Справа № 308/9832/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділення Ужгородського РВП Ужгородського ВП в Закарпатській області ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №00001018, погоджене з прокурором, про застосування відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порошково, Перечинського району, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, працюючого на посаді водія експедитора ПП «Ужгород Транс», раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що 24 серпня 2019 року близько 20 години 00 хвилини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку щодо результатів медичного огляду №295 від 24 серпня 2019 року, керуючи транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «Audi» модель «А4» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Центральна, села Невицьке, в напрямку села Кам`яниця, Ужгородського району, біля будинку №2 по вулиці Центральна в селі Невицьке, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним та за умов видимості у напрямку руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault» модель «Kadjar» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням громадянки України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме в задню частину автомобіля коли остання зупинила керований нею транспортний засіб марки «Renault» модель «Kadjar» державний номерний знак НОМЕР_2 перед пішохідним переходом для надання переваги в русі пішоходу - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В результаті зіткнення автомобіля марки «Audi» модель «А4» державний номерний знак НОМЕР_1 з автомобілем марки «Renault» модель «Kadjar» державний номерний знак НОМЕР_2 останнього відкинуло по інерції в перед тобто на лінію пішохідного переходу де на той час знаходилась громадянка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де в послідуючому відбувся наїзд на останню та в результаті чого остання від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. п. 1.3.; 1.10 «безпечна дистанція»; 1.10 «безпечна швидкість»; 2.3. «б»; 2.9.а); Правил дорожнього руху України, якими визначено: п.1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. п.1.10 «безпечна дистанція» - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру; п.1.10 «безпечна швидкість» - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; п.2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.2.9. - Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілому.

25 серпня 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з додатками, висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання слідчого мотивоване тим, що наявні достатні підстави для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою без права внесення застави та недостатньо буде застосування інших більш м`яких заходів, виходячи з наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки їх покази мають вагоме значення у даному кримінальному провадженні; підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення;

Також під час обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу слід врахувати і наступні обставини: зібрані вагомі докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відносяться до категорії тяжких та за які передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років, а тому підозрюваний усвідомлюючи неминучість призначення покарання може вчиняти спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; підозрюваний ОСОБА_5 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є грубим порушенням пункту 2.9.а) правил дорожнього руху України; підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, що призвів до смерті особи, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що вищевказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , так як такі ним дотримані не будуть.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що є обґрунтовані підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки із вищеперерахованих обставин інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти вищеописаним ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив врахувати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що його підзахисний ОСОБА_5 свою вину визнає повністю, кається та вчиняти тиск на свідків не має наміру, а тому ризики відсутні. Показав, що його підзахисний є єдиним годувальником в сім`ї, має на утриманні одну малолітню дитину та дитину інваліда ІІ групи. Просив обрати відносно підзахисного ОСОБА_5 запобіжний захід з визначенням застави, або домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Додав, що свою вину визнає повністю та зобов`язується відшкодувати спричинену ним шкоду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з додатками, висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння №235 від 24.08.2019 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.08.2019 року, повідомленням про підозру від 25.08.2019 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 .

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Відповідно до копії повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 25.08.2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілому.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, та санкція за вчинення якого, згідно ч.2 ст. 286 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може ухилятися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки їх покази мають вагоме значення у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчинити інше кримінальне правопорушення;

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та дитину інваліда ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 виданим ДПСЗН м. Ужгород.

Поряд з цим, суд також враховує ту обставину, що інкримінований ОСОБА_5 злочин був вчинений останнім перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підвищує ступінь суспільно-небезпечності скоєного.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_5 , з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування, щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

На думку суду, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Не визначати розмір застави у випадках, передбачених ч.4 ст.183 КПК України є правом, а не обов`язком слідчого судді.

Приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , зокрема те, що злочин передбачений ч.2 ст. 286 КК України відносить до необережних злочинів, потерпілий не наполягає на взятті під варту підозрюваного, ОСОБА_5 свою вину визнає повністю, кається, зобов`язується відшкодувати спричинену потерпілому шкоду, сприяє органу досудового розслідування у розкритті злочину, на утриманні має малолітню дитину та дитину інваліда, має постійне місце роботи та проживання, готовий сплатити заставу, яка в подальшому може бути звернута в рахунок відшкодування спричиненої потерпілому шкоди, а тому суд вважає за можливе при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий та сімейний стан, приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для нього, передбачений цим Кодексом, слід визначити у розмірі - 35 (тридцять п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 67 235 (шістдесят сім тисяч двісті тридцять п`ять) грн.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порошково, Перечинського району, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, працюючого на посаді водія експедитора ПП «Ужгород Транс», раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 23 год. 25 хв., 22 жовтня 2019 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання з 23 год. 25 хв., 24 серпня 2019 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 35 (тридцяти п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 67 235 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1