Справа № 405/3302/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001799 від 14.02.2017 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч. 1 ст.311 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.06.2019 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 серпня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під вартою.

В судовому засіданні прокурор зазначив про необхідність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, обвинувачені можуть ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 заперечили щодо продовження запобіжного заходу, зазначивши, що ризики прокурором, обвинувачений тривалий перебуває під вартою, а тому є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 заперечили щодо продовження запобіжного заходу, зазначивши, що сторона обвинувачення не забезпечує явку свідків. Окрім того, обвинувачені тривалий час перебувають під слідством. Вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, який є де відбувати обвинуваченим.

Заслухавши доводи прокурора, враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом враховано правові позиції Європейського суду з прав людини та обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого.

Згідно рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України», зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Разом з тим, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Крім цього, при вирішенні даного питання, судом враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»).

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не одружені, не працюють, не мають постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачуються у вчиненні тяжкого, умисного, корисливого, за попередньою змовою групою осіб, повторного кримінального правопорушення, що посягає на суспільні інтереси - проти здоров`я населення та порушення обігу наркотичних речовин, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років.

Також, обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, який є злочином середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 2 до 5 років та кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.311 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років.

При цьому, суд приймає до уваги ту обставину, що по справі не допитані свідки, що вказує про наявність ризику незаконного впливу на свідків з метою зміни їхніх показів на користь обвинувачених.

Наведене свідчить про наявність ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, а саме: можливість ухилення від явки до суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень та впливу на свідків.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного запобіжний захід тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягає продовженню строком на 60 днів, тобто до 21 вересня 2019 року, так як більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 21 вересня 2019 року.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів до 21 вересня 2019 року.

Копію ухвалу направити до Державної установи «Кропивницька слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_8