В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.08.2019 Справа №607/12840/19

Номер провадження 1-кп/607/1176/2019

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0000234 від 18 квітня 2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довжанка Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, тимчасово непрацюючого, не депутата, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2019 року у ОСОБА_3 , який знаходився по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, 17 травня 2019 року ОСОБА_3 зайшов до свого знайомого ОСОБА_7 та попросив на гужовому транспорті поїхати на дачний кооператив «Промінь», який знаходиться в с. Довжанка Тернопільського району Тернопільського області, щоб перевезти металобрухт, який знайомий дозволив забрати із території дачного кооперативу «Промінь». На його прохання ОСОБА_7 погодився та на гужовому транспорті поїхали на територію вказаного дачного кооперативу. Перебуваючи по вул. Польовій в дачному кооперативі «Промінь», що в с. Довжанка Тернопільського району Тернопільської області, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, та що його дії є непомітними для сторонніх осіб, ОСОБА_3 через незачинені двері вхідних воріт проник на огороджену територію вказаного домогосподарства, звідки умисно та таємно викрав із території дачного господарства двоє металевих дверей, які були у користуванні, металевий кабель, який був у користуванні та інші дрібні металеві вироби загальною вагою 91,32 кг. В подальшому викрадені речі ОСОБА_3 попросив знайомого ОСОБА_7 допомогти перенести на гужовий транспорт, після чого викрадені речі останні перевезли на територію домогосподарства АДРЕСА_2 . Після цього викрадені речі ОСОБА_3 реалізував на прийом металобрухту.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 486,74 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та погодився зі всіма обставинами, викладеними у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, негативно оцінює вчинене, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти.
Захисник обвинуваченого просила призначити її підзахисному мінімальну міру покарання, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Крім власного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини, його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, доводиться письмовими доказами наданими стороною обвинувачення, а саме:
- висновком судової товарознавчої експертизи № 6.1-506/19 від 11 травня 2019 року, з якого вбачається, що ринкова вартість 91,32 кг металобрухту станом на 17 квітня 2019 року могла становити 486,74 грн.;
- висновком судово-психіатричної експертизи № 226 від 23 травня 2019 року, з якого вбачається, що в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_3 тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, а виявляв ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він міг давати звіт своїм діям і керувати ними. В даний час ОСОБА_3 виявляє ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він може давати звіт своїм діям і керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.
Аналізуючи дослідженні докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України та кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням на територію.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, з березня 2016 року перебуває на обліку в лікаря-нарколога з діагнозом: розлади поведінки та психіки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання визнання ним своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдану шкоду із врахуванням його характеризуючих даних, ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також думки потерпілого, який вказав, що шкода йому відшкодована, претензій до обвинуваченого не має, просив його суворо не карати.
Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Окрім того, у справі є процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи № 6.1-506/19 від 11 травня 2019 року в розмірі 628,04 грн., які в порядку ч.2 ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік 6 (шість) місяців іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи № 6.1-506/19 від 11 травня 2019 року в розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп., в користь держави.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1