Дата документу 25.09.2019 Справа № 333/4926/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/906/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/4926/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з базовою середньою освітою, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

частково задоволено клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці до 21 жовтня 2019 року, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1,2 та 3 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з тяжкості злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, який вчинено із застосуванням насильства та із використанням колюче-ріжучого предмета, а також даних про особу підозрюваного, який не має стійких соціальних зв`язків у м. Запоріжжі та постійного джерела доходів.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Слідчий суддя, на думку колегії суддів, дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухані думки слідчого, прокурора, захисника та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст. 196 КПК України, ухвалив рішення про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного низки обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, при цьому слідчий суддя врахував наявність доказів, що дають підстави для обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Як вважає колегія суддів, обставини провадження у сукупності з даними про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не ухиляється від участі у досудовому розслідуванні, а також не вчиняє дій, які перешкоджають його здійсненню, свідчать, що заявлені в клопотанні ризики переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування і суду та впливу на потерпілого і свідків, мають мінімізований ступінь їх здійснення, отже, не виключають можливість застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про неналежну поведінку підозрюваного та порушення ним за час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема, про ухилення від участі у досудовому розслідуванні, вчинення дій, які перешкоджають його здійсненню, здійснення спроб тиску на потерпілого та свідків у провадженні, при цьому, стороною обвинувачення не надано доказів зворотного й в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Поміж іншого, колегія суддів враховує і фактичну поведінку підозрюваного після застосування щодо нього 23 серпня 2019 року запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який самостійно з`явився за викликом апеляційного суду до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані про особу ОСОБА_7 , який неодружений, не має утриманцівта постійного джерела доходів, самі по собі, з урахуванням віку підозрюваного (1996 рік народження), на думку суду апеляційної інстанції, не можуть вказувати на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, як це вважає апелянт, а право особи на працю відповідно до норм Конституції України, взагалі є вільним вибором особи.

Тяжкість кримінального правопорушення, на яку посилається прокурор, хоча і є визначеною умовою при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, але наявність лише цієї умови є недостатнім обґрунтуванням необхідності втручання у право особи на свободу.

Посилання апелянта на вчинення кримінального правопорушення із застосуванням насильства та із використанням колюче-ріжучого предмета, не є предметом розгляду на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, та не впливає на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Отже, з огляду на зазначені вище обставини, застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Саме вказаний запобіжний захід, на думку колегії суддів, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , з метою чого, слідчий суддя поклав на підозрюваного також й низку обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, ту зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги прокурора.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 частково задоволено клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці до 21 жовтня 2019 року, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: