Справа № 639/2512/19
Провадження № 1-кп/646/357/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2019 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором Новобарського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 щодо застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002249 від 07.12.2018 року за ч.1 ст. 125 КК України відносно обвинуваченого:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-
в с т а н о в и в:
До Жовтневого районного суду м. Харкова з Новобаварського відділу Харківської місцевої пркуратури №2 надійшло клопотання щодо застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань відносно ОСОБА_7 як особі, який на час вчинення правопорушення не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.
Органом досудового слідства клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 29.11.2018 приблизно о 09 годині 30 хвилин знаходився за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , де став ініціатором конфлікту зі своєю матір`ю, ОСОБА_4 , 1958 року народження.
Саме в той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень будь - якого ступеня тяжкості.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні спальної кімнати, діючи з мотивів особистої неповаги до особи похилого віку, якою являється його мати, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність свого злочинного діяння, використовуючи свою фізичну перевагу над жінкою, проявляючи агресію, схопивши стілець, який стояв на підлозі у зазначеній кімнаті, та, використовуючи його в якості знаряддя злочину, наніс ним один удар в ділянку тулуба потерпілої ОСОБА_4 . Від отриманого удару вона упала на підлогу, зазнавши фізичного болю.
В подальшому ОСОБА_7 був змушений припинити свої протиправні дії, так в той час у кімнату увійшов їх знайомий, ОСОБА_10 , який заступився за потерпілу та зажадав припинення протиправних дій з боку ОСОБА_7 , що той і змушений був зробити.
Однак, приблизно через дві години, тобто об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , не задовольнившись результатом побиття своєї матері, продовжуючи реалізовувати раніше виниклий протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , користуючись тим, що свідок ОСОБА_10 залишив приміщення вищевказаної квартири та не зможе завадити доведенню злочину до кінця, діючи умисно, проявляючи агресію, схопив торшер, який знаходився на підлозі у вітальній кімнаті, та, використовуючи його в якості знаряддя злочину, наніс ним ОСОБА_4 два удари по голові зверху, два удари по обличчю, один удар по правій сідниці та ногах. Від отриманих ударів ОСОБА_4 упала на підлогу. Потім ОСОБА_7 , продовжуючи побиття своєї матері, схилився над нею та наніс два удари кулаком по її спині.
Після цього ОСОБА_7 , вважаючи виконаними до кінця свої протиправні дії, припинив побиття своєї матері ОСОБА_4 .
В результаті злочинного діяння ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: синці на обличчі з набряком м`яких тканин, субкон`юнктивальний крововилив лівого очного яблука, синці на правій сідниці та ногах, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 09-25/2019 від 01.02.2019.
Орган досудового слідства вказує, що своїми діями ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
В судовому засідання прокурор підтримав клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , оскільки його хвороба у формі шизофренії параноїдної не дозволяє йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Обвинувачений ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання слідчого.
Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання слідчого, просила задовольнити його в повному обсязі.
Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження надані у судовому засіданні прокурором, а саме: витяг з ЄРДР за №0002249 від 07.12.2018 року, повідомлення про підозру від 28.02.2019 року, висновок судово-психіатричного експерта №140 від 14.03.2019 року, висновок судово-психіатричного експерта №228 від 16.04.2019 року, довідку ПНД №16 №1022 від 20.12.2018 року, суд приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступних підстав.
Згідно висновку судово психіатричної експертизи №228 від 16.04.2019 року ОСОБА_7 в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, у період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_7 перебував у стані вищевказаного психічного розладу, при якому він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 в даний час потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Виходячи з розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року, «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності по справі обґрунтованого висновку експертів психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність, викликають потребу в застосування щодо неї таких заходів. Для обєктивної оцінки ступеню небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку зясувати думку експертів, психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів та характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.
При визначенні виду і міри медичного характеру, суд враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдної, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також перебував у неосудному стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу спричинення безпосередньо або неминучої шкоди цій особі або іншим особам.
Таким чином, в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, що підтверджується відповідними доказами по справі. Зазначені дії вчинені ОСОБА_7 у стані неосудності, оскільки в період вчинення суспільно небезпечного діяння він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання та на даний час не видужав, що є підставою для застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст.292,503,512,513 КПК України, суд, -
У Х В АЛ И В:
Клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002249 від 07.12.2018 року за ч.1 ст.125 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1