Справа № 202/5516/19
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

18 вересня 2019 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , направлення до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дніпропетровська, громадянки України, яка зареєстрована проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася у кримінальному провадженні № 0001057 від 04.07.2019 року з клопотанням, в якому просить направити ОСОБА_5 , підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи з метою з`ясування її психічного стану, посилаючись на те, що при проведенні амбулаторної судово-психіатричної експертизи було рекомендовано проведення відносно ОСОБА_5 стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
Слідчий суддя, заслухавши слідчого та прокурора, які клопотання підтримали, підозрювану та захисника, які не заперечували проти задоволення клопотання, приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що СВ Індустріальним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001057 від 04.07.2019 року в якому 30 липня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України.

Згідно зі статтею 21 Закону України "Про психіатричну експертизу" судово-психіатрична експертиза по кримінальних справах призначається та проводиться на підставах та у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до статті 509 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді щодо залучення експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: 1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; 2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).
У разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців.
Отже, норми чинного законодавства передбачають проведення як амбулаторної, так і стаціонарної експертизи стосовно підозрюваних з метою визначення їх психічного стану в конкретні проміжки часу і відносно певних обставин.
У своєму клопотанні слідчий посилається на те, що під час проведення відносно ОСОБА_5 амбулаторної судово-психіатричної експертизи було рекомендовано проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
Між тим, висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_5 до клопотання слідчого не долучений та в судовому засіданні слідчому судді наданий не був. Як зазначила слідчий у судовому засіданні, на даний час висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи нею не отриманий.
До клопотання слідчого додано лише лист за підписом директора Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» від 12.09.2019 року № 1879, відповідно до якого ОСОБА_5 10.09.2019 року оглянута амбулаторною судово-психіатричною експертною комісією, експертні питання не вирішені, рекомендовано проведення стаціонарної СПЕ.
Тобто безпосередньо висновок компетентної особи, а саме експерта (експертів), попередженого про кримінальну відповідальність, про неможливість визначення психічного стану ОСОБА_5 шляхом проведення амбулаторної психіатричної експертизи та необхідність її направлення до психіатричного закладу в умовах стаціонару із зазначенням конкретної тривалості знаходження в умовах стаціонару, необхідної для проведення експертизи, в матеріалах клопотання відсутній.
Відповідно до статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішуючи питання про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи, слідчий суддя має керуватися висновком амбулаторної експертизи про необхідність здійснення тривалого спостереження та дослідження особи.
На користь цієї позиції свідчить також те, що вирішення зазначеного питання потребує спеціальних знань у галузі психіатрії.
Суд враховує, що відповідно до правових позицій ЄСПЛ тримання особи у психіатричному закладі без достатніх на те підстав є позбавленням свободи у значенні пп. «е» п. 1 ст. 5 Конвенції (п. 67 рішення від 5.06.2014 р. у справі «Акопян проти України», п. 105 рішення від 17.04.2014 р. по справі «Руденко проти України»).
Зокрема, поняття позбавлення свободи поєднує у собі як об`єктивний елемент, а саме тримання особи в обмеженому просторі протягом значного періоду часу, так і суб`єктивний елемент, тобто відсутність достовірної згоди особи на таке тримання (пп. 71 і 74 рішення від 16.06.2005 р. у справі «Шторк проти Німеччини»).
Як констатовано в пунктах 96, 97 рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 р. у справі «Заїченко проти України № 2» тримання під вартою особи, яка вважається психічно хворою, має відповідати цілям п. 1 ст. 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавленню осіб свободи у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного в підпункті «е».
У зв`язку з останнім ЄСПЛ наголосив, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавленою свободи, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості захворювання (п.39 рішення від 24.10.79 у справі «Вінтерверп проти Нідерландів»). При цьому жодне позбавлення свободи особи, яка вважається психічно хворою, не може розглядатися як таке, що відповідає пп. «е» п. 1 ст. 5 Конвенції, якщо воно було призначене без висновку медичного експерта. Це правило застосовується навіть якщо метою тримання заявника є отримання медичного висновку (пп. 47, 48 рішення від 5.10.2000 року у справі «Вербанов проти Болгарії»).
Аналіз наведених норм та практики ЄСПЛ свідчить, що підставою направлення підозрюваного для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи є саме висновок компетентної особи про неможливість визначення психічного стану шляхом проведення амбулаторної психіатричної експертизи та необхідність направлення до психіатричного закладу в умовах стаціонару із зазначенням конкретного строку, необхідного для проведення такої експертизи.
Враховуючи, що органом досудового розслідування не надано слідчому судді відповідного висновку експерта (експертів), долучений до матеріалів клопотання лист директора Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» від 12.09.2019 року № 1879 не містить конкретного строку, необхідного для проведення відносно ОСОБА_5 стаціонарної судово-психіатричної експертизи, в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 509, 369-372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , про направлення для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1