УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/754/19

Провадження № 1-кс/568/179/19

17 травня 2019 р. м.Радивилів

Слідчий суддя Радивилівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

начальника СВ Радивилівського
ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у м. Радивилів у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання заступника начальника СВ Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Радивилівського відділу Дубенської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за №0000094 від 23.03.2019 року, стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Теслугів, Радивилівського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, не депутата, не військовозобов`язаного, раніше судимого 09.02.2016 року Радивилівським районний судом за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 25.07.2018 року, відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений з не відбутим терміном покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців 2 (два) дні,
- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:
досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 09.02.2016 р. засуджений Радивилівським районний судом за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 р. 6 м., ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 25.07.2018 р., відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений з не відбутим строком покарання 1 р. 6 м. 2 д., відповідно до вимог ч. 8 ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена.
Однак, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив та повторно вчинив нове умисне, корисливе кримінальне правопорушення у той час, коли, відповідно до ч.1 ст.88, п.8 ч. 1 ст.89 КК України, судимість не була погашена та знята.
В ході досудового розслідування встановлено, що приблизно опівночі 23.03.2019 р., ОСОБА_5 спільно із іншою особою, з метою спільного протиправного викрадення чужого майна, прибули до магазину «Продукти», що в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_3 .
У подальшому ОСОБА_5 , після розбиття вуличного ліхтаря над вхідними дверима приміщення магазину, шляхом застосування власної фізичної сили, наносячи ногою удари, пошкодив кріплення двохстворчатих вхідних дверей, в результаті чого їх відчинив.
Далі ОСОБА_5 , перебуваючи в коридорі, діючи за попередньою змовою з іншою особою, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на особисте матеріальне збагачення за рахунок таємного викрадення чужого майна, в той час коли інша особа залишилась поряд з вхідними дверима та спостерігала, щоб їхні протиправні дії не були помічені сторонніми особами, з метою подальшого проникнення в середину магазину, шляхом застосування власної фізичної сили та пошкодження, за допомогою металевого прута, якого вони мали з собою, скоби навісного замка, відчинив гратовані металеві двері, які безпосередньо вели в середину магазину.
Знаходячись у приміщенні магазину, ОСОБА_5 діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, почергово з прилавків почав викрадати товарно-матеріальні цінності у вигляді продуктів харчування, тютюнових та горілчаних виробів, поміщаючи їх у поліетиленові мішки, які мав із собою, після чого виносив їх та передавав іншій особі.
В подальшому ОСОБА_5 та інша особа з викраденими товарно-матеріальними цінностями у вигляді продуктів харчування, тютюнових та горілчаних виробів, покинули місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим розпорядилися викраденим на власний розсуд.
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 та іншої особи, потерпілій ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 19451 гривень 45 копійок.
Окрім цього, приблизно о 22 год. 09.04.2019 р., ОСОБА_5 , з метою протиправного викрадення чужого майна, прибув до господарства, що в АДРЕСА_4 .

Перебуваючи на території господарства, ОСОБА_5 підійшов до підсобного приміщення та шляхом відкриття вхідних дверей проник у середину. Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_5 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав три домашніх курки, віком приблизно до двох років, загальною вагою близько 9 кг, які належали ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_4 .

В подальшому ОСОБА_5 з викраденими курми покинув місце вчинення кримінального правопорушення, перенісши їх до місця свого проживання, що в АДРЕСА_1 , тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_9 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1620 гривень

Окрім цього, в ході досудового розслідування з`ясовано, що ОСОБА_5 , після вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив та повторно вчинив нове умисне, корисливе, тяжке кримінальне правопорушення.

Так, встановлено, що приблизно опівночі 12.04.2019 р. ОСОБА_5 , з метою протиправного викрадення чужого майна, прибув до магазину «Економ», що в АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_6 .

У подальшому ОСОБА_5 , після розбиття вуличного ліхтаря над вхідними дверима приміщення магазину, шляхом застосування власної фізичної сили, за допомогою металевого прута, якого мав із собою, зірвав елемент клямки, у вушці якого надівалась скоба навісного замка, в результаті чого відчинив вхідні двері.

Далі ОСОБА_5 , перебуваючи в коридорі, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на особисте матеріальне збагачення за рахунок таємного викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що за його протиправними діями не спостерігають сторонні особи, з метою подальшого проникнення в середину магазину, шляхом застосування власної фізичної сили, а також пошкодження за допомогою металевого прута якого мав з собою, скоби навісного замка та вивільнення накидного металевого засува, відчинив міжкімнатні двері, які безпосередньо вели в середину магазину.

Знаходячись у приміщенні магазину, ОСОБА_5 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, почергово з прилавків почав викрадати товарно-матеріальні цінності у вигляді продуктів харчування, тютюнових та горілчаних виробів, поміщаючи їх у поліетиленові мішки, які мав із собою.

В подальшому ОСОБА_5 ,. з викраденими товарно-матеріальними цінностями у вигляді продуктів харчування, тютюнових та горілчаних виробів, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, перенісши їх до місця свого проживання, що в АДРЕСА_1 , де заховав в одній з кімнат нежитлового будинку, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 10000 гривень.

За результатами досудового розслідування 24.04.2019 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Теслугів, Радивилівського району, Рівненської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, не депутата, не військовозобов`язаного, неодноразово раніше судимого, востаннє 09.02.2016 р. Радивилівським районний судом за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 р. 6 м., ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 25.07.2018 р. відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений з невідбутим терміном покарання 1 р. 6 м. 2 д., відповідно до вимог ч. 8 ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння зазначених кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 23.03.2019 р. магазину «Продукти», що в с.Хотин, вул. Садова, 25-а, Радивилівського району, Рівненської області, яким зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 23.03.2019 р. житлового господарства, що АДРЕСА_3 , під час якого, в присутності понятих, у шухляді столу у приміщенні кухні було виявлено частину викрадених ОСОБА_5 з магазину «Продукти» товарно-матеріальних цінностей;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка показала, що в ніч на 23.03.2019 р. ОСОБА_5 та інша особа прибули до її господарства з товарно-матеріальними цінностями у вигляді продуктів харчування, тютюнових та горілчаних виробів;

- протоколом огляду місця події від 12.04.2019 р. магазину «Економ», що в АДРЕСА_5 , яким зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 12.04.2019 р. житлового господарства, що в АДРЕСА_1 , під час даного огляду, в присутності понятих, було виявлено та в подальшому вилучено поліетиленовий мішок з вмістом викрадених ОСОБА_5 з магазину «Економ» товарно-матеріальні цінності у вигляді продуктів харчування, тютюнових та горілчаних виробів;

- протоколом огляду місця події від 10.04.2019 р. житлового господарства, що в АДРЕСА_4 , в якому зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 10.04.2019 р., в ході якого ОСОБА_5 видав одну з числа викрадених ним курей.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за попереднім вироком суду, на не відбутий строк 1 р. 6 м. 2 д., будучи особою, яка раніше вже притягувалась до кримінальної відповідальності за злочини, передбачені ст. 185 КК України, наразі підозрюється у вчиненні трьох умисних кримінальних правопорушень проти власності, які віднесені до категорії тяжких, за які передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 р., у разі визнання його винним.

Окрім цього, на розгляді суду відносно ОСОБА_5 перебувають два обвинувальні акти, а саме: у кримінальному провадженні № 0000385 (ЄРДР від 01.12.2018 р.) стосовно ОСОБА_5 та його співмешканки, за вчинений ними в кінці листопада 2018 р. злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло), рішення по справі на даний час немає; у кримінальному провадженні № 0000048 (ЄРДР від 12.02.2019 р.) стосовно ОСОБА_5 , за вчинені ним 12.02.2019 р. та 02.02.2019 р. злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло) та ч. 2 ст. 309 КК України (незаконне придбання, зберігання та виготовлення особливо небезпечних наркотичних засобів, без мети збуту, вчинене повторно), рішення по справі на даний час немає.

Вказане безумовно свідчить про можливість продовження ним своєї злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, тобто встановлена наявність ризику, зазначеного у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вищевикладене також вказує на те, що ОСОБА_5 є суспільно-небезпечною особою, яка після неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності на шлях виправлення не стала, обрала стійку лінію антисоціальної поведінки та продовжила свою злочинну діяльність.

Також, при з`ясуванні обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено, що останній офіційно ніде не працює, не має джерела постійного прибутку та засобів до існування, не одружений, не має сім`ї, міцних соціальних зв`язків, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , місцем проживання характеризується негативно, схильний до вживання алкогольний напоїв, вчинення крадіжок чужого майна, що підтверджує відсутність у нього стримуючих чинників особистісно-соціального характеру, наразі підозрюється у вчиненні трьох умисних злочинів, а тому ризики того, що, перебуваючи на волі ОСОБА_5 , з метою уникнення передбаченого покарання, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, шляхом залишення місця проживання, є досить ймовірними та обґрунтованими.

Вчинення ОСОБА_5 злочинів проти приватної власності мають негативний суспільний резонанс, підривають загальноприйняті норми та правила поведінки в суспільстві, становлять значну суспільну небезпечність щодо інших громадян.

В судовому засіданні прокурор та слідчий подане клопотання підтримали, просили його задовольнити, вважали, що підозра є обґрунтованою, наявні ризики, що дають підставу для застосування саме вказаного запобіжного заходу.
Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання та погодився на застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на вказаний строк. Захисник, враховуючи думку ОСОБА_5 , не заперечував щодо застосування вказаного запобіжного заходу.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали надані з клопотанням, слідчий суддя зробив такі висновки:
Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання, зокрема спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовження злочинної діяльністі та вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.
Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу.
Частина 2 цієї статті наголошує на тому, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, зокрема окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Встановлено, що Радивилівським ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000094 від 23.03.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про що до ЄРДР внесено відповідну інформацію.
Заступником начальника СВ Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні Радивилівського відділу Дубенської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , 24.04.2019 р. в порядку ст. 277, 278 КПК України, складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_5 , які йому вручені у цей же день.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст.18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу», повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.
Про обґрунтованість підозри свідчать вище зазначені протоколи допитів свідків, оглядів місць подій, висновки експертів.
Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини викладена у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України - термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).
Як вбачається з самого клопотання та наданих стороною обвинувачення матеріалів, що його обґрунтовують, зазначені обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в самому клопотанні. Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено.
Розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Про існування ризику, передбаченого п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, можливості продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення свідчать: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється; характер та суспільна небезпека вчинених кримінальних правопорушень та їх тривалість.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, які караються позбавленням волі, на строк від трьох до шести років та яке згідно статті 12 цього кодексу класифікуються як тяжкий злочин.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Таким чином, на думку слідчого судді навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням обрання вказаного запобіжного заходу, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: вік та стан здоров`я підозрюваного, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, слідчий суддя бере до уваги те, що підозрюваний не одружений та не має утриманців, не працює, не має місця реєстрації та постійного місця проживання.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, приходжу до висновку про доведеність слідчого у клопотанні ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах клопотання відсутні. Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя погоджується з думкою слідчого та прокурора щодо необхідності застосування зазначеного в клопотанні запобіжного заходу, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу, разом з тим, суд враховує повну згоду ОСОБА_5 на обрання йому саме такого виду запобіжного заходу.
Таким чином, клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
В той же час, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.
Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частина 4 ст. 182 КПК України зазначає, що розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Частина 7 ст. 182 КПК України вказує на те, що у випадках, передбачених частинами 3-4 ст. 183 цього кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зі змісту статті 202 ч. 4, 5 КПК України слідує, що підозрюваний звільняється з-під варти негайно, але не більше протягом одного робочого дня після внесення застави, визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при відсутності іншого судового рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою; після отримання та перевірки документа, підтверджуючого факт внесення застави та уповноважена службова особа місця ув`язнення повинна повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Частина 3 статті 182 КПК України зазначає, у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюється уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.
Таким чином, відповідно до вищеперелічених статей, вважаю за необхідне при винесенні ухвали щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначити розмір застави, а саме 40 341,00 грн. (1921*21), тобто 21 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яку він має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, після чого він може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, перелічені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Але у випадку невиконання вище перелічених обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.
Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 197, 198 КПК України та ст. 29 Конституції України, слідчий суддя, -
ухвалив:
клопотання заступника начальника СВ Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Радивилівського відділу Дубенської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в кримінальному провадженні за № 0000094 від 23.03.2019 року задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17 травня 2019 року по 15 липня 2019 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Копію ухвали надати учасникам процесу та направити до відповідного ІТТ та слідчого ізолятора для виконання.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України встановити ОСОБА_5 заставу 21 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 40 341 (сорок тисяч триста сорок одна) гривня, яку необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ України (реквізити для внесення застави: 26259988, рахунок 0032, МФО 833017, ГУ ДКСУ у Рівненській області).
В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити з-під варти ОСОБА_5 та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд. З моменту звільнення з під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатись таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У випадку внесення зазначеної застави, покласти на підозрюваного наступні обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний проживає, перебуває чи зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
2) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. В разі внесення застави, вище перелічені обов`язки, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців.
Підозрюваному роз`яснюється положення п.п. 8, 10 ст. 182 КПК України, згідно з якими у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.
На дану ухвалу у п`ятиденний строк може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1