ю та ОСОБА_7 участі не приймала.

Допитаний у судовому засіданні (19.07.2018) свідок ОСОБА_10 , який є батьком ОСОБА_5 , пояснив, що у серпні 2017 року ОСОБА_17 повідомила про те, що до квартири АДРЕСА_3 прибуде комісія служби у справах дітей для огляду житла. 14.08.2017, після обіду, він, та його дружина ОСОБА_9 разом з ОСОБА_17 прибули до вказаної квартири, де знаходився ОСОБА_7 , який намагався їх вигнати із квартири. Після того, як прибула комісія, ОСОБА_17 показала документи на вказану квартиру та відмовила їм у допуску. Також, в цей час, з ними перебувала адвокат ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 неодноразово нападав на ОСОБА_9 і починав наносити їй удари, у зв`язку з чим він, дільничний та працівники поліції, які там перебували, його відтягували від ОСОБА_9 , яка чинила йому опір та відбивалася від нього. В цей час, ОСОБА_5 тільки кричала, проте жодних ударів за весь час конфлікту йому не наносила.

При цьому пояснив, що у ОСОБА_7 з ОСОБА_9 дуже негативні відносини ще з 2014 року, оскільки він раніше неодноразово ображав ОСОБА_17 , піднімав на неї руку, оскільки буває неадекватним.

Допитана у судовому засіданні (02.10.2018) свідок ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_5 , дала аналогічні показання, зазначивши більш детальніше нанесення ударів ОСОБА_7 їй та дії, які нею здійснювалися при опорі йому. Вважає, що тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_7 можуть бути як від її дій так і дій інших учасників конфлікту, які його відтягували. Після вказаних подій, вона зверталася до поліції із відповідною заявою та скаргами, проте на теперішній час результат відсутній, оскільки, як вона вважає ОСОБА_7 має відповідні зв`язки у правоохоронних органах та вирішив це питання на свою користь. При цьому, зазначила, що він оговорює ОСОБА_5 в повному обсязі, оскільки ОСОБА_17 жодних ударів йому не наносила.

Допитана у судовому засіданні (25.07.2018) свідок ОСОБА_8 , яка є представником ОСОБА_5 (адвокат), пояснила, що 14.08.2017 разом із ОСОБА_5 та її батьками перебувала за адресою: : АДРЕСА_1 під час конфлікту. Дала показання аналогічні показанням ОСОБА_9 та ОСОБА_22 .

Допитана у судовому засіданні (02.10.2018) свідок ОСОБА_23 , яка є начальником відділу у справах дітей ЗМР по Вознесенівському району, пояснила, що на адресу служби надійшов запит про обстеження умов проживання ОСОБА_7 . На виконання вказаного запиту було створено комісію та призначено дату обстеження 14.08.2017 за адресою: АДРЕСА_1 . Так, 14.08.2017 комісія у складі двох співробітників служби, одного працівника поліції та одного співробітника центру соціальної служби прибули за вказаною адресою. Гр. ОСОБА_5 відмовила у допуску до цієї квартири, надавши документи, які підтверджують її право власності, про що комісією було складено відповідний акт, у під`їзді вказаного будинку. Також, пояснила, що там був ОСОБА_7 , батьки ОСОБА_5 та якась жінка, були і інші особи. ОСОБА_7 намагався потрапити до квартири, але його не пускали, були крики, словесні перепалки. Бійки або інших дій між учасниками конфлікту вона не бачила, оскільки перебувала на вулиці.

Допитаний у судовому засіданні (13.12.2018) свідок ОСОБА_24 , який є працівником органу опіки та піклування та був у складі комісії, яка 14.08.2017 перебувала за адресою АДРЕСА_1 , для обстеження умов проживання ОСОБА_7 , дав аналогічні показання.

У судовому засіданні було досліджено наступні письмові докази, які надано стороною обвинувачення:
-постановою про призначення судової-медичної експертизи від 14.08.2017, винесеної слідчим СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_25 , призначено медичну експертизу, на вирішення якої поставлені питання: чи є у ОСОБА_7 тілесні ушкодження, якщо так, то який механізм їх утворення, локалізація, характер, давність спричинення, ступінь тяжкості, спосіб спричинення; чи відобразились характерні ознаки предмету, яким спричинено тілесні ушкодження; чи не суперечить давність спричинених тілесних ушкоджень строку та обставинам справи; (т.2 а.с.21)

-відповідно до висновку експерта №2039 від 15.09.2017, зазначено, що у зв`язку з тим, що історія хвороби із Запорізької обласної клінічної лікарні не представлена, визначити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених гр. ОСОБА_7 неможливо. (т.2 а.с.22-23)

- постановою про призначення судової-медичної експертизи від 28.09.2017, винесеної слідчим СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_26 , призначено судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставлені питання: які тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_7 ; яким способом спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 ; яка давність ушкоджень, отриманих ОСОБА_7 та чи відповідають об`єктивним даним, свідчення останнього про давність отримання тілесних ушкоджень; яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_7 (т.2 а.с.24)

-відповідно до висновку експерта №2382 від 20.10.2017, зазначено, що синці в ділянках шиї, грудної клітки, живота, обох плечей; садна в ділянках шиї, грудної клітки, обох плечей, обох ліктьових суглобах, правого передпліччя, правої кисті у гр. ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих предметів та давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку вказаному освідуваним (14.08.2017), (т.2 а.с. 25-28)

-постановою про призначення судової медичної експертизи від 24.11.2017, винесеної слідчим СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_26 , призначено судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставлені питання: які тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_7 ; яким способом спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 ; яка давність ушкоджень, отриманих ОСОБА_7 та чи відповідають об`єктивним даним, свідчення останнього про давність отримання тілесних ушкоджень; яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_7 (т.2 а.с.29)

-відповідно до висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) №452/к від 12.12.2017, зазначено, що …прояви травм у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я на строк понад шість днів, але не більш ніж три тижні (21 день) (т.2 а.с. 30-40)

Також у судовому засіданні було досліджено наступні письмові докази, які надано стороною захисту:
-відповідно до копії протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 14.08.2017, зазначено, що гр. ОСОБА_7 просить «принять меры к бывшей жене и ее родственникам, которые 14.08.2017 около 16.00 по адресу: АДРЕСА_1 , а также их адвокату» (мовою оригіналу) (т.2 а.с.53-54)

-відповідно до копії рапорту, зареєстрованого Вознесенівським ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області 14.08.2019 за №22870, зазначено, що 14.08.2017 о 17.07 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.08.2017 о 17.05 за адресою: АДРЕСА_1 , конфлікт з колишнім чоловіком. Заявник: ОСОБА_5 (т.2 а.с.51)

-відповідно до копії рапорту, зареєстрованого Вознесенівським ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області 14.08.2019 за №22871, зазначено, що 14.08.2017 о 17.23 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.08.2017 о 17.22 за адресою: АДРЕСА_1 , заявник знов викликає поліцію, йому потрібно СОГ, раніше повідомляв про конфлікт з родичами ( ЄО №22853 від 14.08.2017 14:31:03). Начебто родичі намагаються вигнати його з речами з квартири. Заявник: ОСОБА_7 (т.2 а.с.52)

Суд, розглянувши, кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, в їх сукупності, вважає, що пред`явлене обвинувачення не знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Так обставини, викладені потерпілим ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду.

Як встановлено в судовому засіданні між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 існував тривалий конфлікт на побутовому рівні.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 125 КК України настає за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Злочин, передбачений статтею 125 КК України, є злочином з матеріальним складом. Диспозиція наведеної статті містить таку обов`язкову ознаку як наслідки, і саме від них залежить правильності кваліфікації дій винної особи.
Кримінальне провадження щодо зазначеного злочину здійснюється у формі приватного обвинувачення.
Надані прокурором на підтвердження вини обвинуваченої висновки експертиз, зокрема №2382 від 20.10.2017 та №425/к від 12.12.2017, щодо наявності легких тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 , які досліджені в судовому засіданні, підтверджують лише факт вчинення кримінального правопорушення, але жодних фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченою ОСОБА_5 та посилань на наявні тілесні ушкодження у причинному зв`язку із конкретно визначеними діями будь-якої особи, не містять, тому їх не можна визнати належними.
Крім того, проаналізувавши дані висновки експертів, суд вважає, що вони не містять конкретних посилань та категоричного ствердження про механізм нанесення тілесних ушкоджень, їх множинність (кількість), конкретний час заподіяння. Викладені обставини потерпілим ОСОБА_7 у даних висновках є суперечливими.
Тому, суд розцінює вказані висновки експертів, як спробу безпідставного обвинувачення.
Інших доказів стороною обвинувачення на підтвердження протиправних дій обвинуваченої суду не надано, у зв`язку з чим, враховуючи викладене, суд ставить під сумнів проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, оскільки прокурором не надано заяви потерпілого ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, що є обов`язковою підставою для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. При цьому, стороною обвинувачення не надано витягу з ЄРДР даного кримінального провадження.
А відтак, суд позбавлений можливості встановити або спростувати правомірність початку та проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Досліджені у судовому засіданні докази, які надані стороною захисту, а саме: копія протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 14.08.2017 (заявник ОСОБА_7 , в якому зазначено про прийняття відповідних заходів до колишньої дружини, її родичів та адвоката); копія рапорту, зареєстрованого Вознесенівським ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області 14.08.2019 (заявник ОСОБА_5 , в якому зазначено про конфлікт з колишнім чоловіком); копія рапорту, зареєстрованого Вознесенівським ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області 14.08.2019 (заявник ОСОБА_7 , в якому зазначено про повторний виклик поліції та про конфлікт з родичами, які намагаються вигнати його з квартири), підтверджують лише факт звернення ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до правоохоронних органів з приводу можливого конфлікту, який відбувся 14.08.2017.

Разом з тим, вищезазначені документи, заявником яких є ОСОБА_7 , не містять фактичних обставин, які б свідчили про наявність ознак будь-якого кримінального правопорушення, зокрема за ст.125 КК України, можливих наслідків такого правопорушення, винних осіб, шкоди.

Отже, вищевказані письмові докази, не містять жодних доказів, які беззаперечно можуть стверджувати про наявність вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 протиправних дій, які мають ознаки кримінального правопорушення за вказаною статтею, у формі приватного обвинувачення.

Аналізуючи показанні свідків сторони обвинувачення, а саме: ОСОБА_27 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_28 , які були в той чи іншій мірі очевидцями та учасниками подій 14.08.2017, у сукупності із показаннями потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що вони є суперечливими та жодним чином не підтверджують факту нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень саме ОСОБА_5 і жодним чином не доводять вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого її кримінального правопорушення.
Показання свідків сторони захисту, а саме: ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які також були в той чи іншій мірі очевидцями та учасниками подій 14.08.2017, свідчать про часткову суперечливість показань потерпілого ОСОБА_7 про фактичні обставини вказаних подій.
При цьому, показання свідка ОСОБА_9 , яка є матір`ю обвинуваченої, підтверджується наданими стороною захисту доказами, а саме: копією талону-повідомлення №223 від 17.08.2018, відповідно до якого ОСОБА_9 звернулася до Хортицького відділення поліції м. Запоріжжя, копією витягу з ЄРДР кримінального провадження №0004269 від 07.12.2017 за ч.1 ст.125 КК України про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 14.08.2017 при вищевказаних подіях та іншими копіями документів (висновки експертів про встановлення легкого ступеню тяжкості спричинення тілесних ушкоджень, виписні епікризи, листування з правоохоронними органами з цього приводу, тощо), які свідчать про бійку між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в цей день. (т.2 а.с.71-118)
Допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 взагалі не були очевидцями деталей подій, зокрема спричинення тілесних ушкоджень будь якими особами, при подіях, які відбулися 14.08.2017.
Отже, враховуючи вищевикладене, жоден зі свідків, допитаних у судовому засіданні, не підтвердив факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , які встановлені висновками експертиз, саме обвинуваченою ОСОБА_29 .
Таким чином, суд приходить до переконання, що показання потерпілого та свідків, а ні самі по собі, ані в сукупності з іншими дослідженими доказами, не свідчать про беззаперечність винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 , у даному випадку.
Згідно з ч.1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин події злочину покладається на слідчого та прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Доведення події злочину передбачає достовірне встановлення наявності передбаченого кримінальним законом суспільно небезпечного діяння, його наслідків, причинного зв`язку між діянням і його наслідками, часу, місця, способу, обстановки, засобів вчинення злочину, безпосереднього об`єкта злочину, предмета посягання, особи і змісту поведінки потерпілого тощо.

Згідно ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Надані прокурором докази, суд не визнає такими, що доводять вину обвинуваченої у вчиненні злочину поза розумним сумнівом і не доводять в цілому причетність обвинуваченої до вчинення дій, які кваліфікуються за ч.2 ст.125 КК України.

При цьому, суд вважає достатньо забезпеченими в ході судового процесу процесуальні права прокурора на надання ним додаткових доказів на підтвердження доведеності події та вини обвинуваченої.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виправдувальний вирок постановляється судом у випадках передбачених статтею 373 КПК України. Пунктом 2 ч.1 ст. 373 КПК України, встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Аналіз перерахованих вище доказів на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, оцінених судом за своїм внутрішнім переконанням, з точку зору належності, допустимості, достовірності, на переконання суду свідчить про те, що доказів, на які посилається сторона обвинувачення недостатньо для доведення вини обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а тому ОСОБА_5 підлягає виправданню.

У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.

Оскільки, не доведено, що ОСОБА_5 причетна до вчинення кримінального правопорушення, то цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 підлягає залишенню без розгляду, на підставі ч.3 ст.129 КПК України.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 129, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення нею зазначеного кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1