Провадження №1-кп/522/2286/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у кримінальному провадженні №0005689 від 19.10.2019 року на підставі обвинувального акту, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Одеси, із середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей: синів Оскара, ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

17.10.2019 року приблизно о 22 годині ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, провулок Чайковського будинок №1 познайомилась із ОСОБА_6 , з яким попрямувала до готелю «Лондонська», який розташований за адресою: м. Одеса, Приморський бульвар будинок №11, де тимчасово проживав потерпілий. Перебуваючи у готельному номері № НОМЕР_1 готелю «Лондонська», ОСОБА_6 заснув, і в цей час, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, та у якості предмета свого злочинного посягання вона визначила мобільний телефон марки «iPhone X» та смарт-годинник марки «Huawei», залишені цим потерпілим на столі. Приступивши до реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_3 , переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, та вони залишаться не поміченими для оточуючих, таємно, скориставшись тим, що ОСОБА_6 заснув, викрала зі стола мобільний телефон марки «iPhone Х» у корпусі білого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_2 вартістю 31 250 гривень із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водофон» із абонентським номером НОМЕР_3 , що не має цінності для потерпілого та смарт-годинник марки «Huawei», вартістю 3750 гривень.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_3 вважала за необхідними для доведення свого злочинного наміру до кінця, вона із місця скоєння злочину зникла, та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.
Даним злочином потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 35 000 гривень.
За наведених обставин ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У судовому провадженні ОСОБА_3 щиро розкаялась у вчиненні указаного злочину, та підтвердила обставини вчинення злочину, що описані в обвинувальному акті.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, письмово просив проводити судове засідання без його присутності.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні указаного злочину повністю доведена.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
У ст. 65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу та те, що вона обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує те, що вона щиро розкаялась у вчиненні злочину, що вона має на утриманні двох малолітніх дітей, що вона раніше не судима.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відсутні.
У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) зазначено, що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Як зазначено у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) виправні роботи призначаються тільки

працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

На думку суду, призначення покарання у вигляді виправних робіт є недоцільним, так як обвинувачена ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована.

Суд вважає, що призначення покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, який просила призначити прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні, або призначення іншого розміру штрафу, передбаченого у санкції ч.1 ст.185 КК України у розмірі до 1700 гривень не буде достатнім для виправлення обвинуваченої у крадіжці на суму 35 000 гривень ОСОБА_3 , та не буде сприяти її виправленню та попередженню вчинення нею нових злочинів, та зробить вигідним вчинення нових злочинів.
На думку суду, призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт не буде достатнім для виправлення указаної обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Суд приходить до висновку, що покарання у вигляді арешту до 6 місяців не буде сприяти виправленню обвинуваченої ОСОБА_3 .
На підставі зазначеного, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі, яке буде достатнім для її виправлення, а також для запобігання вчинення нею нових злочинів.
З урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_3 , наявності вище зазначених трьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України, та звільненням цієї обвинуваченої від відбування покарання, із випробуванням, та покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Суд вважає недоцільним покладення на обвинувачену ОСОБА_3 додаткових обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання за указаною частиною указаної статті 1 /один/ рік позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 1 /один/ рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 1 /один/ рік покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 12.11.2019 року.
Речовий доказ - смарт-годинник марки «Huawei» із ремінцем червоного кольору вважати повернутим потерпілому ОСОБА_7 за належністю.
Речовий доказ DVD - диск із відеозаписом із камер внутрішнього відео спостереження розташованих у готелі «Лондонська» за адресою: м. Одеса, Приморський бульвар будинок №11 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1