Справа № 192/885/19
Провадження № 1-в/201/614/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі в режимі відеоконференції клопотання про звільнення від покарання за хворобою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, засудженого вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України, до остаточного покарання у виді трьох років та шести місяців позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» МЮУ, про звільнення від покарання за хворобою за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року, в обґрунтування якого останній зазначив, що він хворіє на тяжку хворобу, яка перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

Засуджений ОСОБА_4 просив суд задовольнити подане ним клопотання, оскільки він хворіє на тяжкі хвороби, які перешкоджають його подальшому відбуванню покарання.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про його звільнення від покарання за хворобою, пославшись на необґрунтованість такого клопотання з огляду на вимоги ст. 84 КК України.

Представник виправної колонії у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, клопотання засудженого не підтримав.

Вислухавши думки учасників судового провадження, а також дослідивши матеріали клопотання, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Як зазначено у довідці по особовій справі засудженого, ОСОБА_4 почав відбувати покарання з 15 липня 2017 року, а кінець строку покарання останнього закінчується 21 січня 2020 року.

При цьому, згідно характеристики на засудженого, ОСОБА_4 : за період перебування у слідчому ізоляторі характеризувався задовільно, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав; за період перебування у виправній колонії характеризується задовільно, працевлаштований на виробництві установи до ССЦ № 1, до праці ставиться задовільно, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, під наглядом адміністрації утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, під контролем адміністрації приймає участь у виконанні робіт із благоустрою установи, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, не бере участь в організації виховних заходів та у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, при цьому 12 квітня 2019 року комісією установи було відмовлено засудженому у застосуванні зміни умов тримання як особі, яка не стала на шлях виправлення, крім того 12 квітня 2019 року засудженому також було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання як особі, яка не довела свого виправлення.

Відповідно до виписок із медичних карток стаціонарного хворого № 281/172 від 01 серпня 2019 року та № 368/228 від 12 вересня 2019 року за результатами медичного огляду у засудженого ОСОБА_4 не було встановлено підстав для його звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою, оскільки стан останнього при виписці був задовільним, а його клінічний діагноз не входить до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, у зв`язку з чим підстав для проведення лікарсько-консультативної комісії щодо наявності у обстеженого захворювання, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання немає, а отже застосування до засудженого ОСОБА_4 положень ст. 84 КК України є недоцільним.

Таким чином, після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, суд приходить до висновку про неможливість звільнення від покарання за хворобою ОСОБА_4 , оскільки на даний час характер захворювання останнього не перешкоджає його подальшому відбуванню покарання, а отже, це свідчить про безпідставність поданого клопотання в розумінні вимог положень ч. 2 ст. 84 КК України.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 81 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про звільнення від покарання за хворобою ОСОБА_4 за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1