УХВАЛА
01.10.2019 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_10 , розглянувши скаргу захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на бездіяльність слідчого та прокурора, -

ВСТАНОВИВ

До Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на бездіяльність слідчого та прокурора в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, щодо вчинення/не вчинення ними процесуальної дії вручення письмового повідомлення про підозру в строки, передбачені КПК України, в якій сторона захисту просить зобов`язати слідчого старшого слідчої групи, що здійснює досудове розслідування, та прокурора старшого групи прокурорів, що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, за кримінальним провадження № 0004375 від 17.08.2019 року, - вчинити дії щодо вручення ОСОБА_10 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України, у порядок та строки, передбачені ст.ст.276-278 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 доповнив скаргу, звернувшись до слідчого судді з додатковою вимогою, щодо встановлення факту незапротокольованого затримання ОСОБА_10 та наполягав на задоволенні скарги в повному обсязі, посилаючись на викладені в скарзі доводи, вказуючи на те, що ОСОБА_10 був фактично затриманий о 9 годині 30 хвилин 17 серпня 2019 року, а не в час, вказаний в протоколі його затримання, тобто в 19 годин 13 хвилин. На підставі вказаного, вважав, що вручення повідомлення про підозру було здійснено з порушенням строків, передбачених ст.ст.276-278 КПК України, та просив зобов`язати слідчого та прокурора вчинити дії щодо вручення ОСОБА_10 повідомлення про підозру в порядок і строки, передбачені ст.ст.276-278 КПК України та встановлення і констатування факту незапротокольованого затримання ОСОБА_10 . Крім того, захисник ОСОБА_9 , з метою вичерпання національних засобів правового захисту, звернувся з клопотанням про надання додаткових гарантій неупередженості при здійсненні правосуддя.

Підозрюваний ОСОБА_10 погоджуючись з доводами захисника, пояснив, що він звернувся з заявами до Вищої ради правосуддя, НАБУ та до ФБР США з заявами про винесення слідчим суддею неправосудних рішень по іншим справам, та посилаючись на вказані обставини, вважав необхідним зобов`язати слідчого суддю надати додаткові гарантії неупередженості при здійсненні правосуддя, зокрема, заявити собі самовідвід, посилаючись на відповідну практику ЄСПЛ.

Прокурори заперечували проти задоволення скарги, мотивуючи необґрунтованістю скарги захисника, та пояснили, що вказані захисниками обставини вже були досліджені слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, та колегією суддів Одеського апеляційного суду під час розгляду апеляційної скарги захисників на рішення слідчого судді, та по вказаним обставинам прийняті відповідні рішення, щодо необґрунтованості скарги.

Вислухавши думку захисника ОСОБА_9 , прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_10 , дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.
Як вбачається зі змісту скарги захисників, в якості підстави для звернення до слідчого судді, вони посилаються на п.1 ч.1 ст.303 КПК України, який передбачає можливість оскаржити бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій які вони зобов`язані вчинити у визначений цим законом строк.

При цьому, захисники застерегли, що вони оскаржують в якості таких дій вчинення/не вчинення слідчим, прокурором процесуальної дії вручення письмового повідомлення про підозру в строки, передбачені КПК України.

Проте, як вбачається з змісту ст.278 КПК України, вчинення/ не вчинення слідчим, прокурором процесуальної дії, а саме вручення письмового повідомлення про підозру в строки, передбачені КПК України, є правом відповідних посадових осіб, а не обов`язком. Оскільки діючим кримінальним процесуальним законом не передбачено обов`язкове вручення особі письмового повідомлення про підозру після затримання цієї особи. У разі відсутності передбачених законом підстав для здійснення цієї процесуальної дії законом, а саме ч.3 ст.278 КПК України, передбачена можливість не вручення затриманій особі повідомлення про підозру продовж 24 годинного терміну з часу затримання.

Обов`язок у слідчого, прокурора у цьому випадку виникає лише щодо звільнення такої особи, згідно до ч.3 ст.278 КПК України, у разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру продовж 24 годинного терміну з часу затримання.

Тобто оскарження вчинення/не вчинення слідчим, прокурором процесуальної дії вручення письмового повідомлення про підозру в строки, передбачені КПК України, п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на який при цьому посилаються захисники, не передбачено.

Таким чином можливості оскаржити вчинення чи не вчинення вказаної процесуальної дії діючим КПК України не передбачено.

Також діючим КПК України, зокрема ст.303 КПК України, яка визначає перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, не містить встановлення та констатування слідчим суддею факту незапротокольованого затримання в формулюванні, запропонованому захисником.

Тобто скарга захисників подана у відсутність передбачених національним кримінальним процесуальним законом підстав для її подання.

Разом з тим, розуміючи, що вказана скарга подана в інтересах іншої особи, зважаючи, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі, з урахуванням того, що під доступом до правосуддя, згідно з стандартами Європейського суду, слід розуміти здатність особи безперешкодно отримати судовий захист, як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права, а також беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, зокрема, п.14 ст.7 та ст. 21 КПК України, згідно до якого, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом на підставі закону, вважаю можливим розглянути та вирішити вказані вимоги адвокатів по суті.

В скаргах захисниками ставиться питання щодо зобов`язання слідчого та прокурора вчинити дії щодо вручення ОСОБА_10 повідомлення про підозру в порядок і строки, передбачені ст.ст.276-278 КПК України та встановлення і констатування факту незапротокольованого затримання ОСОБА_10 .

Мотивуючи необхідність задоволення вказаних вимог захисники посилаються, на те, що ОСОБА_10 був фактично затриманий о 9 годині 30 хвилин 17 серпня 2019 року, а не в час, вказаний в протоколі його затримання, тобто в 19 годин 13 хвилин.

В підтвердження вказаної обставини захисники вказують на те, що з вказаного часу ОСОБА_10 знаходився під загрозою застосування сили, в тому числі під час проведення слідчих дій, в тому числі і обшуків, транспортувався до приміщення органу досудового розслідування і знаходження в вказаному приміщенні, він не був вільний покинути вказані приміщення без дозволу поліцейських. В зв`язку з чим, на думку захисників, повідомлення про підозру о 17 годині 25 хвилин 18.08.2019 року було з порушенням передбаченого ст.278 ч.2 КПК України 24 годинного терміну з часу затримання особи.

Для підтвердження вказаних обставин, захисник ОСОБА_9 звернувся з численними клопотаннями щодо допиту свідків, зокрема, працівників ІТТ № 1 ГУНП в Одеській області, відповідальних за фіксацію доставлення і перебування ОСОБА_10 в ІТТ після його затримання; витребування з ІТТ відеозапису перебування та відвідування його слідчим і адвокатами; допиту в якості свідка ОСОБА_11 і долучення до матеріалів скарги його протоколу опитування захисником; допиту свідка ОСОБА_12 та долучення до справи протоколу опитування її захисником, долученням до справи відеозапису опитування захисником цих свідків: долучення до матеріалів скарги копій ухвал слідчого судді; витребування і долучення до матеріалів скарги копій протоколів слідчих дій з участю ОСОБА_10 за період часу після 09 години 30 хвилин 17.08.2019 року.

З урахуванням доцільності дослідження в судовому засіданні вказаних записів і допиту вказаних стороною захисту осіб в якості свідків для повного і правильного розгляду скарги, вказані клопотання захисника були задоволені частково, а саме, в частині допиту заявлених стороною захисту як очевидців, які бачили ОСОБА_10 в вказаний захисниками період часу свідка ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_11 , який не міг бути допитаним в судовому засіданні в зв`язку з відрядженням, долученням до матеріалів скарги протоколів опитування захисником вказаних осіб і відеозапису вказаних опитувань, долучення відповідних ухвал слідчого судді.

Щодо допитів працівників ІТТ і витребування відеозаписів з приміщення ІТТ і допиту відповідних працівників ІТТ, витребування протоколів процесуальних дій за участю ОСОБА_10 в клопотанні відмовлено, оскільки вказані обставини, зокрема факт перебування ОСОБА_10 в ІТТ, факти проведення за його участю певних слідчих дій, як в приміщенні ІТТ так і в інших приміщеннях, підтверджується відповідними процесуальним документами, і доцільності їх дослідження під час розгляду скарги для правильного і повного її вирішення не вбачається.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що 17.08.2019 року після 9 години 30 хвилин поруч з ОСОБА_10 знаходилися працівники поліції, які також знаходилися поруч з ним під час його руху, а також сказали ОСОБА_10 сісти в автомобіль, після чого він сів в автомобіль.

Ці обставини, тобто знаходження поруч з ОСОБА_10 працівників поліції, підтверджуються також наданими стороною захисту матеріалами, зокрема, які містять відповідні фото.

Проте, вказані обставини самі по собі не можуть свідчити про наявність факту обмеження його в свободі пересування, а також наявність такого факту не може підтверджуватися участю ОСОБА_10 в проведенні слідчих дій, зокрема обшуків.

Вказані захисниками обставини були предметом розгляду колегією суддів Одеського апеляційного суду, ухвалою якого від 28.08.2019 року, за результатами такого розгляду, було встановлено, що знаходження працівників поліції на місці пригоди та в зв`язку з необхідністю проведення першочергових слідчих (розшукових ) дій є їх прямим обов`язком, відповідно до вимог ст.236 ч.1 КПК України слідчий, прокурор повинен був вжити належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права чи законні інтереси можуть бути обмежені або порушені, та слідчий чи прокурор мають право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення. Тобто вказаною ухвалою встановлено, що посилання на фото фіксацію ОСОБА_10 на місці події і наявність на цьому знімку поліцейського поряд з ОСОБА_10 не доводять обмеження його в пересуванні, а участь ОСОБА_10 в проведенні таких слідчих дій, як обшуки за місцем проживання і роботи ОСОБА_10 не дають підстави вважати, що його було затримано. Як вбачається з ухвали, ОСОБА_10 було затримано в порядку ст.208 КПК України, відповідно до протоколу затримання, 17.08.2019 року о 19 годині 13 хвилин. Як вбачається з вказаної ухвали, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що слідчим під час вручення повідомлення про підозру не були порушені вимоги статей 276-278 КПК України.

На підставі встановленого, керуючись ст.303, 304 і 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на бездіяльність слідчого та прокурора в рамках кримінального провадження №0004375 відмовити.
Ухвала, згідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1