Справа № 636/2107/18
Провадження № 1-кп/636/73/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року Чугуївського міський суд Харківської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

неповнолітнього ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ,

представника органу пробації ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв, Харківської області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого настає кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, по кримінальному провадженню №0001235,внесеному 18.09.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чугуїв Харківської області, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, який у 2017 році закінчив Малинівську ЗОШ І-ІІІ ступенів Чугуївської районної ради Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

в с т а н о в и в :
До суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого настає кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, стосовно ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 вересня 2015 року, у період часу з 16:30 до 21:30, під час проведення обшуку приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , по кримінальному провадженню № 0000022 від 04.02.2015, за ознаками ч. 3 ст. 204 КК України, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, а також можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а саме: заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу полковнику податкової міліції ОСОБА_8 , який перебував на посаді начальника третього відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС в Харківській області, бажаючи настання таких наслідків, перебуваючи в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_1 , з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, пов`язаних із виконанням потерпілим ОСОБА_8 своїх службових обов`язків, знаходячись на відстані витягнутої руки у положенні, стоячи обличчям до обличчя, ОСОБА_5 наніс один удар головою по голові потерпілого полковника податкової міліції ОСОБА_8 в область лобної ділянки, чим заподіяв останньому згідно висновку судово-медичної експертизи № 4455-Ая/15 від 28.09.2015 синець на обличчі, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Як зазначено у клопотанні, дії неповнолітнього ОСОБА_5 підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто заподіяння легких тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Під час досудового розслідування встановлено, що на час вчинення суспільно небезпечного діяння, тобто станом на 17.09.2015, ОСОБА_5 виповнилося 15 років і він був особою, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, таким чином ОСОБА_5 не був суб`єктом злочину.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування заходів виховного характеру та просив його задовольнити. Захисник проти застосування заходів виховного характеру до ОСОБА_5 заперечувала у зв`язку з досягненням ОСОБА_5 повноліття. Законний представник підтримала думку захисника та просила відмовити у застосуванні заходів виховного характеру щодо сина ОСОБА_5 .

Суд, вислухавши учасників провадження, приходить до наступного висновку.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_5 надійшло до суду 24.05.2018, перебуває тривалий час на розгляді через неодноразову неявку ОСОБА_5 до суду. На день надходження клопотання до суду ОСОБА_5 має повних 18 років.

Згідно ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Як встановлено судом, 23 квітня 2018 року ОСОБА_5 виповнилось 18 років, отже, на даний час перестали існувати підстави для застосування до нього примусових заходів виховного характеру.

З урахуванням обставин справи та даних про особу ОСОБА_5 , з`ясувавши позиції учасників судового процесу та перевіривши матеріали справи, не дивлячись на те, що дані про вчинення ОСОБА_5 у 2015 році дій, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у суду наявні, але оскільки ОСОБА_5 на даний час є повнолітньою особою, то суд не може застосувати до нього примусові заходи виховного характеру і, відповідно, в клопотанні прокурору суд відмовляє.

На підставі ст.ст. 97,105 КК України, керуючись ст. ст. 284, 285-288, 350, 372, 395, 497 ч. 3 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
В задоволені клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про застосування примусових заходів виховного характеру до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого настає кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, по кримінальному провадженню № 0001235 внесеному 18.09.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Повний текст рішення проголошений 29.11.2019 року.