Справа № 755/5736/15-к
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо обвинувачених, у кримінальному провадженні, внесеному до № 0012235 від 15.09.2014 року по обвинуваченню: ОСОБА_12 , 1974 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч.ч. 2,3 ст. 27 ч. 4 ст.189, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_14 , 1974 року народження, ОСОБА_16 , 1985 року народження, ОСОБА_13 , 1988 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_15 , 1965 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Дніпровського районного суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку обраних раніше запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 на два місяці, при цьому посилався на ризики, що існували раніше при обранні обвинуваченим запобіжних заходів, а саме обвинувачені можуть ухилитись від суду та від виконання процесуальних обов`язків, впливати на потерпілих, свідків, можуть спотворювати недосліджені докази в кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_5 та представник потерпілих ОСОБА_7 підтримали клопотання.

Всі обвинувачені заперечували проти клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 заперечував щодо клопотання прокурора, вважав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені, просив обрати підзахисному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Захисник обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_11 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора та просила змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_13 на особисте зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_10 заперечував проти клопотання прокурора, вважав, що ризики зменшились, а тому просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_16 - адвокат ОСОБА_8 заперечувала щодо клопотання, вважала клопотання необґрунтованим, в тому числі, вважає необґрунтованим обвинувачення відносно її підзахисного, тому просила змінити на більш м`який запобіжний захід, а саме на особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши думки учасників судового процесу, приходить до наступного.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений у порядку, передбаченому ст. 199 КПК.
Відповідно до ст. 199 КПК на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують подальше утримання особи під домашнім арештом, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під домашнім арештом.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, та передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
У силу ч. 3 ст. 199 КПК при вирішенні питання щодо продовження дії домашнього арешту суд має встановити наявність обставин, що свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики.
Згідно з попередніми рішенням суду про застосування до обвинувачених цього запобіжного заходу як ризик неправомірної процесуальної поведінки останніх зазначена ймовірність переховування їх від суду.
Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених, колегія суддів відмічає, що ризиком у даному випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.
Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує останнім у разі визнання їх винуватими.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Бекчієв проти Молдови» зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Виходячи з встановлених судом обставин, а також беручи до уваги, що обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , кожний з них має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, під час судового провадження встановлено, що порушення встановлених щодо обвинувачених обов`язків під час перебування під домашнім арештом із забороною залишати житло в певний час доби не мали місце.

Поряд з цим, на користь реального існування ризиків слід віднести ті обставини, що ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, в тому числі, понад десять років.
Співставлення негативних наслідків переховування у вигляді можливого ув`язнення підозрюваного у майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводить, що цей ризик є достатньо високим.
Таким чином, колегія суддів вважає, що певні ризики, які існували раніше, продовжують існувати і на теперішній час.
Крім того, підставою для продовження дії запобіжного заходу є неможливість завершення слухання справи упродовж дії попередньої ухвали про тримання осіб під домашнім арештом.
Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення інкримінованих обвинуваченим злочинів приводять колегію суддів до переконання, що доводи прокурора про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 194, 195, 199, 331, 350, 369 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , 1974 року народження, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, заборонивши йому з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, на час розгляду справи у суді, але не більше ніж 2 (два) місяці, тобто по 13 травня 2019 року, включно

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 , 1974 року народження, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, заборонивши йому з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, на час розгляду справи у суді, але не більше ніж 2 (два) місяці, тобто по 13 травня 2019 року, включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_16 , 1985 року народження, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, заборонивши йому з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, на час розгляду справи у суді, але не більше ніж 2 (два) місяці, тобто по 13 травня 2019 року, включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , 1988 року народження, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, заборонивши йому в період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, на час розгляду справи у суді, але не більше ніж на 2 (два) місяці, тобто по 13 травня 2019 року, включно.

Зобов`язати обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 виконувати наступні обов`язки:

1) повідомляти суд, про зміну місця свого проживання та місця роботи;

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 ОСОБА_13 , що в силу положень ч. 5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинувачених, які перебувають під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цих осіб, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Ухвалу передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинувачених.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Дніпровське УП ГУ Національної поліції у м. Києві та Київську місцеву прокуратуру № 4.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуючий суддя:

Суддя:
Суддя: