Справа № 542/1294/17
Кримінальне провадження № 1-кп/542/88/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2019 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

цивільного позивача ОСОБА_7 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Трибусівка

Піщанського району, Вінницької області,

житель АДРЕСА_1 .

українець, громадянин України, освіта загальна середня, одружений, працюючий водієм в

ТОВ Ардекс, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
15.07.2017 року о 14 год. 26 хв. по а/д Полтава-Олександрія в напрямку з м. Полтава до м. Кременчук рухався автомобіль Мегcеdеs-Вепz 1228 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який минаючи 29 км.+ 670 м. зазначеної автодороги, не врахувавши дорожню обстановку, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21110 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався попереду в попутному напрямку зменшуючи швидкість, з метою здійснення повороту вліво. В результаті зіткнення автомобіль ВАЗ 21110 д.н.з. НОМЕР_2 відштовхнуло на смугу зустрічного руху де відбулося зіткнення вказаного автомобіля з мотоциклом Нагlеу-Dаvіdsоп FХD Dуnа Сlіdе д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 який рухався по смузі зустрічного руху в напрямку з м. Кременчук до м. Полтава.

Внаслідок ДТП, водій мотоцикла ОСОБА_6 отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 138 від 22.08.2017 року тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма грудної клітки:. Численні переломи ребер з обох сторін (5-8 зліва і 3-9 справа), перелом тіла грудини, компресійний перелом тіла 6 грудного хребця, субплевральні гематоми обох легень, посттравматичний пульмоніт нижньої і середньої долі правої легені з утворенням кістозних пневматоцеле, після травматична нижньо-дольова пневмонія, двобічний малий гідроторакс, правобічний пневмоторакс, двобічний посттравматичний ексудативний плеврит, перелом передньо-верхнього відділу 2 поперекового хребця, перелом задньої правої дужки і поперечного відростка 2 поперекового хребця, перелом нижнього суглобового відростку зліва 1 поперекового хребця, вивих лівої кісті та перелом головок лівої променевої і ліктьової кісток зі зміщенням, закритий перелом 2-5 плюсневих кісток ліворуч, пошкодження зв`язкового апарату лівого плечового суглобу, ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні забої, рани і садна обличчя, тулуба, кінцівок, поставматична анемія, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечними для життя в момент спричинення.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 384 від 17.08.2017 року в діях водія автомобіля Мегcеdеs-Вепz 1228 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.3 (У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В умовах даної події водій автомобіля Мегcеdеs-Вепz 1228 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом застосування своєчасних мір гальмування з метою зниження швидкості свого руху до швидкості руху автомобіля ВАЗ 21110 д.н.з. НОМЕР_2 , тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 384 від 17.08.2017 року технічна можливість попередити дану подію не залежала від односторонніх дій водія ОСОБА_7 , а визначалася діями водія ОСОБА_4 .. Фактична дорожня обстановка, після того як автомобіль ВАЗ 21110 д.н.з. НОМЕР_2 після зіткнення відштовхнуло на смугу зустрічного руху, для водія автомобіля ВАЗ 21110 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинна бути кваліфікована як аварійна.

Оскільки дії водія, який знаходився в аварійній обстановці, вимогами ПДР не регламентуються (вони залежать від особистих психофізіологічних якостей водія (його кваліфікації, досвіду, темпераменту, стійкості нервової системи, тощо), а також практичних навичок та вміння керувати транспортним засобом в екстремальних ситуаціях) оцінка дій водія ОСОБА_7 (в тому числі - і з точки зору можливості застосування ним в процесі розвитку даної ДТП додаткових дій, спрямованих на уникнення зіткнення з мотоциклом, тобто відповідної технічної можливості) не можуть бути оцінені відповідно до вимог ПДР.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 384 від 17.08.2017 року у даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла Нагlеу-Dаvіdsоп FХD Dуnа Сlіdе д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.

В даній дорожній обстановці водій мотоцикла Нагlеу-Dаvіdsоп FХD Dуnа Сlіdе д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 не мав технічну можливість запобігти зіткнення екстреним гальмуванням.

Будучи допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив суду , що 15.07.2017 року приблизно о 14 годині 30 хвилин керуючи автомобілем не впорався з керуванням, допустив зіткнення з іншим автомобілем, який відштовхнуло на смугу зустрічного руху де відбулося зіткнення з мотоциклом Нагlеу-Dаvіdsоп FХD Dуnа Сlіdе. В скоєному кається. Докази не оспорює. Цивільні позови не визнає, оскільки цивільно-правова відповідальність була застрахована із встановленням лімітів виплати за шкоду завдану здоров`ю та за шкоду завдану майну.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні при призначенні покарання покладається на розсуд суду та просив задовольнити його цивільний позов.

Цивільний позивач ОСОБА_7 і його представник підтримали цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненому діянні визнав повністю і суду дав показання, що вчинив злочин саме при викладених обставинах, суд, при визначенні порядку дослідження доказів, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, цивільного позивача, представника цивільного позивача, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_7 , роз`яснивши при цьому положення ч. 3 ст. 349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, як необережні дії, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження .

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено необережний тяжкий злочин ( ч.2 ст. 286 КК України).

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

За змістом юридичної конструкції статті 286 КК України, вказаний злочин належить до злочинів із так званим матеріальним складом. Тому, ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1,2 або 3 цієї статті, і перебувають з ними у причинному зв`язку. Про необхідність з`ясування і відображення у вироку, чи є причинний зв`язок між учиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками, зазначено також у правових позиціях Верховного Суду України (№5-18кс14 від 20.11.2014 року) та у роз`ясненні, яке міститься у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, часткове відшкодування шкоди потерпілому, цивільному позивачу ОСОБА_6 .

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

Суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на спецобліках не перебуває, має позитивну характеристику за місцем проживання та постійне місце роботи.

З урахуванням наведеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності за скоєння необережного злочину, пов`язаного з експлуатацією транспортного засобу, даних про систематичне порушення Правил дорожнього руху в суду немає, прокурор і потерпілий не наполягають на призначенні додаткового покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд вважає за можливим не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання в вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить звільнити його від відбування покарання у зв`язку із застосуванням Закону України «Про амністію у 2016 році», на підставі клопотання від 03.11.2019 року, згідно якого він просить звільнити його від відбування покарання на підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», як особу, яка на день набрання чинності цим Законом досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" .

Захисник ОСОБА_5 просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення зазначеного клопотання.

Потерпілий ОСОБА_6 також не заперечував щодо застосування амністії до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" встановлено, що встановивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до п.« ґ», ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», досягнув пенсійного віку, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 від 18.03.2016 року.

Згідност.12 КК України злочин, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 відноситься до необережних тяжких злочинів.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році»,судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась, тому, суд приходить до висновку, що наявні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України на підставі п. «ґ», ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки останній вчинив необережний тяжкий злочин та є особою, яка на день набрання чинності цим Законом досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"..

Наслідки застосування амністії обвинуваченому зрозумілі.

При вирішенні заявлених потерпілим ОСОБА_6 та цивільним позивачем ОСОБА_7 позовних вимог суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року (із змінами і доповненнями), передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено позов про відшкодування йому обвинуваченим ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ардекс» солідарно матеріальної та моральної шкоди , з яких:

-216290,00 грн. матеріальної шкоди;

-200000 грн. моральної шкоди;

-та витрати на правову допомогу.

Цивільним позивачем ОСОБА_7 заявлено позов про відшкодування йому обвинуваченим ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ардекс» солідарно матеріальної та моральної шкоди , з яких:

-64581,92 грн. матеріальної шкоди, що підтверджується звітом № 8/5 про оцінку транспортного засобу ВАЗ 21110, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складений 30.08.2017 року ( т.2 а.с.89-97);

-2500,00 грн. витрат на проведення звіту про оцінку транспортного засобу, сплачених по квитанції № 272600 від 28.08.2017 року ( т.2 а.с.88);

-10000 грн. моральної шкоди;

- судові витрати.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про залишення позову прокурора без розгляду.

Суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 та ТОВ «Ардекс» заперечують проти позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 і цивільного позивача ОСОБА_7 , посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була належним чином застрахована, про що свідчить поліс АК/1595030, внаслідок чого забезпеченим транспортним засобом став Мегcеdеs-Вепz 1228 д.н.з. НОМЕР_1 .

Основним нормативно-правовим документом в даній сфері господарської діяльності є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Підстави та порядок отримання страхового відшкодування потерпілими особами та підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування чітко врегульовані вищенаведеним Законом.

Так, відповідно до п. 35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа , яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику ( у випадках, передбачених ст..41 цього закону, -МТСБУ) заяву про страхове відшкодування . Згідно до п.35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , до заяви про виплату страхового відшкодування повинен бути доданий деякий перелік документів.

В свою чергу, відповідно до п.п.37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» :

«Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди».

Матеріали справи не містять доказів подання потерпілим і цивільним позивачем звернень, заяв або документів до ПРаТ «Галицька».

ПАТ Страхова компанія «Галицька» за вихідним № 1445 від 01.09.2017 року на запит ОСОБА_4 повідомила, що в межах понесених витрат на лікування, обстеження , медичні процедури згідно наданих копій чеків, квитанцій, виписок лікувальних закладів проведе виплату страхового відшкодування за наявності сформованого пакету документів та та визнання ОСОБА_4 винуватцем ДТП, що мала місце 15 липня 2017 року в с.Лелюхівка, Новосанжарського району, Полтавської області ( т.1, а.с.90).

У зв`язку з чим їх позовні вимоги суд вважає передчасними і залишає без розгляду.

Згідно досудової доповіді, підготовленої старшим інспектором Малиновського районного сектору Одеського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_9 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, що виправлення даної особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. (а.с. 77-80, т.1).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України , якою врегульовані питання щодо розподілу процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи.

Статтею 368 КПК України передбачено, що ухвалюючи вирок суд повинен серед іншого вирішити питання про те, на кого мають бути покладені процесуальні витрати та в якому розмірі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.374 КПК України в резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо процесуальних витрат.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час розслідування даного злочину у справі було проведено автотехнічну експертизи, вартість проведення якої склала 790 грн. 96 коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому не обирати.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд,
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі п. « ґ » ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ардекс», третя особа ПРаТ СК «Галицька», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ардекс», треті особи: ПРаТ СК «Галицька», ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Позов прокурора Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації, Військово-медичного клінічного центру Північного регіону, до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину залишити без розгляду.

Судові витрати у справі 790 грн. 96 коп., вартість проведення автотехнічної експертизи - стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази:

- автомобіль Мегcеdеs-Вепz 1228 д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 ;

- автомобіль ВАЗ 21110 д.н.з. НОМЕР_2 , що переданий на зберігання ОСОБА_7 , залишити ОСОБА_7 ;

- мотоцикл Нагlеу-Dаvіdsоп FХD Dуnа Сlіdе д.н.з. НОМЕР_3 , що переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 ;

- оптичний диск Patron CD-R, 700 МВ з двома відеозаписами обставин ДТП , що приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити при справі.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1