Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

26 вересня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 червня 2019 року у кримінальному провадженні №000133 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , судимого вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31.01.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 червня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 (один) місяць.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31.01.2018 року та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 22 квітня 2019 року.

Також судом було вирішено питання щодо процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Як встановлено судом, 24.12.2018 року близько 03 год. 00 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою групою осіб спільно з двома іншими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, проникли у гаражне приміщення по АДРЕСА_4 , яке перебуває у користуванні ОСОБА_8 , звідки таємно викрали велосипеди, на загальну суму 7102 грн. 50 коп., чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Викраденим ОСОБА_5 з двома іншими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, розпорядилися на власний розсуд.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 червня 2019 року змінити та призначити йому по даному кримінальному провадженню покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Зазначає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просять задовольнити апеляційну скаргу, міркування прокурора, яка просила вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення), в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) Закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий; належно врахував і обставини що пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено. Таким чином, судом першої інстанції дано оцінку усім обставинам справи, дано детальну оцінку особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, , який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, з`ясовано пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, а тому суд обґрунтовано прийшов до висновку щодо відсутності підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_5 .

За таких обставин, на думку колегії суддів - суд першої інстанції вірно призначив обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 щодо необхідності врахування при призначенні покарання визнання обвинуваченим своєї вини, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та добровільного відшкодування збитку потерпілому ОСОБА_8 не заслуговують на увагу, оскільки були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Переконливих аргументів щодо застосування до ОСОБА_5 ст. 69 КК України ні обвинуваченим ОСОБА_5 , ні його захисником ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції не наведено.

У відповідності до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Таким чином, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання обставин обвинуваченого ОСОБА_5 та призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. На думку колегії суддів, таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та підстав для його пом`якшення немає, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3