УХВАЛА

21 травня 2019 року

м. Київ

справа № 206/2738/17
провадження № 51-1947ск19
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 8 квітня 2019 року,
у с т а н о в и л а:
Захисник звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Суду від 24 квітня 2019 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. У цьому рішенні також було зазначено у чому саме полягали допущені недоліки скарги та роз`яснено, що в разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку захисник повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте приписів ст. 427 КПК не дотримано.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Тому, скаржник заперечуючи законність вироку й ухвали має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, саме істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування або зміни оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що суд касаційної інстанції не уповноважений перевіряти встановлені судами нижчих інстанцій фактичні обставини кримінального провадження.
Виходячи з положень ст. 129 Конституції України, насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження у визначених законом випадках та порядку.
Наведені законодавчі положення скаржник залишив поза увагою. Зокрема, у поданій касаційній скарзі не наведено обґрунтування незаконності оспорюваного вироку та необхідності його скасування на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 284, 374, 412, 413 цього Кодексу в їх взаємозв`язку, а також на особливості правозастосування ст. 36 Кримінального кодексу України, з урахуванням встановлених у вироку фактичних обставин кримінального провадження. Крім того, попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку, в скарзі не викладено обґрунтування допущення апеляційним судом таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали на згаданих підставах, зважаючи на положення статей 370, 404, 412, 417, 419 КПК. Отже, не викладено йобґрунтування заявленої в касаційній скарзі вимоги про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження.

Недодержання ст. 427 вказаного Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути скаржнику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 8 квітня 2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3