Справа № 1-кп/303/746/19
303/6656/19
номер рядка стат. звіту 92,21
У Х В А Л А

23 жовтня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
провівши відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0001991 внесеному до ЄРДР 29 серпня 2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , згідно зі ст.89 КК України не судимого,
- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.3 ст.187, ч.2 ст.125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_7
сторони захисту - обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6
- захисників: адвокатів ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10
потерпілих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2019 року, до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, для розгляду по суті, надійшов обвинувальний акт, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.3 ст.187, ч.2 ст.125 КК України, з доданими до нього: реєстром матеріалів досудового розслідування, розпискою обвинувачених та їх захисників про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.
У підготовчому судовому засіданні не встановлено перешкод призначення судового розгляду (підстави для прийняття рішення, передбаченого п 1-4 ч.2 ст.314 КПК України відсутні.
Прокурор вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, інші учасники кримінального провадження проти призначення судового розгляду не заперечили.
У підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотанням про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.
Клопотання прокурора мотивовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у розбої, нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, - тобто у кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч.3 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких. Усвідомлення тяжкості покарання, яке загрожує у випадку визнання його винним, може спонукати обвинуваченого до вчинення дій, спрямованих на перешкоджання повному і об`єктивному судовому провадженню, що вказує на наявність, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому, прокурор посилається, на те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще недопитані судом, спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення в якому він обвинувачується.
Обвинувачений та його захисник, не заперечили проти задоволення клопотання прокурора та застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 , другого за суворістю запобіжного заходу, визначеного нормами КПК України.
Заслухавши позицію прокурора, думку обвинуваченої та захисника, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку:
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом у окремих випадках.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотання учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, за який законом передбачено до 12-ти років позбавлення волі.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Прокурором у клопотанні та судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного, злочину проти власності, із застосуванням насильства, за попередньою змовою групою осіб, що вказує на його нестійкі моральні переконання, а тому існують ризики, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а тому обвинуваченому ОСОБА_5 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Вирішуючи питання про обґрунтованість клопотання прокурора про обрання до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд, зважаючи на суспільну небезпечність вчиненого злочину, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років та особи обвинуваченого, що свідчить про наявність ризиків переховування від суду, істотно перешкоджати кримінальному провадженню, яке ще не почалось розглядом по суті, та можливість обвинуваченого вплинути на свідків та потерпілих, які ще не допитувались під час судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У клопотанні прокурор просить здійснювати домашній арешт за місцем реєстрації та проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 .
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
Отже, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, колегія суддів вважає, що наявні підстави для обрання запобіжного заходу домашній арешт, альтернативні (більш м`які) запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність застосування такої міри запобіжного заходу, як домашній арешт із визначенням строку у межах двох місяців, відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, передбачених цією нормою закону, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
У підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотанням про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.
Клопотання прокурора мотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у розбої, нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, - тобто у кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч.3 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, та умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, - тобто кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч.2 ст. 125 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості. Усвідомлення тяжкості покарання, яке загрожує у випадку визнання його винним, може спонукати обвинуваченого до вчинення дій, спрямованих на перешкоджання повному і об`єктивному судовому провадженню, що вказує на наявність, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому, прокурор посилається, на те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще недопитані судом, спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення в якому він обвинувачується.
Обвинувачений та його захисники, не заперечили проти задоволення клопотання прокурора та застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 , другого за суворістю запобіжного заходу, визначеного нормами КПК України.
Заслухавши позицію прокурора, думку обвинуваченої та захисника, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку:
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом у окремих випадках.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотання учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, за який законом передбачено до 12-ти років позбавлення волі, та у вчиненні кримінального правопорушення (злочині), передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, за який законом передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі .
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Прокурором у клопотанні та судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного, злочину проти власності, із застосуванням насильства, за попередньою змовою групою осіб, що вказує на його нестійкі моральні переконання, а тому існують ризики, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а тому обвинуваченому ОСОБА_6 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Вирішуючи питання про обґрунтованість клопотання прокурора про обрання до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд, зважаючи на суспільну небезпечність вчиненого злочину, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років та особи обвинуваченого, що свідчить про наявність ризиків переховування від суду, істотно перешкоджати кримінальному провадженню, яке ще не почалось розглядом по суті, та можливість обвинуваченого вплинути на свідків та потерпілих, які ще не допитувались під час судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У клопотанні прокурор просить здійснювати домашній арешт за місцем реєстрації та проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 .
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
Отже, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, колегія суддів вважає, що наявні підстави для обрання запобіжного заходу домашній арешт, альтернативні (більш м`які) запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність застосування такої міри запобіжного заходу, як домашній арешт із визначенням строку у межах двох місяців, відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, передбачених цією нормою закону, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Керуючись: ст. ст. 176, 177, 178, 179, 193, ч.3 ст.315, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню №0001991 внесеному до ЄРДР 29 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.3 ст.187, ч.2 ст.125 КК України, на 13:30 годин 30 жовтня 2019 року в приміщенні Мукачівського міськрайонного суду по вул. Л. Толстого, 13а в м. Мукачеві (зал судових засідань).
Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, задоволити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 23 жовтня 2019 року по 21 грудня 2019 року, включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , такі обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) цілодобово не покидати місце проживання, а саме: будинок АДРЕСА_1 без дозволу суду.
Зобов`язання, зазначені у пункті 2 цієї ухвали, застосовуються до обвинуваченого на строк 2 (два) місяці з дати винесення цієї ухвали. Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.
Порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Після закінчення цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, задоволити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 23 жовтня 2019 року по 21 грудня 2019 року, включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , такі обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) цілодобово не покидати місце проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_3 без дозволу суду.
Зобов`язання, зазначені у пункті 2 цієї ухвали, застосовуються до обвинуваченого на строк 2 (два) місяці з дати винесення цієї ухвали. Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.
Порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Після закінчення цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Вручити копію цієї ухвали обвинуваченим негайно після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 ..
Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати колегією суддів у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання викликати: прокурора Мукачівської місцевої прокуратури юриста 1-го класу ОСОБА_7 (відповідно до ч.2 ст.37 КПК України), обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників адвокатів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ..
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали суду буде оголошено учасникам судового провадження 24 жовтня 2019 року о 08:10 годин у приміщенні Мукачівського міськрайонного суду за адресою: м. Мукачево, вул. Л. Толстого, 13а (зал судових засідань).

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3