УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого ВП №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0008317 від 30 серпня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України,

В С Т А Н О В И В :

04 вересня 2019 року до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого ВП №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0008317 від 30 серпня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, вилученого 30.08.2019 року близько 09 години 20 хвилин, за адресою: м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, 14 під час проведення огляду місця події за адресою, а саме: легковий автомобіль «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключ до транспортного засобу «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 ; технічний паспорт з номером кузова: НОМЕР_2 .

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно не відповідає вимогам, передбаченим статтею 171 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається зі змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження, слідчим зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону не дотримано, зокрема не зазначено підставу і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, на яке він просить накласти арешт у клопотанні.

Так, слідчий посилається на те, що арешт майна, яке було вилучено за вказаних у клопотанні обставин, необхідний з метою заборони для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином майном та використовувати майно.

Разом з тим, клопотання слідчого не містить вказівки на конкретну підставу і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту. Натомість клопотання містить лише формальне посилання на норми Кримінального процесуального закону, який регулює порядок застосування арешту майна.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання слідчого ВП №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0008317 від 30 серпня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, подано без додержання вимог ст.171 КПК України, а тому вказане клопотання необхідно повернути прокурору для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

За таких обставин, керуючись ст.ст.170-172 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого ВП №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0008317 від 30 серпня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя