Справа № 369/6117/19
Провадження №1-кс/369/1922/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002242 від 10.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що Слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється розслідування кримінального провадження № 0002242 від 10.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що невідома особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами та корпоративними правами ТОВ «Градовіт XXI» ().

Так, допитана в ході досудового розслідування в якості потерпілої ОСОБА_4 повідомила про те, що у лютому 2019 року вона познайомилась з ОСОБА_5 . У них склались дружні відносини та теплі довірчі стосунки. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 періодично зустрічались в м. Одеса та в м. Вишневе Київської області, коли потерпіла у справах їздила до Києва.

На одній із зустрічей в місті Вишневе Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_4 про можливість непогано заробити на операції з нерухомістю, а саме на інвестуванні в земельні ділянки, які знаходяться у неї по всій території України. ОСОБА_5 повідомила, що є власником та директором ТОВ «Градовіт XXI» (), основним видом діяльності якого є купівля та продаж власного нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок.

ОСОБА_4 це питання стало дуже цікаво, так як раніше в 2012-2014 р.р. вона займалась нерухомістю в Донецькій області. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_5 показала оригінали та дала копію відповідних статутних документів підприємства та копії документів на земельні ділянки в містах Одеса, Київ, Львів, Дніпро та інших населених пунктах. В справжності її слів сумнівів не було, так як ОСОБА_4 їй повністю довіряла та вважала її своєю землячкою.

Приблизно з середині березня 2019 року ОСОБА_4 знову зустрілась з ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , де остання повідомила, що в неї фінансові проблеми зараз та в свою чергу запропонувала ОСОБА_4 прийняти участь у проекті з купівлі її ТОВ «Градовіт XXI» () разом з усіма земельними ділянками, вартість яких, з її слів, складає понад 5 млн. грн. Якщо ОСОБА_4 погоджується, то за таких обставин, вона оплачує ОСОБА_5 суму 1 млн. грн. шляхом укладення Договору купівлі-продажу корпоративних прав у товаристві на 100 %, а ОСОБА_5 виходить зі складу засновників, але залишає свого директора, який буде займатися всією технічною роботою необхідною для оформлення документів на нерухомість підприємства. ОСОБА_4 погодилась на пропозицію ОСОБА_5 , оскільки хотіла заробити грошей і мати власну справу.

Будь-яких сумнівів щодо ОСОБА_5 у ОСОБА_6 не було, оскільки остання їй повністю довіряла та вважала її своєю подругою.

28 березня 2019 року вони знову зустрілися з ОСОБА_5 в ресторані «Євразія» в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, коли ОСОБА_4 приїхала в м. Київ у своїх справах. ОСОБА_5 показала проекти Договору купівлі-продажу, акт приймання-передачі, протоколу про призначення директора та інші засновницькі документи підприємства, по яким ОСОБА_4 має бути власником ТОВ «Градовіт XXI».

Після розмови, перебуваючи в ресторані «Євразія», що в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 40 тис. доларів США, про отримання яких ОСОБА_5 розписку, в якій остання зобов`язується в 10-тиденний термін передати ОСОБА_4 100% корпоративних прав на ТОВ «Градовіт XXI».

В підтвердження намірів, ОСОБА_4 було передано статут ТОВ «Градовіт XXI» та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Будь-яких сумнівів щодо дійсності і реальності укладення угоди у ОСОБА_4 на той час не виникло.

В подальшому, під час ознайомлення з наданими ОСОБА_5 документами, ОСОБА_4 стало відомо про те, що відповідно до статутних документів, вона не є ні засновником, ні власником ТОВ «Градовіт XXI», зобов`язання про що було вказано в розписці, а відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є власником лише 74% корпоративних прав вказаного товариства. З метою отримання пояснень з даного приводу, ОСОБА_4 намагалася зв`язатися з ОСОБА_5 , однак остання на телефонні дзвінки не відповідала.

З метою отримання інформації з приводу належності їй корпоративних драв в ТОВ «Градовіт XXI» ОСОБА_4 звернулася до знайомого нотаріуса, від якого дізналась, про наміри невідомого їй чоловіка на ім`я ОСОБА_7 зареєструвати 26% відсотків корпоративних прав ТОВ «Градозіт ХХІ» на своє ім`я.

Така обставина прямо свідчить про те, що накладення арешту майна, а саме корпоративних прав ТОВ «Градовіт XXI» ) є необхідним засобом забезпечення інтересів кримінального провадження та припинення протиправних дій невстановлених осіб.

Тому, слідчий просив накласти арешт на корпоративні права щодо ТОВ «Градовіт ХХІ» (), юридична адреса: 01015, м. Київ, Печерський район, вул. Лаврська, 16, при цьому заборонивши засновникам, працівникам, іншим особам, які діють від їх імені, їх представникам, представникам громадської організації (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебувають зазначені корпоративні права, розпоряджатися ними будь-яким чином. Заборонити будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на корпоративні права щодо ТОВ «Градовіт ХХІ» (), юридична адреса: 01015, м. Київ, Печерський район, вул. Лаврська, 16, у тому числі вносити зміни, пов`язані зі зміною засновників (учасників, кінцевих беніфіціарів), зміною директора, місця знаходження юридичної особи, внесення будь-яких інших змін в статутні документи товариства, а також вчинення інших будь-яких реєстраційних дій щодо ТОВ «Градовіт ХХІ» ().

В судове засідання слідчий не з`явився.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчий не довів необхідність такого арешту та, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до перетворення, відчуження майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002242 від 10.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1