Справа №577/5682/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/574/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2019 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу,

- 13 грудня 2018 року Конотопським міськрайонний судом Сумської області за ст. 395 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання з позбавлення на обмеження волі.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення покаранням за цим вироком суду, покарання визначеного за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.12.2018 року, остаточно призначено до відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі.

У строк покарання, остаточно призначеного покарання за сукупністю злочинів, зараховано покарання відбуте за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.12.2018 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді тримання під варту та строк відбуття покарання визначено рахувати з 17.01.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 429 грн. витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх доводів обвинувачений ОСОБА_8 , як на підставу для перегляду вироку суду в частині призначеного покарання, вказував на те, що він співпрацював зі слідством, визнав вину у повному обсязі та розкаявся у скоєному.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_8 25.11.2018 р. у вечірній час (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), шляхом відкриття хвіртки, проник на територію садиби АДРЕСА_2 , де з даху сараю таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_9 24 алюмінієвих листа розміром 100 см*33см*2мм, вартістю 1701 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив вирок суду залишити без змін, а скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст. 394, ч.1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 ніким не оспорювалися і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно, є правильною.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання у виді 2 років позбавлення волі, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Засади призначення покарання зазначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

На переконання колегії суддів, призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, вказаних вимог закону суд дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди, позитивна характеристика за місцем проживання, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд першої інстанції вважав за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання відповідає вимогам закону та за своїм видом та розміром, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Щодо посилання обвинуваченого у своїх доводах на наявність обставин, які пом`якшують його вину, а саме те, що він співпрацював зі слідством, визнав вину в повному обсязі, у вчиненому розкаявся, то дані обставини були враховані судом при призначенні виду та міри покарання із застосування ст. 69 КК України.

Також колегія суддів звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності , покарання йому призначалися у виді позбавлення волі, однак після звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_8 продовжував вчиняти злочини, це свідчить про те, що покарання навіть у виді позбавлення волі для ОСОБА_8 не було достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів. За таких обставин, змінювати вирок та призначати покарання у виді обмеження волі, як про це просить в апеляційній скарзі ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає підстав.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, а також відомостей про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодноразово судимий, в тому числі за скоєння злочинів проти власності, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду в частині призначеного судом покарання.

Наведені в апеляційні скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2019 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , у той же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4