УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 127/30747/18
провадження № 51-5509ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року, постановлену в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003582, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України).
Суть питання
За вироком Вінницького міського суд Вінницької області від 04 липня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду ОСОБА_4 , поза межами строку апеляційного оскарження, звернулась до суду апеляційної інстанції щодо його оскарження. При цьому порушувала питання про поновлення їй цього строку.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 10 жовтня 2019 року відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та повернув її апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 , посилаючись на допущені, на її думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вищезазначену ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги засуджена посилається на правову необізнаність, поганий стан здоров`я та брак коштів на оплату юридичної допомоги, що на її думку, завадило їй вчасно звернутися до суду апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 395 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) апеляційна скарга може бути подана на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. За змістом ч. 3 зазначеної статті для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Як видно з доданої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду, засуджена, не погоджуючись з постановленим стосовно неї вироком місцевого суду від 04 липня 2019 року, поза межами строку на апеляційне оскарження (19 вересня 2019 року) подала апеляційну скаргу, до якої долучила клопотання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування свого клопотання засуджена вказувала на те, що причиною пропуску строку на апеляційне оскарження слугувало її погане самопочуття після операції, потреба в отриманні медичної допомоги та відсутність коштів.
За наслідками розгляду вказаного клопотання апеляційний суд ухвалою від 10 жовтня 2019 року відмовив у його задоволенні та повернув засудженій апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Приймаюче зазначене рішення, апеляційний суд виходив з того, що засуджена не навела переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску нею строку апеляційного оскарження.
Зокрема, апеляційний суд зазначив, що засуджена не перебувала в місцях позбавлення волі, копію вироку отримала 04 липня 2019 року та відповідно до наданих нею документів, з того часу вона зверталась до Комунального некомерційного підприємства Центру первинної медико-санітарої допомоги № 2з приводу направлень до лікаря дерматолога, психіатра та фізіатра для профілактичного огляду в опікунську комісію. Будь-яких інших даних про перебування на лікуванні або тривалий розлад здоров`я надано не було.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що наведені ОСОБА_4 причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними і не перешкоджали їй раніше подати апеляційну скаргу.
Так, посилання засудженої на поганий стан здоров`я у зв`язку з перенесеною операцією у 2018 початку 2019 роках не є доречними, оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було постановлено 04 липня 2019 року, а тому відсутні підстави вважати, що характер її захворювання завадив їй вчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.
Крім того доводи ОСОБА_4 щодо необізнаності про можливість оскарження вироку суду першої інстанції не заслуговують на увагу, оскільки у цьому вироку, копію якого вона отримала, міститься роз`яснення порядку та строків його оскарження.
Верховний Суд також відхиляє посилання засудженої на те, що вона не мала можливості своєчасно подати апеляційну скаргу у зв`язку з її правовою неграмотністю та неналежним здійсненням захисту її адвокатом. Зокрема, вона не пояснила, чому вона своєчасно не звернулась до центру з надання безоплатної правової допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», із заявою про необхідність заміни захисника, який, на її думку, неналежно виконував свої функції, або чому це завадило їй самій своєчасно подати апеляційну скаргу, в тому числі з посиланням на неналежний захист з боку її адвоката. При цьому ОСОБА_4 продемонструвала достатню правову обізнаність при зверненні з касаційною скаргою до Верховного Суду.
До того ж касаційна скарга ОСОБА_4 не містить доводів на спростування висновків апеляційного суду наведених в ухвалі цього суду на обґрунтування прийнятого рішення.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3