КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 05 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 та її адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року,

за участі: прокурора адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_8 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000), власником якої на сьогодні є ОСОБА_5 , ІНН НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 та її адвокат ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку апеляційного оскарження зазначає, що копію ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року отримано у приміщенні суду представникомОСОБА_5 24 вересня 2019 року, а тому передбачений ст. 395 КПК України п`ятиденний строк для оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва не є пропущеним.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду, яка призвела до постановлення незаконної ухвали.
Звертають увагу на те, що відповідно до інформації Київського державного нотаріального архіву, в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_9 за 24 лютого 2006 року відсутній запис про посвідчення будь - якого договору дарування квартири. У справі № 02-27 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» том № 1 приватного нотаріуса ОСОБА_9 міститься запис від 27 листопада 2006 року за реєстровим № 2495 про засвідчення вірності фотокопії.
ОСОБА_10 розпорядився вказаним об`єктом нерухомості шляхом укладення договору купівлі - продажу з ОСОБА_11 , який квартиру відчужив на користь ОСОБА_5 шляхом укладання договору купівлі - продажу, серія та номер 1867, виданий 07 листопада 2017 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_12 .
Відповідно до наявних у матеріалах судового провадження документів, жодна з осіб на даний час, не є підозрюваною або обвинуваченою.

Придбавши квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 не вчинила жодних протиправних дій, та фактично є добросовісним набувачем такого нерухомого майна, оскільки в її діях відсутній склад кримінального правопорушення.
Під час придбання зазначеної квартири через відкритий у ПАТ «КБ «Акордбанк» розрахунковий рахунок ОСОБА_5 сплачено гр. ОСОБА_11 1 181 413 (один мільйон сто вісімдесят одну тисячу чотириста тринадцять) грн 20 коп. як оплату за придбання квартири АДРЕСА_1 згідно Договору купівлі - продажу від 07 листопада 2017 року.
На переконання апелянтів, твердження прокурора стосовно незаконних дій із вказаною квартирою є припущеннями, належних та допустимих доказів немає, в т.ч. експертних висновків, що мали б бути зроблені під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновків.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Оскільки, розгляд клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без участі ОСОБА_5 та її представника, копію ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року отримано представникомапелянта у приміщенні суду 24 вересня 2019 року, апеляційну скаргу подано 26 вересня 2019 року, а відтак строк на апеляційне оскарження не порушено.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 20 червня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000194, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 .
28 серпня 2019 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києві ОСОБА_8 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на зазначену квартиру, власником якої на сьогодні є ОСОБА_5 , ІНН НОМЕР_1 .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року клопотання прокурора задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000194про накладення арешту на вказану квартиру слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речового доказу.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч доводам апелянтів, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначену квартиру, оскільки вона, як вважає колегія суддів відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою прокурора ОСОБА_8 від 23 серпня 2019 року визнана речовим доказом (а.с. 13-14).

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначену квартиру, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказану квартиру, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянтів стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Що стосується доводів, які викладені в апеляційній скарзі, то вони є передчасними, оскільки підлягають перевірці судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13, у разі подання особами, визначеними у ст. 174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необґрунтованістю його накладення, судді судів апеляційної інстанції мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання, можуть залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно, особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а уже потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_5 та її адвоката ОСОБА_6 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду Київської області від 28 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_8 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000), власником якої на сьогодні є ОСОБА_5 , ІНН НОМЕР_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 та її адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/5730/2019 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Категорія ст.170 КПК Доповідач ОСОБА_13