Справа № 308/6501/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 08.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, погоджене прокурором про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням у кримінальному провадженні №0000172 від 08.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України погоджене прокурором про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що

Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області за процесуального керівництва прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000172 від 08.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений час, незаконно придбав кристалічні речовини білого кольору, які в подальшому діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно, з метою збуту, зберігав, при собі в салоні автомобілю марки «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується, до поки 08.06.2019 близько о 12.30 год. працівниками поліції ГУНП в Закарпатській області, в ході проведення огляду вказаного автомобілю виявлено та вилучено з під переднього пасажирського сидіння два поліетиленові пакети розміром 20х20 см. наповненні кристалічною речовиною білого кольору.

Згідно висновку експерта №6/352 від 26.06.2019 надані на експертизу кристалічні речовини білого кольору в своєму складі містять психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Загальна маса метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу) становить: 718,559 грам.

08.06.2019 розпочато досудове за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області за №00000172.

08.06.2019 о 08.30 год. ОСОБА_5 , було затримано в порядку ст.208 КПК України, під час вчинення злочину, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. 08.06.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. 10.06.2019 відносно ОСОБА_5 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 05.08.2019 з визначенням розміри застави в розмірі тисячу розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1921000 (один мільйон дев`ятсот двадцять одна тисяча) гривень.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження.

Однією з підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості. Повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовується здобутими в ході досудового слідства доказами, зокрема результатами проведеного огляду місця події від 08.06.2019, допитів свідків, висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №6/352 від 26.06.2019, іншими доказами.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні закінчується 05.08.2019. Завершити досудове розслідування у зазначений строк, прийнявши одне з рішень передбачених ч.2 ст.283 КПК України, не можливо з наступних обставин:

У ході досудового розслідування проводяться слідчі дії та оперативно-розшукові заходи, щодо встановлення особи (осіб), яка надала ОСОБА_5 психотропну речовину метамфетамін, а також встановлення місця виготовлення та походження вказаної речовини. Також на причетність до вказаного кримінального правопорушення перевіряться ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка безпосередньо перебувала в салоні автомобілю разом з ОСОБА_5 на момент вчинення злочину та могла бути обізнаною про обставини вчинення вказаного злочину. Окрім, того проводяться заходи, щодо отримання доказів та встановлення всіх фігурантів та учасників вказаного кримінального правопорушення.

Встановлення особи (осіб), яка надала ОСОБА_5 , психотропну речовину - метамфетамін, а також встановлення місця виготовлення та походження вказаної речовини, мають суттєве значення для з`ясування фактичних обставини злочину, як під час досудового розслідування так і для подальшого судового розгляду. А також з метою припинення подальшого виготовлення та розповсюдження психотропної речовини метамфетамін.

В клопотанні вказано про ще, що проведення слідчих дій та оперативно-розшукових заходів щодо встановлення особи (осіб), яка надала ОСОБА_5 , психотропну речовину, а також встановлення місця виготовлення та походження вказаної речовини, а також отримання інших доказів про діяльність всіх фігурантів та учасників вказаного злочину, проведення допитів свідків, потребує додаткового часу. Крім цього, необхідно здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та здійснити його вручення, що потребує додаткового часу у даному кримінальному провадженні та не можливо здійснити до 05.08.2019, для чого необхідний строк більший, ніж два місяці.

Слідчий вказує на те, що необхідність у продовженні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам вчинення ним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків злочину та інших фігурантів кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики доводяться вагомістю доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, оскільки санкція статті Кримінального кодексу, що йому інкримінується, передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Слідчий вказує на те, що оскільки ОСОБА_5 підозрюється у зберіганні та збуті наркотичних засобів та психотропних речовин, збагачувався від вказаної злочинної діяльності та інших джерел доходу не має, що дає підстави стверджувати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може і в подальшому продовжити злочинну діяльність.

Згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертаються з клопотанням.

Згідно п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на заявника, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий вказує на те, що необхідно також врахувати, що під час вчинення вказаного злочину ОСОБА_5 намагався втекти від працівників поліції, порушуючи правила дорожнього руху, чим наражав на небезпеку як цивільне населення так і працівників поліції, що свідчить про намагання уникнути від відповідальності.

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу». Слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , адже, враховуючи спосіб вчинення злочину, воно викликало особливий суспільний резонанс, висвітлення в засобах масової інформації.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В клопотанні вказано, що з метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_5 будь-яку з вищеописаних протиправних дій, орган досудового слідства вважає за необхідне клопотати перед слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 (шістдесят) діб.

Крім цього, як зазначає слідчий за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Враховуючи наведені в клопотанні данні про особу підозрюваного, а також фактичні обставини вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, сторона обвинувачення вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать належну поведінку підозрюваного, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, а тому, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 199 КПК України,слідчий просить: продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мукачево, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, не працюючого, не одруженого, з повною середньою освітою, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, з підстав зазначених в ньому, прокурор посилався на обґрунтованість ризиків, зазначених в клопотанні, та додатково просив, при розгляд даного клопотання врахувати, що згідно проведеної в межах даного кримінального провадження експертизи, кількість виявленої наркотичної речовини, становить 718,559 грам, що є особливо великий розмір та оскільки підозрюваний не працює, може продовжити вчинювати кримінальне правопорушення у якому підозрюється, враховуючи наведене просив клопотання задовольнити, обрати саме такий запобіжний захід, оскільки більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, не буде достатнім для запобігання встановленим ризикам та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, з залишенням попереднього розміру застави.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти поданого клопотання, просили відмовити у його задоволенні. В судовому засіданні, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Захисник, вважає, що ризики названі стороною обвинувачення, базуються на припущеннях, жодним чином не доведені, та, враховуючи зазначене, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, просить застосувати щодо нього цілодобовий домашній арешт, що, зауважує, буде достатнім на даному етапі для потреб досудового розслідування або зменшити розмір застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 10.06.2019 відносно ОСОБА_9 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 05.08.2019 з визначенням розміри застави в розмірі тисячу розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1921000 (один мільйон дев`ятсот двадцять одна тисяча) гривень.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30.07.2019 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 08.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 23 вересня 2019 року.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: рапортом інспектора СРПП №3 Воловецького ВП ст. л-та поліції ОСОБА_10 , рапортом поліцейського СРПП №3 Воловецького ВП ст. сержанта поліції ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події від 08.06.2019 року.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Під час розгляду даного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в межах досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні було проведено експертизу, та згідно висновку експерта №6/352 від 26.06.2019 надані на експертизу кристалічні речовини білого кольору в своєму складі містять психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Загальна маса метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу) становить: 718,559 грам. Тобто вилучена речовина є в особливо великому розмірі.

Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно показів свідків від 12 червня 2019 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , підозрюваний ОСОБА_5 на автомобілі не зупинявся на вимогу поліцейських, під час переслідування здійснив зіткнення з декількома транспортними засобами, пошкодив шлагбаум та проїхавши близько одного кілометра зупинився, коли вийшов з автомобіля поводив себе агресивно та кидався на працівників поліції.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчим суддею враховується, що ОСОБА_5 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, разом з тим, враховуючи спосіб життя підозрюваного, зокрема, те, що підозрюваний офіційно ніде не працює, вказані обставини не підтверджуються жодними доказами, відсутність постійних заробітків, існує високий ризик того, що перебуваючи на волі, останній може вчинити новий злочин або продовжити злочин, у вчиненні якого підозрюється. Крім того, слідчий суддя оцінює як такий, що наявний ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, причетність яких до злочину на даній стадії з`ясовується та, яких ще не встановлено.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у великих розмірах, а також широким колом осіб, що придбавали наркотики, збагачення від вказаної злочинної діяльності, та інших джерел доходу не має, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. В зв`язку з чим клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту, задоволенню не підлягає.

Слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, враховуючи що ОСОБА_5 при застосуванні більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою і в подальшому може продовжити скоювати аналогічні кримінальні правопорушення, тому існують ризики і в тому, що вона особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі, може незаконно впливати на свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань під час їх допиту в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

При розгляді клопотання слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, та санкція за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Так, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує окрім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, також: тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, тобто наявні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Так, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, тобто наявні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Суд також враховує і те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування підозрюваного, а також ризик його впливу на інших учасників кримінального провадження, свідків, взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, буде здатний їм запобігти, а тому підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, не має.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу слідчому судді не надано.

Разом із тим, оскільки при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було визначено розмір застави в обов`язковому порядку як альтернатива найсуворішого запобіжного заходу, то визначений у межах, передбачених ст. 182 КПК України, розмір застави - 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на думку слідчого судді є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного у разі його внесення, а тому, підстав для зміни визначеного розміру не має. Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, також враховується і те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено право змінити розмір застави, який обраний як альтернатива до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при відсутності обґрунтованих підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою. У підтвердження підстав для зміни розміру застави стороною захисту не надали будь-яких доказів (документів) щодо матеріального чи фінансового стану підозрюваного, який істотно зменшився, порівняно, з часом визначення йому встановленого розміру застави - 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Визначений розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою підлягає задоволенню в межах строків досудового розслідування а саме до 23 вересня 2019 року.

З урахуванням наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід щодо ОСОБА_5 буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 117, 178, 183, 184, 193-194, 197, 199, 202, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 08.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, погоджене прокурором про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в м.Мукачево, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, не працюючого, не одруженого, з повною середньою освітою, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування до 23.09.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1