Справа № 670/690/18
Провадження № 1-кп/686/302/19
ВИРОК
«08» листопада 2019 року м. Хмельницький
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сутківці Ярмолинецького району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, українця, раніше не судимого в порядку статті 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 КК України,-
18 липня 2018 року, близько 17 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , біля входу у житловий будинок, маючи при собі кухонний ніж, який він приніс із свого домоволодіння, на ґрунті неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно правою рукою наніс ножем один удар в шию ОСОБА_7 , який сидів на східцях біля входу до житлового будинку, внаслідок чого спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді різаного поранення правої половини шиї з неповним поперечним розрізом спільної сонної артерії та крайовим пошкодженням стінки яремної вени, що спричинило змішану кровотечу з масивною крововтратою та розвитком шоку важкого ступеня (пульс був ниткоподібним та центральних (магістральних) артеріях, а рівень артеріального тиску близький до 0), яке за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння.
Вказаними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в обвинуваченні, визнаному судом доведеним, визнав повністю та підтвердив вищевикладені обставини вчинення злочину. При цьому показав, що 18 липня 2018 року, близько 16 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на господарство по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , де спілкувався із господарями та дружиною ОСОБА_7 , через деякий час, біля 17 години, до них підійшов ОСОБА_7 . Останній почав сваритися на дружину, він заступився за неї і в них виник конфлікт із потерпілим, в ході якого, останній його побив. Після цього він пішов додому, взяв ножа, повернувшись на територію домоволодіння ОСОБА_10 де наніс один удар ножем ОСОБА_7 , який прийшовся в шию. Намірів позбавляти життя потерпілого не мав, побачивши кров припинив вчиняти дії, просив суворо не карти, у скоєному розкаюється.
Покази обвинуваченого, щодо обставин подій також підтверджуються відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту від 27.08.2018 року і відеозаписом даної слідчої дії, в якому ОСОБА_8 показав про обставини вчинення злочину, де і як він наніс удар потерпілому, пояснив, що він хотів налякати останнього. Даний відеозапис слідчої події переглянутий судом, в ході якого повністю підтвердились покази обвинуваченого, дані ним в ході судового розгляду. Перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом медичного обстеження для встановлення стану сп`яніння від 18.07.2018 року.
Крім зізнавальних показань обвинуваченого, винуватість ОСОБА_8 підтверджується і іншими дослідженими судом доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що дійсно, 18 липня 2018 року, близько 17 години, він прийшов на господарство сусіда ОСОБА_10 де знайшов дружину, з якою в нього виник конфлікт, у який втрутився ОСОБА_8 через що між ним та обвинуваченим виникла бійка. Під час бійки він спричинив обвинуваченому тілесні ушкодження. Після чого ОСОБА_8 залишив господарство, а через деякий час повернувшись наніс йому один удар ножем в шию, спричинивши йому кровотечу та втрату свідомості. Просив суд суворо обвинуваченого не карати, претензій до нього не має.
Допитаний судом свідок ОСОБА_10 підтвердив покази потерпілого щодо заподіяння останньому обвинуваченим ножового поранення в шию, зазначивши що обвинувачений наніс лише один удар, інших агресивних дій щодо потерпілого не вчиняв.
Свідок ОСОБА_11 , яка є співмешканкою ОСОБА_10 суду підтвердила наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілим на місці події, в ході якого потерпілий побив обвинуваченого, пізніше вона вибігла із будинку на крик, побачила у потерпілого кров з шиї, почала надавати допомогу. Рядом із потерпілим був її чоловік та ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_12 , яка є співмешканкою потерпілого ОСОБА_7 підтвердила, що вона була на господарстві ОСОБА_10 , прийшов її чоловік та почав словесний конфлікт із нею, на що вона покинула господарство, в подальшому дізналась, що чоловік отримав ножове порання від ОСОБА_13 і його забрали в лікарню.
Крім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину підтверджується іншими доказами.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 18.07.2018 року із фото таблицями та відеозапису на камеру було проведено огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 в ході якого зафіксовані і вилучені сліди злочину: на східцях біля входу до житлового будинку, на траві, листові шиферу сліди речовини схожої на кров, мобільний телефон із слідами речовини схожої на кров, обгортка від цукерки «Ромашка» із слідами речовини схожої на кров.
Протоколом огляду з додатками у виді фото-таблиць проведено огляд домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 на якому знаходиться господарське приміщення із шиферу, де під дерев`яною дошкою, що кріпиться до даху будівлі виявлений кухонний ніж бірюзового кольору, на лезі якого виявлено сліди нашарування речовини бурого кольору схожої на кров, який вилучений з місця огляду. В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 показав, що це той ніж, яким він наніс удар потерпілому і залишив на даному місці, коли йшов до себе додому з місця подій.
Відповідно висновків експертів № 289 від 30.08.2018р., № 582 від 06.11.2018р. 27/596 від 12.11.2018р. встановлено, що на поверхні кухонного ножа, який вилучено під час огляду 18.07.2018 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами. Генетичні ознаки слідів крові людини та клітини з ядрами виявлені на дослідженому об`єкті збігаються із генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_8 виключається.
Згідно проколу огляду від 18.07.2018 року із фото таблицями проведено огляду домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_8 в ході якого виявлено і вилучено розірвану чоловічу сорочку, яка відповідно до показів обвинуваченого була пошкоджена під час бійки із потерпілим.
Характер, локалізація, ступінь тяжкості, час та механізм утворення вищезазначених, спричинених потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ніким з учасників судового розгляду не оспорюється та підтверджується висновком судово-медичного експерта № 725 від 27.08. 2018 року, де зокрема зазначено, що згідно сукупності даних, отриманих за час виконання цієї експертизи, у потерпілого ОСОБА_7 станом на 18-27.07.2018 року (відомий період часу, протягом якого він був обстежений лікарями-спеціалістами) виявлені тілесні ушкодження у вигляді різаного поранення правої половини шиї з неповним поперечним розрізом спільної сонної артерії та крайовим пошкодженням стінки яремної вени, що спричинило змішану кровотечу з масивною крововтратою та розвитком шоку важкого ступеня ( пульс був ниткоподібним на центральних (магістралях) артеріях, а рівень артеріального тиску близький до 0). Дане ушкодження утворилось від одноразової дії гострого краю плоского твердого предмету, яким могло бути лезо клинка ножа, за механізмом «удар-занурення-роз`єднання» тканин, про що свідчить локалізація, характер і властивості даного ушкодження, яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння. Описане тілесне ушкодження може мати давність утворення не менше 7-и 10-ти діб (до одного місця) до моменту обстеження потерплого 09.08.2018р., що не виключає можливість утворення в час вказаній в ухвалі про призначення експертизи. Характер і локалізація тілесного ушкодження у потерпілого не виключають можливість його утворення за обставин, які вказані в ухвалі. Характер і локалізація тілесного ушкодження у потерпілого не є специфічними чи характерними для утворення при падіння людини з висоти власного зросту.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експертизи № 485 від 08.08.2018 року ОСОБА_8 будь-яким хронічним протікаючим душевним захворюванням (захворіннями), недоумства не страждає, не страждав такими і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, тому може і міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_8 в момент вчинення кримінального правопорушення не перебував поза будь-яким тимчасовим розладом душевної діяльності чи іншим психічним розладом, застосування щодо нього примусових заходів, мір медичного характеру не потребує. Оцінюючи даний висновок експертизи, суд знаходить його науково аргументованим та обґрунтованими, а тому враховуючи поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, погоджується з такими висновком і визнає ОСОБА_8 осудним та відповідальним за фактично скоєне.
Вищенаведені докази суд визнає належними, допустимими та достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою і не довіряти таким доказам у суду не має підстав. В сукупності дані докази суд визнає достатніми для підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного злочину.
Разом з тим, даючи правову оцінку діям ОСОБА_8 в межах пред`явленого обвинувачення за частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство, суд, враховуючи всі досліджені докази в сукупності та встановлені конкретні обставини справи, приходить до висновку, що таке обвинувачення поза розумним сумнівом, в частині намірів обвинуваченого вчинити умисне вбивство потерпілого з прямим умислом, не знайшло свого підтвердження достатніми доказами, у зв`язку з чим вчинені протиправні дії ОСОБА_8 підлягають перекваліфікації.
Так, відповідно до частини 1 статті 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.
Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
Судом враховуючи позицію яку роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 07.02.2003 року (п.4), згідно якої особа, що добровільно відмовилась від убивства потерпілого або заподіяння шкоди його здоров`ю, підлягає відповідальності лише за умови, що фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину. Якщо ж відмова мала місце вже після вчинення дій, які особа вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч.2 ст.15 КК як закінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити. При цьому треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Крім того, як вбачається зі змісту п.22. вказаної постанови для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК) суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причин припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. У зв`язку з наведеним, правильною визнається в судовій практиці правова позиція, що характер знаряддя злочину, велика кількість та локалізація спричинених тілесних ушкоджень, само по собі ще не свідчить про наміри винної особи на умисне вбивство.
Як слідує зі змісту обвинувального акту і зокрема формулювання обвинувачення, в основі обґрунтування правової кваліфікації протиправних дій ОСОБА_8 як закінченого замаху на умисне вбивство, орган досудового розслідування і прокурор послались на те, що обвинувачений «усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно-небезпечні наслідки, з метою позбавлення життя потерпілого, наніс останньому один удар ножем в життєво важливий орган людини, а саме в шию, чим умисно спричинив ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними в момент заподіяння. ОСОБА_8 виконав усі дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_7 , а злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 , оскільки потерпілий одразу після отримання тілесного ушкодження був доставлений до лікарні і йому була надана необхідна медична допомога і його життя було врятовано».
З наведеного, на думку суду, слідує, що врахувавши характер знаряддя злочину, як придатне для спричинення тілесного ушкодження, локалізацію тілесного ушкодження в життєво важливий орган шию, орган досудового розслідування не врахував інших вищезазначених обставин конкретної справи, які мають значення для визначення спрямованості умислу обвинуваченого. Зокрема, показань обвинуваченого, про небажання вбивати потерпілого.
Показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, які вказували, що після нанесеного удару обвинувачений не вчиняв будь-яких інших дій відносно потерпілого, свідчать про відсутність наміру обвинуваченого позбавити життя потерпілого, а дії ОСОБА_8 вчинені із невизначеним умислом.
Крім того на переконання суду згідно встановлених конкретних обставин справи, зокрема поведінки обвинуваченого під час та після вчинення злочину, які що підтверджується показаннями обвинуваченого, потерпілого та свідків, узгоджується із іншими дослідженими судом доказами, обвинувачений ОСОБА_8 наносячи один удар ножем потерпілому діяв з невизначеним умислом, а тому в силу вище наведених роз`яснень Пленуму ВС України його дії підлягають кваліфікації за фактичними наслідками вчиненого діяння тобто за спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому.
Відтак, спрямованість умислу обвинуваченого саме на вбивство потерпілого, на переконання суду, залишилось не доведеним поза розумним сумнівом і ґрунтувалось в тому числі на припущеннях органу досудового розслідування. Такі висновки випливають з вищенаведених доказів, в тому числі показів обвинуваченого, потерпілого, свідків, які суд визнає не спростованими.
Згідно частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У зв`язку з наведеним суд перекваліфіковує дії обвинуваченого ОСОБА_8 з частини 2 статті15, частини 1 статті 115 КК України на частину 1 статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_8 , суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
При цьому, суд приймає до уваги, що обвинувачений скоїв умисний тяжкий насильницький злочин, який характеризуються підвищеною суспільною небезпекою, внаслідок якого було спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерпілому. Разом з тим, суд враховує, що такий злочин ОСОБА_8 вчинив на відповідні дії потерпілого, обвинувачений на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
В якості обставин, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
В якості обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, враховуючи позицію потерпілого, який заявив про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого і просив суворо його не карати, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, однієї обтяжуючої покарання обставини, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування і судового розгляду, особу винного та його вік, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України за вчинений злочин в мінімальному розмірі.
18.07.2018 р. ОСОБА_8 було затримано на підставі статті 208 КПК України і 20.07.2018 р. обрано запобіжний захід у вигляд тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалася. Судом встановлено, що ризики передбачені статтею 177 КПК України на даний час не відпали, враховуючи, що особа засуджується до реального позбавленні волі, з метою запобігти ризикам ухилитись від суду та відбування покарання, суд приходить до висновку, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 слід продовжити.
Доказів щодо понесення процесуальних витрати по справі суду не представлено, цивільний позов не заявлено, долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України. Накладений арешт на майно в силу вимог частини 4 статті 174 КПК України підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 128-129, 174, 369-371, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_8 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 обчислювати з дня набрання вироком законної сили. Зарахувати у строк призначеного ОСОБА_8 покарання термін його попереднього ув`язнення з 18.07.2018 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 тримання під вартою залишити без змін.
Речові докази, які зберігаються в камері речових доказів Віньковецького ВП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницький області:
- мобільний телефон «Самсунг» - повернути за належністю;
- джинси піщаного кольору повернути ОСОБА_8 ,
- змиви речовин бурого кольору із поверхні сходів на марлевому тампоні, обгортки з-під цукерки «Ромашка», контрольний відрізок марлевого тампону, кухонний ніж, чоловічу сорочку, змиви на марлевому тампоні, сухі зразки крові ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - після вступу вироку в закону силу знищити.
Накладений арешт на майно за ухвалами слідчих суддів, відповідно до частини 4 статті 174 КПК України скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий по справі суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3