Провадження № 1-кс/161/8118/19
У Х В А Л А
про арешт майна
м. Луцьк 26 вересня 2019 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна, вилученого в ході проведення 23.09.2019 обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 23.09.2019 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - речей, перелік яких вказаний в клопотанні.

Клопотання мотивує тим, що у провадженні СУ ГУНП у Волинській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені 12.09.2019 до ЄРДР за №0000519, за попередньою правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

В ході проведення 23.09.2019 обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді, за місцем проживання ОСОБА_5 було вилучено речі та документи, які постановою слідчого від 23.09.2019 визнано речовим доказом.

Оскільки вказані речі та документи, на думку слідчого та прокурора, мають важливе значення у кримінальному провадженні, з метою їх дослідження органом досудового розслідування та в зв`язку з тим, що вони відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому звернулися з даним клопотанням до суду.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого, яка підтримала клопотання, думку представника власника майна, який заперечував щодо накладення арешту, оскільки вилучені речі не є предметом вчинення кримінального правопорушення, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна слід задовольнити частково.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів клопотання вбачається, що речі були вилучені 23.09.2019 в ході проведення обшуку, клопотання подано до суду 24.09.2019 року, а тому суд вважає, що строки його подачі слідчим, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, дотримано.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для арешту майна: зокрема предмет схожий на патрон, ніж, а тому з метою їх збереження та дослідження органами досудового слідства, оскільки майно, у вигляді даних речей, відповідає критеріям, визначеним ст.98, ч.2 ст.167 КПК України, тому на вказане майно слід накласти арешт, з забороною користування та розпорядження.

Згідно ст.168 ч.2 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Зважаючи на те, що мобільні телефони (перелік яких вказаний в клопотанні) та сім-картка з інформацією, що міститься на них, не є необхідною умовою проведення експертного дослідження (оскільки такого не доведено ні матеріалами клопотання, ні слідчим в судовому засіданні), вилучені мобільні телефони не є предметом вчинення кримінальних правопорушень, по яких відомості внесені по ЄРДР та здійснено повідомлення про підозру, постанова про визнання предметів речовими доказами слідчим винесена формально, без зазначення конкретних критеріїв, яким відповідає вилучене майно, матеріалами клопотання не доведено, що мобільні телефони або ж сім-картки є засобом чи знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, оскільки жодного речення про це не наведено, одна лише вказівка слідчого судді в ухвалі про надання обшуку про можливість відшукання мобільних телефонів (без зазначення марки, ідентифікаційних ознак) не є підставою для такого арешту, тому підстави для накладення арешту на мобільні телефони та сім-карти, стороною обвинувачення не доведено, в зв`язку з чим у цій частині клопотання слід відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме: предмет схожий на патрон до АК калібру 5,45 з цифровими позначеннями «17 та 90» (поміщено в пакет №7000697); ніж, (поміщено в пакет №7082737).

Заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській ОСОБА_3 про арешт на:

-мобільний телефон «iPhone» imei НОМЕР_1 з sim-карткою мобільного оператора ПрАТ «Водафон» № НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон «Nokia 3310» imei НОМЕР_3 без сім картки, мобільний телефон «Nokia 1800» imei НОМЕР_4 без сім-картки, накопичувач інформації «Verico 16 GB»;

-сім-картка «life» № НОМЕР_5 , сім-картка «Київстар» № НОМЕР_6 , сім-картка «djuice» № НОМЕР_7 відмовити.
Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі вилученого майна.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
На підставі ст.175 КПК України ухвала в частині арешту майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1