ВИРОК
Іменем України

05.06.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :
головуючого- судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, не одруженого, із вищою освітою, раніше не судимого, учасника АТО, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, у період з 26.11.2018 по 05.03.2019 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду та без поважних причин перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження таких визнано недоцільним. У суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що проходячи військову службу за контрактом у військові частині НОМЕР_1 на посаді навідника 2 десатно-шутрмового відділення 1 десантно-штурмового вузводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, самовільно залишив військову частину у період з 26.11.2018р. по 05.03.2019р. Свої дії обвинувачений пояснює тим, що залишення військової частини пов`язане із сімейними обставинами - хворобою бабці. ОСОБА_3 щиро розкаявся, просив суворо не карати. ОСОБА_3 також пояснив суду, що є учасником бойових дій, приймав участь в антитерористичній операції в сукупності 2 роки 3 місяця.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 407 КК України, доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст. 407 КК України правильна, оскільки він, будучи військовослужбовцем, вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду. Доказів щодо поважності самовільного залишення військової частини обвинуваченим судом не подано.
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують, покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого. Відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною - перебування ОСОБА_5 у складі збройних сил та засобів, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.
Обставини, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлені.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини які пом`якшують покарання: щире каття, перебування ОСОБА_5 у складі збройних сил та засобів, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, є військовослужбовецем, за місцем служби характеризується задовільно, на обліку в наркологічному та психіатрічному диспансері не перебуває, є учасником бойових дій, що підтверджується довідками, наданими обвинуваченим, раніше не судимий.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Відповідно до ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк та розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті.
Враховуючи, що судом встановлено кілька обставин, які пом`якшують покарання:щире каяття, виконання завдань за призначенням в зоні проведення антитерористичної операції, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також приймаючи до уваги обставини по даній справі, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України у вигляді позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КПК України.
Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, ст.63,65, 66, 69-1, 75, 76 КК України, - суд

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за даним вироком покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд щодо засудженого ОСОБА_3 покласти на командира військової частини.
На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1