ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1240/19 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Категорія : у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07 липня 2019 року задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовано відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів до 02.09.2019 року, без визначення застави.
Встановлено строк дії ухвали до 02.09.2019 року.
Не погодившись із ухвалою слідчого судді, 11.07.2019 року захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу слідчого судді від 07.07.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , застосувавши відносно останнього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що обрання слідчим суддею найсуворішого виду запобіжного заходу є вкрай несправедливим.
Зазначає, що стороною обвинувачення не було надано доказів існування ризиків переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому провадженні. В супереч вимог ч. 1 ст. 183 КПК України прокурором не було доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Посилається, що при постановленні ухвали слідчим суддею не в повній мірі враховані дані про особу підозрюваного, зокрема про стан його здоров`я, наявність тяжкої інфекційної хвороби та потребу в постійному кваліфікаційному лікуванні, яке не може бути надане в умовах СІЗО, сталість родинних зав`язків, позитивну характеристику, відсутність судимості та інші обставини, які давали б підставу для обрання іншого запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків. Обираючи ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважав, що за наявності ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобіганню зазначених ризиків.
При цьому слідчий суддя врахував, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_8 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого проти безпеки руху та експлуатації транспорту в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 .
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 3 ст. 183 КПК України).
Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів провадження вбачається, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту ДТП СУ ГУ Національної поліції України в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001000 від 05.07.2019 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
05.07.2019 року в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України затримано гр. ОСОБА_8 безпосередньо за місцем вчинення злочину.
06.07.2019 року ОСОБА_8 вручене повідомлення про підозру в якому вказано наступне.
05.07.2019, о 09:10, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно з яким «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», керував автомобілем «HYUNDAI Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом та реєстраційного талону на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.2.1 а) і б), згідно з якими: «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб, та рухався по автодорозі «Київ - Харків - Довжанський» зі сторони м. Київ у напрямку м. Харкова. В процесі руху по вказаній автодорозі, в районі 434 км, ОСОБА_8 , діючи з необережності, проявив при цьому необачність, не переконався, що його маневр є безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», виїхав на зустрічну смугу руху, по якій у зустрічному йому напрямку зі сторони м. Харкова в напрямку м. Києва рухався автомобіль «FORD Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який при цьому зманеврував ліворуч по ходу свого руху, а ОСОБА_8 , повертаючись на свою смугу руху допустив зіткнення з автомобілем «FORD Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «FORD Transit» ОСОБА_9 від отриманих травм загинув на місці події, а водій ОСОБА_10 та пасажири його автомобіля ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з тілесними ушкодженнями різного ступеню тяжкості були доставлені до КЗОЗ «Валківська ЦРЛ».
Порушення вимог п.п. 2.9 та 10.1 Правил безпеки дорожнього руху України ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками і виразилося в тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «HYUNDAI Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «FORD Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , внаслідок чого пасажир автомобіля «FORD Transit», ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отриманих травм загинув на місці події.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 .
Обставини кримінального правопорушення викладені в клопотанні слідчого та повідомленні про підозру з врахуванням доказів, наданих суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- протоколом огляду місця події від 05.07.2019 року,
- схемою до протоколу огляду місця події,
- протоколами допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 .
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді від 07.07.2019 року такою, що відповідає вимогам ст. 196 КПК України.

Доводи захисника, що стороною обвинувачення не було надано доказів існування ризиків переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому провадженні спростовуються матеріалами провадження і пред`явленою ОСОБА_8 підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дані про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.
Вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Стосовно застосування запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , наявність загиблого та шістьох потерпілих з тілесними ушкодженнями різного ступеню тяжкості, колегія суддів вважає, що відсуктні підстави визначати ОСОБА_8 розмір застави.
Посилання на наявність у ОСОБА_8 тяжкої інфекційної хвороби, потребу в постійному кваліфікаційному лікуванні, яке не може бути надане в умовах СІЗО не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Враховуючи фактичні обставини інкримінованого підозрюваному тяжкого злочину, і як у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 183, 376, 404, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07 липня 2019 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді