печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправної, скасування постанови та зобов`язання посадових осіб ДБР вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до суду з скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві. В обґрунтування доводів скарги зазначила, що 03.06.2019 вона звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві з клопотанням про залучення до кримінального провадження № 0000362 від 01.04.2019 її як потерпілої. Постановою слідчого Другого СВ (Відділу з розслідування злочинів вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 05.06.2019 було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 . Наведену постанову вважає необґрунтованою та безпідставною.

В судовому засіданні особа, що подала скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, прокурор не з`явилися в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їхньої участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві з клопотанням від 03.06.2019 про визнання потерпілою та надання пам`ятки права та обов`язки потерпілого в кримінальному провадженні № 0000362 від 01.04.2019.

Постановою слідчого Другого СВ (Відділу з розслідування злочинів вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 05.06.2019. було відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000362 від 01.04.2019.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми,слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим було відмовлено у визнанні заявника потерпілою у зв`язку з тим, що не підтверджено факту завдання ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням будь-якої шкоди. Разом з тим, висновок слідчого, що на момент винесення постанови про відмову у визнанні потерпілим заявником не було доказів заподіяння будь-якої шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, слідчий суддя вважає передчасним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, тому враховуючи вище зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явився, доводів заявника належним чином не спростував, власну правову позицію не виклав.

Разом з тим, що стосується вимоги ОСОБА_3 про визнання бездіяльності посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, то слід зазначити наступне. Відповідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Оскільки адвокат просить ухвалити рішення, яке не передбачено вимогами КПК України, тому в задоволені скарги в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 55, 93,94,303, 305-307,309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправної, скасування постанови та зобов`язання посадових осіб ДБР вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 05.06.2019.

Зобов`язати компетентних посадових осіб слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві розглянути заяву ОСОБА_3 від 03.06.2019 відповідно до ст. 55 КПК України.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1