Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 279/9526/13-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000062 від 29.03.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , цигана, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, інваліда 3 групи,раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що в ніч з 29 на 30 листопада 2012 року, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , де він постійно проживає, під час спільного розпивання алкогольних напоїв зі своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , щодо яких вирок Коростенського міськрайонного суду від 21 червня 2013 року, за яким вони засуджені, набув законної сили, вступив з останніми у попередню злочинну змову направлену на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особу похилого віку, яка проживала в будинку АДРЕСА_3 , поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, з проникненням у житло з метою незаконного заволодіння її майном для обернення його в свою користь та умисного вбивства останньої з корисливих мотивів групою осіб.

Попередньо розподіливши та узгодивши між собою злочинні ролі, відповідно до яких ОСОБА_9 мав залишатися на подвір`ї будинку потерпілої та спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб їх дії ніким помічені не були, а ОСОБА_6 та ОСОБА_8 повинні були проникнути до будинку потерпілої де застосовуючи фізичне насильство небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_10 , вчинити відносно неї розбійний напад та умисно вбити потерпілу з корисливих мотивів групою осіб, після чого обшукати її будинок та заволодіти належним ОСОБА_10 майном та грошовими коштами.

Після цього, ОСОБА_6 , діючи в межах єдиного злочинного умислу з вищевказаними засудженими особами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , близько першої години 30.11.2012 року прийшов з ними до будинку АДРЕСА_3 , де проживала ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення розбійного нападу, поєднаного із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з метою заволодіння майном та грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_6 разом з вищевказаними засудженими особами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , проникли на територію вказаного домоволодіння, де діючи відповідно до раніше розподілених ролей, ОСОБА_9 залишався на подвір`ї та спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб їх злочинні дії не були ніким помічені. КільмішенкоО.П., діючи в межах єдиного злочинного умислу з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , шляхом пошкодження скла вікна веранди будинку АДРЕСА_3 , проник до веранди, де обшукавши приміщення вказаної веранди та комори, знайшов сокиру та використовуючи її як важіль, шляхом віджиму замикаючого механізму металевих дверей, що ведуть безпосередньо з приміщення веранди до будинку, відчинив їх.

Відкривши металеві двері, що ведуть до приміщення будинку, ОСОБА_8 побачив потерпілу ОСОБА_10 , яка стояла безпосередньо перед вказаними дверима. ОСОБА_8 , діючи в межах єдиного злочинного умислу з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , напав на ОСОБА_10 та реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_10 , поєднаного із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням у житло з метою незаконного заволодіння її майном для обернення його в свою користь та умисного вбивства останньої з корисливих мотивів групою осіб, обухом сокири, яку тримав в руках, з великою силою прикладання наніс не менше двох ударів в місце розташування життєво-важливих органів голову ОСОБА_10 , від чого остання втратила свідомість та впала на підлогу.

Продовжуючи свої злочинні дії направлені на реалізацію спільного з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 злочинного умислу, ОСОБА_8 відчинив вхідні двері будинку, після чого разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 почав обшукувати будинок потерпілої ОСОБА_10 , з метою незаконного заволодіння грошовими коштами та матеріальними цінностями останньої. Під час обшуку ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою встановлення в будинку місць знаходження грошових коштів та матеріальних цінностей, руками та ногами, нанесли потерпілій не менше чотирьох ударів по тулубу.

В результаті розбійного нападу на ОСОБА_10 з послідуючим умисним вбивством з корисливих мотивів групою осіб потерпілої, ОСОБА_6 незаконно заволодів належним їй майном, а саме:

- грошовими коштами в сумі 3000 грн.

- каблучкою із золота 583 проби, вагою 2,1 гр. вартістю 450 грн.;

- ланцюжком із золота 585 проби, вагою 3 гр. вартістю 750 грн.;

- сережками із золота 585 проби, вагою 8 гр. вартістю 5000 грн.;

- хрестиком із золота 585 проби, вагою 2,5 гр. вартістю 600 грн.;

- мобільним телефоном марки «SAMSUNG-E1150», вартістю 300 грн.;

- стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Білайн» № НОМЕР_1 , що не представляє матеріальної цінності для потерпілої, на загальну суму 10100 грн., завдавши матеріального збитку на вказану суму.

Смерть ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 344 від 28.01.2013 року, настала 01.12.2012 року о 3 годині 45 хвилин в реанімаційному відділенні Коростенської ЦМЛ внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася геморагічним забоєм головного мозку; крововиливами під тверду мозкову оболонку півкуль мозку, в м`які мозкові оболонки, в речовину мозку, мозочок, довгастий мозок, в шлуночки мозку; уламковими переломами кісток склепіння і основи черепа; набряком і здавленням головного мозку; синця обличчя, кінцівок, тулуба; забійною раною волосистої частини голови, рваною раною мочки лівого вуха, травматичним шоком.

В ході розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та умисного вбивства ОСОБА_10 з корисливих мотивів групою осіб, ОСОБА_6 умисно спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців по передній поверхні в проекції лівого плечового суглобу, по зовнішній поверхні середньої треті правого передпліччя, по задньо - зовнішній поверхні середньої треті правої гомілки, садна в проекції верхнього зовнішнього краю правої лопатки, рваної рани мочки лівого вуха, які в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що 29.11.2012 року до ОСОБА_6 в гості приїхали ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Вони знаходились у нього вдома, розпивали спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_8 вийшов на вулицю, а згодом вийшов і ОСОБА_11 . ОСОБА_6 також вийшов на вулицю і між ними відбулась розмова про те, щоб щось викрасти та продати. ОСОБА_6 повідомив, що у сусідки можна викрасти з автомобіля, який знаходиться в гаражі, акумулятор. ОСОБА_6 з ОСОБА_9 пішли до гаража, відкрили його і почали знімати з автомобіля акумулятор. Через деякий час ОСОБА_11 сказав, що його кличе ОСОБА_12 і вийшов з гаража. ОСОБА_11 не повернувся і ОСОБА_6 також вийшов з гаража та побачив відкриті двері до будинку. Зайшовши в будинок, ОСОБА_6 побачив на підлозі потерпілу ОСОБА_10 і спитав, що трапилось, на що ОСОБА_13 відповів, що вдарив її. У потерпілої на голові була кров, вона дихала. Після цього ОСОБА_6 взяв відро з водою і почав давати пити потерпілій, а також став обливати її водою. Під час цього між ними виникла сварка і бійка з приводу того, що вони так не домовлялись. Після цього ОСОБА_13 і ОСОБА_11 пішли, а він пішов до себе додому.

Зазначені обставини вчинення злочину, встановлені судом, підтверджуються показаннями обвинуваченого, свідків, письмовими доказами безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні.

Так обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що того дня до нього приїхали в гості його знайомі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . Вони сіли за стіл і вживали спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_13 вийшов на вулицю, а згодом вийшов і ОСОБА_11 . Він також вийшов на вулицю і між ними відбулась розмова щоб щось викрасти та продати. Він сказав, що у сусідки можна викрасти з автомобіля, який знаходиться в гаражі, акумулятор. Він з ОСОБА_9 пішли до гаража, відкрили його і почали знімати з автомобіля акумулятор. Де в цей час знаходився ОСОБА_13 він не знав. Через деякий час ОСОБА_14 сказав, що його кличе ОСОБА_12 і вийшов з гаража. ОСОБА_14 не повернувся і він також вийшов з гаража та побачив відкриті двері до будинку. Зайшовши в будинок, він побачив на підлозі бабу Олю і спитав, що трапилось, на що ОСОБА_12 сказав, що вдарив її. У потерпілої на голові була кров, але вона була жива, дихала. Після цього він взяв відро з водою і почав давати пити потерпілій, а також став обливати її водою. Під час цього між ними виникла сварка і бійка з приводу того, що вони так не домовлялись. Коли хлопці вибігли з будинку він побіг за ними і наздогнав на перехресті вулиць, де між ними знову почалась бійка. Хлопці його побили і сказали, що дадуть йому грошей, але він нічого не хотів і вони сказали, що все спишуть на нього. Після цього ОСОБА_13 і ОСОБА_11 пішли, а він пішов до себе додому. Наступного ранку до нього прийшли працівники міліції і він їм про все розповів. Швидку не викликав, бо був переляканий. Згодом до нього дійшли слухи, що його шукають цигани і він поїхав до родичів, але підтримував зв`язок з дільничим. Винним визнає себе в тому, що мав намір щось вкрасти, а про вчинення розбійного нападу і вбивства потерпілої ні домовленості ні наміру у нього не було..

Потерпіла ОСОБА_15 надіслала заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності в зв`язку з віддаленістю місця проживання, висловила свою думку щодо покарання обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він проживає в АДРЕСА_4 , працює священником, настоятелем ОСОБА_17 -Покровського храму. Він пам`ятає, що вночі на вулиці біля будинку, де він проживає, була бійка. Билися троє осіб. Облич він не бачив. Він це спостерігав з вікон свого будинку, на вулиці світив ліхтар. Події відбувались восени. Особи, які бились, були одягненні в куртки. Будинок АДРЕСА_5 знаходиться через два будинки від його будинку по одній стороні вулиці. Обвинуваченого він знає наглядно. Де він проживає не знає. Бійка була між трьома хлопцями. По голосу це були молоді люди, цигане по говору. Двоє з них намагались щось довести іншому. З їхньої вимови він зробив висновок, що вони цигани. Наступного дня він дізнався від сусідів, що обікрали і вбили сусідку.

Засуджений ОСОБА_8 , допитаний як свідок в даному кримінальному провадженні, пояснив, що 29.11.2012 року вони знаходились у ОСОБА_6 вдома по АДРЕСА_5 , вживали спиртні напої. Він з ОСОБА_9 вийшли на вулицю покурити. Пішли в садок прогулятись. Він запропонував ОСОБА_11 здійснити крадіжку. Вони зайшли в двір, ОСОБА_11 пішов в гараж, а він поліз у будинок. В будинку в коридорі він знайшов сокиру і нею відкрив двері. Зайшовши в будинок він побачив потерпілу і цією ж сокирою наніс їй удар. Потім обшукав будинок, забрав ОСОБА_11 і вони вийшли з двору. Після цього вони зайшли в будинок до ОСОБА_18 . Він розповів йому про те що сталося і ОСОБА_18 затіяв з ним бійку, намагався викликати поліцію. Він його сильно побив і після цього вони розбіглися.

Вирішили вчинити крадіжку у потерпілої, тому що її будинок знаходився поруч, двір був тихий, не було собак, також там був великий гараж і кухня. ОСОБА_18 не був на місці злочину і дізнався про події вже після того як це сталося. Крадіжку домовлявся вчинити з ОСОБА_9 . Під час вчинення злочину ОСОБА_18 знаходився в себе в будинку. Він ОСОБА_13 у потерпілої викрав золоті ювелірні вироби: сережки, ланцюжок, каблучку, які продав в м. Житомирі.

Засуджений ОСОБА_9 , допитаний як свідок в даному кримінальному провадженні, пояснив, що 29.11.2012 року він прийшов з Кільмішенком до ОСОБА_18 . Зайшли в хату, посиділи, попили чаю, потім почали розпивати спиртні напої. Ввечері ОСОБА_13 вийшов з будинку і він вийшов за ним. Вони вирішили пройтися. Вони йшли по вулиці і ОСОБА_13 запропонував щось викрасти. Вони зайшли в якийсь двір. Він полазив по гаражу, сараю. ОСОБА_13 покликав його і коли він зайшов в будинок, в коридорі на підлозі лежала потерпіла без свідомості. Він облив її водою з відра, після чого вона почала приходити в себе. Потім вони повернулися в будинок ОСОБА_18 . ОСОБА_18 запитав у них де вони були і ОСОБА_13 сказав, що вони обікрали сусідку. В зв`язку з чим вони посварилися та побилися. Він у потерпілої взяв каблучку і телефон. Чи брав якісь речі ОСОБА_19 він не бачив. Марковському викрадене вони не показували. Каблучку він продав в Коростені в районі Черьомушки. Будинок ОСОБА_18 вони залишили вночі після сварки з ним. Коли вони з ОСОБА_19 вчиняли злочин ОСОБА_18 знаходився в себе в будинку. Вирішили вчинити крадіжку в цьому будинку, бо в ньому було темно.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що він проживає в АДРЕСА_6 . Точної дати він не пам`ятає, але одного дня вранці, близько 10 години його покликала сусідка потерпілої ОСОБА_21 і сказала, що двері в будинку потерпілої відкриті, а вона боїться зайти. Вони удвох зайшли в будинок і в коридорі знайшли потерпілу. Вона була ще жива, але була без свідомості, хропіла. Потерпіла лежала обличчям до дверей на спині. Віта викликала швидку і поліцію.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_7 . Начебто 1 грудня 2012 року до її будинку зайшли працівники міліції, розпитували про події, що сталися вночі по сусідству, чи вона щось чула чи бачила. Вони підійшли до двору потерпілої. Їй сказали, що сусідка жива і потрібні гроші, щоб її врятувати. Вона поїхала з міліціонером в лікарню. Потерпіла знаходилась в реанімації. Їй дали список ліків, які потрібно купити. Потерпілій мали робити операцію. Вона купила ліки та передала. Через деякий час стало відомо, що потерпіла померла. У потерпілої вона бачила золоті прикраси, масивні сережки, ланцюжок з хрестом та каблучку, вона носила їх постійно, це були подарунки від дітей на ювілей. Її будинок знаходиться трохи осторонь від будинку потерпілої. Тієї ночі вона нічого не чула і не бачила. В будинок потерпілої вона не заходила. Туди не пускали, проводили слідчі дії. Біля будинку потерпілої розповідали, що хтось вліз до будинку і що на потерпілій не було прикрас. Сусідка на ім`я ОСОБА_21 , яка проживала в будинку АДРЕСА_8 , помітила, що в будинку потерпілої відкриті двері, зайшла в будинок та побачила, що потерпіла лежить на підлозі, викликала швидку і потерпілу забрали. Потерпіла була без свідомості. Вона пам`ятає як виглядали сережки, які носила потерпіла, це були сережки в циганському стилі, ланцюжок і хрестик були масивні, не з дешевих, це був подарунок дітей, каблучка виглядала як невеликий перстень.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що якось взимку, точну дату він не пам`ятає, він був запрошений працівниками міліції в якості понятого при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 . Підозрюваний ОСОБА_13 розповідав як все відбувалось, показував як він проник у житло, розбив вікно у веранді, взяв сокиру, як вдарив обухом сокири по голові потерпілу, забрав цінності. ОСОБА_13 розповідав, що зайшовши до будинку він зіткнувся з потерпілою та вдарив її обухом сокири по голові, вона впала. Він забрав у неї сережки, мобільний телефон. ОСОБА_13 розповідав також де в цей час був ОСОБА_18 , але він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що він працює інспектором комунальної установи «Яструб». Про події, свідком яких він був він нічого не пам`ятає, бо це було давно. Згідно матеріалів кримінального провадження він був понятим при проведенні слідчого експерименту за участю підозрюваних ОСОБА_13 та ОСОБА_11 . Свій підпис в протоколі проведення слідчого експерименту підтвердив.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що вказане кримінальне провадження було у нього в провадженні, він був старшим слідчим групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування по даному кримінальному провадженню. Безпосередньо ним приймались процесуальні рішення щодо оголошення підозр, оголошення у розшук ОСОБА_18 , про виділення матеріалів кримінального провадження в окреме провадження в зв`язку із розшуком ОСОБА_18 , він здійснював слідчі дії. Під час слідчого експерименту і ОСОБА_13 і ОСОБА_11 давали покази щодо обставин вчинення ними інкримінованих їм злочинів. Він не пам`ятає, чи в обвинувальному акті їм обом вмінялись статті про умисне вбивство вчинене групою осіб та розбійний напад чи лише ОСОБА_13 , тому що, згідно показів ОСОБА_13 домовленості на вбивство між ними не було. Був ексцес виконавця іншим. Коли ОСОБА_13 відчинив двері, першим проник в будинок, побачив потерпілу, наніс їй тілесні ушкодження, які в подальшому спричинили її смерть, та знаходились в прямому причинному зв`язку з її смертю. В той момент, коли він наносив потерпілій тілесні ушкодження, нікого іншого в будинку не було, домовленості у них не було. ОСОБА_13 і ОСОБА_11 вказували, що за місцем проживання ОСОБА_18 вони розпивали спиртні напої. Комусь із них прийшло на думку десь роздобути грошей і вони вирішили пограбувати чи обікрасти сусідку. Не пам`ятає точно, які вони давали покази. В ході проведення слідчого експерименту було встановлено, а потім підтверджено висновком судово-медичної експертизи, що за механізмом та за обставин, які вказував ОСОБА_13 , тілесні ушкодження, які наносились потерпілій і потягли її смерть, наносились саме Кільмішенком. Згідно показів ОСОБА_11 , ОСОБА_13 сам проник в будинок, інші двоє залишились на вулиці, і не бачили, як наносились тілесні ушкодження потерпілій сокирою, і вже після ОСОБА_13 відчинив двері, вони обшукали будинок, викрали майно. Вони не домовлялись вбивати потерпілу. Був свідок на вулиці, який бачив трьох хлопців, які билися між собою. Що розповідав ОСОБА_18 він не пам`ятає, бо його затримали вже після направлення до суду обвинувального акту щодо ОСОБА_13 і ОСОБА_11 . Він не пам`ятає, хто саме з них залишався спостерігати за навколишньою обстановкою. Він не може пригадати, чи ОСОБА_11 чи ОСОБА_18 ходив в сарай, поки ОСОБА_13 був у будинку. Наскільки він пригадує, вони принесли сокиру з собою від будинку ОСОБА_18 для того, щоб проникнути в будинок потерпілої. В будинку потерпілої були пошкоджені двері. Одні двері були дерев`яні, інші металеві. Саме металеві двері зламали за допомогою сокири. ОСОБА_26 затримали в Черняхові Житомирської області, а Кільмішенка в м. Пирятин Полтавської області.

З приводу домовленості всіх учасників злочину щодо мети, з якою вони приїхали до ОСОБА_18 та прийшли до місця події зазначив, що їм потрібні були гроші, вони знали, що у потерпілої могли бути грошові кошти. Вони йшли її пограбувати. Чому вони приїхали до ОСОБА_18 він не пам`ятає. Хто запропонував пограбувати потерпілу він також не пам`ятає. Він точно не пам`ятає, що саме вони пояснювали, чи вони хотіли обікрасти чи пограбувати потерпілу. Не може пригадати чи пояснював він їм різницю між крадіжкою і пограбуванням.

Матеріали кримінального провадження були виділенні в окреме провадження в зв`язку з оголошенням ОСОБА_18 у розшук, так як його місце знаходження встановлено не було, за місцем проживання останній був відсутній, інформації про те, де він міг знаходитись не було.

Він був присутній при всіх слідчих діях крім огляду місця події. Кримінальне провадження спочатку було зареєстровано за ст.121 КК України. Під час затримання ОСОБА_11 у нього була вилучена сім карта, він не пам`ятає, чи це була його сім карта чи потерпілої. Він не може згадати, чи обоє чи тільки ОСОБА_13 продав золоту каблучку потерпілої ОСОБА_27 чи ОСОБА_28 . У потерпілої також пропали золоті сережки. У потерпілої були розриви мочок чи одного вуха чи обох. З приводу того, що міг взяти ОСОБА_18 , ОСОБА_13 і ОСОБА_11 нічого не пояснювали. Після затримання ОСОБА_18 , він не пам`ятає чи давав той покази, чи відмовився, чи відповідав на окремі питання. Як би ОСОБА_18 давав покази про те, чи були реалізовані чи передані третім особам речові докази, то цих осіб би допитали та вжили заходів щодо їх встановлення.

В підтвердження показів ОСОБА_13 і ОСОБА_11 щодо того, що після вчинення злочину між ними мала місце бійка через те, що не потрібно було вбивати потерпілу, один із свідків (священослужитель) пояснював, що в ніч, коли був вчинений злочин, він бачив бійку між якимись хлопцями. Не все викрадене було знайдено. Мобільний телефон ОСОБА_11 викинув в громадський туалет і його неможливо було знайти, сережки не знайшли, золота каблучка була знайдена та вилучена. Коли ОСОБА_18 був затриманий, відтворення подій з ним не проводилось, так як він відмовився. Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 і ОСОБА_11 фізичний та психологічний тиск з боку працівників поліції на них не чинився. З моменту затримання відразу було повідомлено в Регіональний центр безоплатної правової допомоги та обвинуваченим було надано адвокатів і у всіх слідчих діях з цими особами приймали участь їх захисники.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснив, що на той час він працював начальником карного розшуку. Вони виїхали на місце, почали з подвірного обходу. Отримали інформацію про те, що напередодні на вулиці була бійка, якийсь шум. Потім у відділок був доставлений ОСОБА_18 . Останнього завели до нього в кабінет, вони розмовляли. ОСОБА_18 розповів про обставини, які мали місце того дня. Розповів про те, що до нього приїхали в гості ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , вони відпочивали, а потім вирішили вчинити крадіжку. Він сказав, що у сусідки можна викрасти з автомобіля, який знаходиться в гаражі, акумулятор. ОСОБА_18 з ОСОБА_9 пішли до гаража, відкрили його і почали знімати з автомобіля акумулятор. Де в цей час знаходився ОСОБА_13 він не знав. Через деякий час ОСОБА_14 сказав, що його кличе ОСОБА_12 і вийшов з гаража. ОСОБА_14 не повернувся і він також вийшов з гаража і побачив відкриті двері до будинку. Зайшовши в будинок він побачив на підлозі бабу Олю і спитав, що трапилось, на що ОСОБА_12 сказав що вдарив її. Також ОСОБА_18 розповів про скандал між ними на вулиці. Марковського вони не затримували, взяли пояснення і відпустили. Стосовно злочину ОСОБА_18 розповідав, що друзі взяли нібито гроші і золоті прикраси, а він в той час був в гаражі. З розмови він зрозумів, що ОСОБА_18 не брав участі у вбивстві. Особисто він пояснення у ОСОБА_18 не відбирав, дав вказівку підлеглим. Після розмови з ОСОБА_18 вони встановили причетних осіб. У його присутності до ОСОБА_18 фізичного насильства ніхто не застосовував.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснив, що він працював слідчим Коростенського МРВМ. Він допитував ОСОБА_18 в присутності захисника ОСОБА_31 . Як ОСОБА_18 був доставлений до відділку він не пам`ятає. Під час допиту він розповідав про те, що потерпілу знав, що того вечора він пішов за цигарками, зустрів двох громадян, між ними виникла сварка і його побили. Він допитував ОСОБА_18 уже ввечорі. ОСОБА_18 не розповідав, хто вчинив вбивство. Скарг на дії працівників міліції від ОСОБА_18 не було. Після допиту його відпустили.

- протоколом огляду місця події від 30.11.2012 року та фототаблицею до нього, згідно якого місцем події є будинок АДРЕСА_3 , де було вчинено кримінальні правопорушення.

а.с.п. 161-194 т.1

- протоколом огляду трупа від 01.12.2012 року та фототаблицею до нього, згідно якого на тілі ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження: синець на правому бедрі, 2 синця на правому передпліччі, синець на правому лікті, синець на лівому плечі, синець на правій тильній стороні плеча; голова обв`язана матерією та бинтом, які просочені рідиною бурого кольору, в наслідок проведення трепанації черепа.

а.с.п. 199-200 т.1

- висновком експерта № 334 від 01.12.2012 року, згідно якого на підставі даних судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 смерть її настала внаслідок відкритої черепно мозкової травми; яка супроводжувалась геморагічним забоєм головного мозку; крововиливами під тверду мозкову оболонку півкуль мозку, в м`які мозкові оболонки мозку, в речовину мозку, мозочок, довгастий мозок, в шлуночки мозку; уламковими переломами кісток склепіння і основи черепа; набряком і здавленням головного мозку; синцями обличчя, кінцівок, тулуба; забійною раною волосистої частини голови, рваною раною мочки лівого вуха, травматичним шоком.

При дослідженні трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: А) синець в ділянці лоба зліва; крововиливи в м`яких тканинах голови з внутрішньої поверхні в лівій тім`яній, лобній, скроневій областях і по ходу операційної рани, переломи кісток склепіння і основи черепа зліва; крововилив під твердою мозковою оболонкою на поверхні обох півкуль мозку; крововиливами в м`які мозкові оболонки обох півкуль мозку; крововиливи в речовину мозку мозочок, довгастий мозок, в шлуночки мозку. Б) синці по передній поверхні в проекції лівого плечового суглобу; по зовнішній поверхні середньої треті правого передпліччя; по задньо-зовнішній поверхні середньої треті правої гомілки; садно в проекції верхнього зовнішнього краю правої лопатки; рвана рана мочки лівого вуха. В) ушита рана в лівій скронево-тім`яній області шкіри голови; подібна рана по серединній лінії живота; численні точкові рани в ліктьових згинах і по зовнішній поверхні верхньої треті правого стегна. Тілесні ушкодження в пункті (А) утворились від дії тупого предмету, не менш ніж від 2 ударів; імовірно по терміну утворення можуть відповідати 29 30.11.2012 року; в сукупності знаходяться з настанням смерті безпосередньо в причинному зв`язку; відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження в пункті (В) утворились від не однократної дії тупого твердого предмету, імовірно по терміну утворення можуть відповідати 29-30.11.2012 року; в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться при житті людини мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Ушкодженні в пункті (В) виникли під час проведення хірургічного втручання і інших медичних маніпуляцій; в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться; на ступеня тяжкості не впливають. Утворення тяжких тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 можливе при умові нанесення ударів в деякій послідовності тупим твердим предметом (можливо з обмеженою контактуючою поверхнею) і неоднаковою силою прикладання в обличчя (зліва) і в область волосистої частини голови в проекції тім`яної і скроневої кісток ліворуч. Послідовність нанесення ударів могла бути якою завгодно. Взаємне розташування потерпілого і нападника під час нанесення тілесних ушкоджень могло бути взаємним (обличчям до обличчя); та в подальшому могло змінюватися. В момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпіла могла перебувати чи перебувала в вертикальному положенні тіла чи близькому до такого.

а.с.п. 233-236 т.1

- протоколом огляду місця події від 01.12.2012 року та фототаблицею до нього, згідно яких місцем додаткового огляду є будинок АДРЕСА_3 ; де було виявлено та вилучено 2 годинника, паперовий конверт з листівкою абонента «Beeline», гарантійний талон і чек на мобільний телефон «Samsung E1150», частини коробки від мобільного телефону та інструкції до мобільного телефону.

а.с.п. 72-76 т.1

- протоколом обшуку від 24.12.2012 року та схематичним планом до нього, згідно якого місцем обшуку є приміщення квартири АДРЕСА_2 , де було виявлено сліди рук та сліди низу взуття.

а.с.п. 204-210 т.1

- висновком експерта НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області №1/1205 від 15.01.2013 року, згідно якого сліди наявні на поверхні : фрагменту темної дактилоскопічної плівки (слід розміром 67 х 105 мм), паперової папки (сліди розмірами 77 х 134 мм, 90 х 256 мм, 65 х 105 мм, 80 х 144 мм, 96 х 120 мм), аркуша паперу формату А4 (сліди розмірами 34 х 11 мм, 80 х 101 мм, 31 х 43 мм), бланка документа «Расчетная ведомость» (сліди розмірами 34 х 70 мм, 42 х 70 мм, 55 х 74 мм), пошкодженого конверту (сліди розмірами 61 х 83 мм, 35 х 81 мм, 75 х 130 мм, 74 х 194 мм), документа «Договор о предоставленни в бессрочное…» (сліди розміром 52 х 120 мм, 76 х 107 мм, 50 х 121 мм, 71 х 115 мм), рожевої серветки (слід розміром 91 х 165 мм), аркуша документа «Виписний епікриз № 4907» (сліди розміром 54 х 80 мм, 89 х 105 мм, 48 х 52 мм), фрагмента тканини (слід розміром 97 х 155 мм), які вилучені при ОМП від 30.11.2012, за місцем проживання ОСОБА_10 , в АДРЕСА_3 придатні для визначення групової належності взуття, яким вони залишені. Питання придатності даних слідів для ідентифікації, буде вирішуватись при порівняльному дослідженні з підошвою взуття, яке буде надане для порівняння. Сліди підошви взуття: слід розміром 67 х 196 мм (темна дактоплівка), слід розміром 91 х 165 мм (рожева серветка), слід розміром 97 х 155 мм (фрагмент тканини) залишені одним типом взуття. Слід розміром 90 х 256 мм (паперова папка), слід розміром 61 х 83 мм (пошкоджений конверт) залишені одним типом взуття. В зв`язку з частковим, фрагментальним відображенням елементів підошви у решти слідів, встановити чи залишені дані сліди одним чи різним взуттям, на даному етапі дослідження не представилось можливим. В зв`язку з відсутністю систематизованих каталогів підошв взуття та частковим, фрагментальним відображенням елементів підошви у слідах відповісти на питання: «Взуттям якого типу, розміру залишені вказані в описовій частині постанови сліди низу взуття? Які особливості має підошва взуття, якою залишені сліди, ступінь її зношеності?» не представилось можливим.

а.с.п. 78-96 т.1

- висновком експерта НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області № 1/1204 від 16.12.2012 року та ілюстративною таблицею до нього, згідно якого сліди папілярних узорів рук, які відкопійовані на копіювальний шар стрічки «СТ»: № 2 - слід розмірами 14 х 40 мм; № 3 слід розмірами 15 х 16 мм; № 4 слід розмірами 13 х 35 мм; № 5 слід розмірами 5 х 11 мм; № 6 сліди розмірами: 15 х 59 мм; 14 х 21 мм; № 7 слід розмірами 12 х 15 мм; № 9 сліди розмірами: 12 х 22 мм, 10 х 17 мм; № 10 слід розмірами 16 х 24 мм; № 12 слід розмірами 14 х 20 мм, № 13 слід розмірами 19 х 38 мм; № 14 слід розмірами 13 х 19 мм таблиці № 1 до протоколу ОМП від 30.11.2012 року, вилучені в будинку АДРЕСА_3 , придатні для ідентифікації особи. Сліди папілярних узорів рук, які від копійовані на копіювальний шар стрічки «СТ»: № 2 слід розмірами 14 х 40 мм; № 3 слід розмірами 15 х 16 мм; № 4 слід розмірами 13 х 35 мм; № 5 слід розмірами 5 х 11 мм; № 6 сліди розмірами: 15 х 59 мм; 14 х 21 мм; № 7 слід розмірами 12 х 15 мм; № 9 слід розмірами 10 х 17 мм; № 10 слід розмірами 16 х 24 мм; № 12 слід розмірами 14 х 20 мм; № 13 слід розмірами 19 х 38 мм; № 14 слід розмірами 13 х 19 мм таблиці № 1 до протоколу ОМП від 30.11.2012 року, залишені не ОСОБА_10 , а іншою особою. Слід папілярного узору руки розмірами 12 х 22 мм, який від копійований на копіювальний шар стрічки «СТ» № 9 таблиці № 1 до протоколу ОМП від 30.11.2012 року, залишений ОСОБА_10

а.с.п. 99-110 т.1

- висновком експерта НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області № 1/148 від 17.02.2013 року, згідно якого 1. Між слідами папілярних узорів рук, які відкопійовані на копіювальний шар стрічки «СТ»: № 1- слід розмірами 15 х 22 мм; №2 слід розмірами 5 х 20 мм; № 3 слід розмірами 17 х 22 мм; № 4 слід розмірами 13 х 17 мм; № 5 сліди розмірами: 15 х 16 мм, 13 х 16 мм, 15 х 20 мм; № 7 сліди розмірами 12 х 16 мм; № 8 слід розмірами 15 х 29 мм; № 9 слід розмірами 7 х 19 мм таблиці до протоколу обшуку від 24.12.2012 року, вилучені в квартирі АДРЕСА_9 та слідами папілярних узорів рук, які відкопійовані на копіювальний шар стрічки «СТ»: № 2 слід розмірами 14 х 40 мм; № 3 слід розмірами 15 х 16 мм; № 4 слід розмірами 13 х 35 мм; № 5 слід розмірами 5 х 11 мм; № 6 сліди розмірами: 5 х 59 мм; 14 х 21 мм; № 7 слід розмірами 12 х 15 мм; № 9 слід розмірами 10 х 17 мм; № 10 слід розмірами 16 х 24 мм; № 12 слід розмірами 14 х 20 мм; № 13 слід розмірами 19 х 38 мм; № 14 слід розмірами 13 х 19 мм таблиці № 1 до протоколу ОМП від 30.11.2012 року, вилучені в будинку АДРЕСА_3 , тотожності не встановлено, тому відповісти на питання: «Чи залишені придатні для ідентифікації сліди рук, виявлені під час огляду місця події від 30.11.2012 за місцем проживання ОСОБА_10 та під час обшуку від 24.12.2012 за місцем проживання громадянина ОСОБА_6 , однією особою?», не представилось можливим. 2. Слід пальця руки розмірами 13 х 17 мм, який від копійований на копіювальний шар стрічки «СТ» № 4 таблиці до протоколу обшуку від 14.12.2012, залишений ОСОБА_8 . Сліди папілярних узорів рук, які відкопійовані на копіювальний шар стрічки «СТ»: № 1 слід розмірами 15 х 22 мм; № 2 слід розмірами 15 х 20 мм; № 3 слід розмірами 17 х 22 мм; № 5 сліди розмірами: 15 х 16 мм, 13 х 16 мм, 15 х 20 мм; № 7 слід розмірами 12 х 16 мм; № 8 слід розмірами 15 х 29 мм; № 9 слід розмірами 7 х 19 мм таблиці до протоколу обшуку від 24.12.2012 та сліди папілярних узорів рук, які відкопійовані на копіювальний шар стрічки «СТ»: № 2 слід розмірами 14 х 40 мм; № 3 слід розмірами 15 х 16 мм; № 4 слід розмірами 13 х 35 мм; № 5 слід розмірами 5 х 11 мм; № 6 сліди розмірами: 15 х 59 мм; 14 х 21 мм; № 7 слід розмірами 12 х 15 мм; № 9 слід розмірами 10 х 17 мм; № 10 слід розмірами 16 х 24 мм; № 12 слід розмірами 14 х 20 мм; № 13 слід розмірами 19 х 38 мм; № 14 слід розмірами 13 х 19 мм таблиці № 1 до протоколу ОМП від 30.11.2012 року, залишені не ОСОБА_8 , не ОСОБА_9 , а іншою особою.

а.с.п. 129-140 т.1

- висновком експерта № 01 від 01.02.2013 року про проведення додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , згідно якого утворення тілесних ушкоджень на тілі потерпілої можливе, за обставин на які вказує підозрюваний ОСОБА_8 під час слідчого експерименту за його участю.

а.с.п. 212 т.1

- висновком експерта № 7/12-13 від 13.02.2013 року, згідно якого в зразку крові потерпілої ОСОБА_10 виявлено антиген В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. Група крові ОСОБА_8 О (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО. Група крові ОСОБА_9 АВ(IV) ізосерологічної системи АВО. На представленому на експертизу светрі чорного кольору (об`єкт № 1), виявлено кров людини. При серологічному дослідженні на вказаному речовому доказі виявлено антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Якщо кров на светрі чорного кольору (об`єкт № 1), походить від однієї особи (осіб), нею повинна бути людина (люди), в крові яких (якої) містяться вказані антигени, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_10 . Походження крові від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в цьому випадку виключається. У випадку, якщо кров виникла в результаті змішування від двох та більше осіб, ними повинні бути люди, в крові яких містяться антигени В та Н відповідно, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Походження крові від ОСОБА_9 в даному випадку також виключається.

а.с.п. 223-230 т.1

- висновком експерта № 7/252-12 від 11.01.2013 року, згідно якого на представленій на дослідження сокирі ( а саме на металевій частині об. № 2-3), вилученій в ході огляду місці події від 30.11.2012 року з будинку АДРЕСА_3 , виявлено кров, видову належність якої встановити не представилось можливим. У зв`язку з відсутністю білка. На представленій на дослідження викрутці (об. № 1), вилученій в ході огляду місця події від 30.11.2012 року з будинку АДРЕСА_3 крові не виявлено.

а.с.п. 238-244 т.1

- висновком експерта № 8/5 від 20.02.2013 року, згідно якого на зразку запахової інформації вилученої 30.11.2012 року з сокири та викрутки, виявлених за адресою АДРЕСА_3 , присутня запахова інформація біологічного виду людини. Зразок запахової інформації вилучений з сокири 30.11.2012 року, має співпадання з зразком запаху крові відібраної від громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Зразок запахової інформації вилучений 30.11.2012 року з викрутки, має, імовірне, співпадання з зразком запаху крові відібраної від громадянина ОСОБА_9

а.с.п. 247-252 т.1

- висновком експерта № 51 від 29.01.2013 року, згідно якого у вирізці з марлевого тампона, об. № 1 виявлена кров людини. При серологічному дослідженні в об. № 1 виявлений антиген Н. Походження крові в об. № 1 може належати особі, в крові якої міститься антиген Н, такою особою може бути і ОСОБА_8 в межах системи АВО.

а.с.п. 2-3 т.2

- протоколом обшуку від 09.01.2013 року, згідно якого обшук проводився в житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_10 , у ОСОБА_32 , в ході якого виявлено та вилучено шкіряні туфлі, куртку та светер, які належать ОСОБА_8

а.с.п. 12-16 т.2

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.01.2013 року та фототаблицею до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , згідно якого останній розказував та на місці показував, як було вчинено злочини.

а.с.п. 17-28 т.2

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.01.2013 року та фототаблицею до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_9 , який розповідав та на місці показував, як було вчинено злочини.

а.с.п. 29-41 т.2

- протоколом огляду місця події від 11.01.2013 року, згідно якого місцем події є приміщення кабінету № 52 Коростенького МВ УМВС, де громадянин ОСОБА_33 видав працівникам міліції обручку з металу жовтого кольору, яку він придбав у ОСОБА_9

а.с.п. 42-44 т.2

- висновком експерта № 445 від 19.11.2013 року, згідно якого походження крові в об. № 1 може належати особам, в крові яких міститься антиген Н, такими особами можуть бути і ОСОБА_8 і ОСОБА_6 в межах системи АВО.

а.с.п. 57 т.2

- висновком експерта НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області від 12.12.2013 року № 1/1855, згідно якого слід папілярних узорів рук, які відкопійовані на копіювальний шар стрічки «СТ»: № 2 сліди розмірами 14 х 40 мм; № 3 сліди розмірами 15 х 16 мм; № 4 слід розмірами 13 х 35 мм; № 5 слід розмірами 5 х 11 мм% № 6 сліди розмірами: 15 х 59 мм; 14 х 21 мм; № 7 слід розмірами 12 х 15 мм; № 9 слід розмірами 10 х 17 мм; № 10 слід розмірами 16 х 24 мм; № 12 слід розмірами 14 х 20 мм; № 13 слід розмірами 19 х 38 мм; № 14 слід розмірами 13 х 19 мм таблиці до протоколу ОМП від 30.11.2012 року, залишені не руками ОСОБА_6 , а іншою особою. Сліди папілярних узорів руки, які відкопійовані на копіювальний шар стрічки «СТ»: № 1 слід розмірами 15 х 22 мм; № 2 слід розмірами 15 х 20 мм; № 3 слід розмірами 17 х 22 мм; № 4 слід розмірами 13 х 17 мм; № 5- сліди розмірами: 15 х 16 мм, 13 х 16 мм, 15 х 20 мм; № 9 слід розмірами 7 х 19 мм таблиці до протоколу обшуку від 24.12.2012, залишені не руками ОСОБА_6 , а іншою особою. Сліди папілярних узорів пальців руки, які від копійовані на копіювальний шар стрічки «СТ»: № 7 слід розмірами 12 х 16 мм; № 8 слід розмірами 15 х 29 мм таблиці до протоколу обшуку від 24.12.2012, залишені ОСОБА_6

а.с.п. 62-66 т.2

- висновком експерта № 446 від 19.11.2013 року, згідно якого кров, виявлена на кофті, об. № 4-8 від ОСОБА_6 виключається.

а.с.п. 74 т.2

- даними вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.06.2013 року про те, що ні ОСОБА_13 ні ОСОБА_11 не підтвердили наявність змови між ними та ОСОБА_6 на вчинення розбійного нападу і навмисного вбивства потерпілої.

а.с.п. 155-156 т.2

Відповідно до вимог ст..2 КПК України завданням кримінального провадження є, зокрема охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Згідно ч.1,2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей і документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обовязків.

Відповідно до ст..25 КПК України прокурор, слідчий зобовязані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них ч.2 ст.9 КПК України покладає обовязок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За ч.1 ст.92 КПК України обовязок доказування обставин, передбачених ст..91 КПК України, в тому числі винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише у встановлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, як вбачається із прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (див. п. 40 рішення у справі № 34006/06 від 25 лютого 2016 року «Зякун проти України», п. 54 рішення у справі № 75520/01 від 06 грудня 2007 року «Козинець проти України», п. 33 рішення у справі № 17969/09 від 10 грудня 2015 року «Тихонов проти України»).

Суд також вважає за необхідне зазначити, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

В справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. У відповідності до ч. 4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто наявність всіх елементів, що становлять факт кримінального правопорушення (об`єкт, суб`єкт, об`єктивна й суб`єктивна сторона). Недоведеність вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, означає, що сторона обвинувачення не зуміла переконливо для суду всебічно, повно й неупереджено доказати факт (подію) вчиненого кримінального правопорушення, або відсутність факту (події) кримінального правопорушення. Встановлення в суді відсутності факту (події) кримінального правопорушення зобов`язує суд ухвалити виправдовувальний вирок. Обвинувальний вирок може бути ухвалений за умови, що висновки суду про винуватість обвинуваченого повністю підтверджені матеріалами кримінального провадження, які перевірені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 373 КПК України виправдовувальний вирок постановляється за наявності однієї з таких підстав: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, оцінивши кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, встановивши, що докази, якими сторона обвинувачення обґрунтувала пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, суд вважає, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п.6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досліджені безпосередньо судом докази обвинувачення достовірно не підтверджують висновки досудового слідства про наявність між ОСОБА_6 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 попередньої змови на вчинення розбійного нападу та вбивства потерпілої ОСОБА_10 .

Можливості отримати будь-які інші об`єктивні докази вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст..ст. 115 ч. 2 п. 6, 12, ст.. 187 ч.4 КК України при судовому розгляді вичерпані.

Статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обрвязків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Відповідно до ст. 26 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох субєктів злочину у вчиненні умисного злочину.

Частиною 2 ст. 28 КК України визначено, що злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовились про його спільне виконання.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вчиненим за попередньою змовою групою осіб (п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України) умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовились про спільне його виконання. За цей злочин несуть відповідальність і ті особи, котрі, хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але, будучи обєднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють вбивство за попередньою змовою, до таких дій належать: застосування до початку нападу насильства щодо потерпілого з метою приведення його у безпорадний стан з тим, щоб інший співучасник, скориставшись таким станом, заподіяв потерпілому смерть; подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим співучасником; усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це; надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час учинення вбивства (у вигляді порад, передачі зброї тощо); ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу тощо.

Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що у разі коли до кримінальної відповідальності притягнуто кількох осіб, які діяли спільно з умислом, спрямованим на позбавлення життя потерпілого чи заподіяння шкоди його здоровю, належить зясовувати і зазначати у вироку характер їхніх дій, ступінь участі у вчиненні злочину кожної з них.

При ексцесі виконавця, тобто коли один із співучасників вийшов за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій і вчинив більш тяжкий або інший злочин, за цей злочин повинен відповідати лише його виконавець, а інші особи за злочини, вчинені ними в межах домовленості.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи, що висновки обвинувачення про наявність між ОСОБА_6 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 попередньої змови на вбивство ОСОБА_10 належними доказами в суді не доведені і вони є припущенням досудового слідства, а також не здобуто жодного доказу того, що ОСОБА_6 вчинив будь-які дії, направлені на протиправне позбавлення життя потерпілої, а тому обвинуваченого ОСОБА_34 за 115 ч. 2 п.6, 12 КК України необхідно виправдати.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику в справах про злочини проти власності» якщо група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити крадіжку чи грабіж, а один з її учасників застосував або погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, то дії цього учасника належить кваліфікувати як розбій, а дії інших осіб відповідно як крадіжку чи грабіж за умови, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства або не скористались ним для заволодіння майном потерпілого

В суді не доведена належними доказами та обставина, що ОСОБА_6 безпосередньо сприяв застосуванню насильства або скористався ним для заволодіння майном потерпілої, а тому його дії слід перекваліфікувати із ст. 187 ч.4 на ст. 185 ч.3 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_18 мав умисел на крадіжку чужого майна групою осіб з проникненням у житло та інше приміщення, для чого виконав усі дії. які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Так ОСОБА_6 з метою вчинення крадіжки разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 прийшли до будинку потерпілої. Коли ОСОБА_13 намагався проникнути в будинок, він разом з ОСОБА_9 проникли в гараж і намагались зняти з автомобіля акумулятор. Коли ОСОБА_11 , якого покликав ОСОБА_13 , не повернувся, ОСОБА_18 , не знявши акумулятор, також пішов в будинок. Тобто він вчинив всі необхідні дії, щоб заволодіти майном потерпілої, однак, по причинам, що не залежали від його волі, а саме виявивши потерпілу ОСОБА_35 , яка являється його сусідкою, на підлозі у непритомному стані і зрозумівши, що по відношенню до неї застосовано насильство, він не зміг довести злочин до кінця.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України т.я. він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчиненого групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обмірковуючи міру покарання для обвинуваченого судом враховуються, як ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення так і особистість обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення вперше, щиро розкаявся, по місцю проживання характеризується посередньо, а тому суд вважає, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства і призначає йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, застосувавши ст.. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 виправдати за п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України за відсутністю в його діяннях складу даного кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки при умові, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 649 грн. за проведення судово-дактилоскопічної експертизи.

Речові докази: таблицю слідів низу взуття, вилучених в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 ; таблицю до протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 зі слідами пальців рук, які зберігаються в камері схову речових доказів Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області знищити.

Запобіжний захід особисте зобов`язання - залишити до набрання вироком законної сили.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Копії вироку вручаються обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

Суддя: ОСОБА_1