Справа № 397/1446/18
н/п : 1-кп/397/43/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2019 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.07.2018 за № 0000379, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, який перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працює лісорубом Червоно-Нерубаївського лісництва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, а саме: умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Так, 07.07.2018 приблизно 02 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував біля магазину «Конвалія», який розташований по вул. Лесі Українки, 102 в с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області, де вживав спиртні напої разом з потерпілим ОСОБА_7 .

Того ж дня, приблизно 05 год. 00 хв. між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникла словесна сварка, що полягала у висловлюванні образ та нецензурної лайки один одному. У той момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_4 схопив останнього за одяг та штовхнув обома руками, у результаті чого ОСОБА_7 впав на землю.

Після чого, ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, скориставшись фізичною перевагою над ОСОБА_7 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в область лівого вуха та один удар кулаком правої руки в область лівого ока.

У результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 36 від 12.06.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро каявся, зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла повністю, згоден з обставинами вчинення ним злочину, які викладені в обвинувальному акті. Проте, на підставі ст. 63 Конституції України, відмовився від надання пояснень з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Цивільний позов визнав частково.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що має неприязні відносини з обвинуваченим. Після нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим у нього погіршився слух. Він лікувався в інституті отоларингології в м. Києві, знаходився на стаціонарному лікуванні 10 днів, а у подальшому неодноразово відвідував лікарів. Після проходження лікування йому ставало легше, а потім знову його стан погіршувався. За спеціальністю він музикант і його стан приносить йому незручності, він не може далі працювати через часткову втрату слуху. Один з лікарів йому повідомив, що шум у вусі може не пройти, а так і залишитися до кінця життя. З приводу навчання за спеціальністю вказав, що його відраховувати не будуть, але на заняттях з вокалу він не чує темп і ритм музики, має з цим проблеми. На наступний день після події, він приїхав в смт. Олександрівка, де йому зробили опис його тілесних ушкоджень, також у нього боліла голова. Через день він поїхав до Кіровоградської обласної лікарні, де йому зробили аудіограму, в якій зазначено щодо погіршення слуху. В м. Кропивницький йому повідомили, що такий його стан пройде, йому приписали каплі, але вони не допомогли. Після цього він поїхав до м. Києва, де повністю проходив обстеження та його помістили на стаціонарне лікування. Направлення на лікування йому не давали, він поїхав до інституту з власної ініціативи. У центральній поліклініці МВС України проходив лікування з 21.09.2018, за порадою його начальника, у лікаря ОСОБА_10 , у зв`язку з вушним шумом (гостра настуральна лівобічна приглухуватість); лікувався протягом 10 днів. Виписка з інституту щодо його покращення не відповідає дійсності - він як не чув деяких частот, так і не чує. Згодом у нього виникли ускладнення, почало боліти та тривожити, тому він звернувся до лікаря з поліклініки МВС ОСОБА_10 16.07.2018 звертався до невропатолога, хірурга та лора лікарні Шевченківського району м. Києва. Лор даної лікарні давав направлення до інституту. У подальшому не зможе працювати за спеціальністю, оскільки не чує темпу та ритму музики, від чого отримує некомфортність. Раніше не мав проблем зі слухом та не звертався до лікарів.

Пояснив, що до позову долучив квитанції про оплату вартості продуктів, так як перебував на той час на лікуванні. Проїзд трамваєм здійснювала до нього тітка, фактично використовував не він. Також, ним здійснювалася оплата добровільних внесків, оскільки, якщо дані внески не були б оплачені, лікар би не здійснив прийом. Щодо квитанції з нової пошти вказав, що направляв з м. Києва до смт. Олександрівка рентгенівські знімки слідчому. Моральну шкоду у розмірі 50000 грн. вважає справедливою за нанесені ушкодження, тим більше що він залишився глухим (він не чує середні частоти, має шум у вусі). Чує на праве вухо. На правову допомогу витратив 10000 грн. Продукти харчування закуплялися особисто йому під час лікування, так як харчування в лікарні було недостатньо. Добровільні внески в інституті оплачував двічі за день, один раз при обстеженні, вдруге під час направлення на стаціонарне лікування.

Експерт ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що працює лікарем судово-медичної експертизи Олександрівського районного відділення при Кіровоградському обласному бюро СМЕ. Для проведення судово-медичної експертизи щодо потерпілого ОСОБА_7 були надані медичні документи: дублікат амбулаторної карти; СКТ головного мозку Кіровоградської обласної лікарні від 10.07.2018; виписка № 781 від 30.07.2018 із медичної карти стаціонарного хворого з Державної установи «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України»; довідка Центральної поліклініки МВС України від 21.09.2018 № 059066; медична карта амбулаторного хворого без реєстраційного номеру та зазначення медичного закладу, проте з відповідними записами лікарів; протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2018, проведеного в смт. Олександрівка за участю потерпілого ОСОБА_7 де він розказав та показав про події, що відбулися 07.07.2018. Була проведена експертиза та надано висновок з відповідями на поставлені запитання. Гостру лівобічну сенсорно-невральна приглухуватість при проведенні експертизи згідно висновку № 61 не оцінював у зв`язку з відсутністю документів до моменту травми (амбулаторна карта за весь період проходження ним обстежень). Закрита черепно-мозкова травма не взята ним до уваги, оскільки, по-перше при поступленні до лікарні відмовився, так як вживав алгоколь; по-друге при поступленні в Олександрівську районну лікарню (згідно записів у дублікаті амбулаторної карти) наявний запис невролога від 07.07.2018 о 15 год. 40 хв., в заключенні якого даних за ЧМТ не має. Крім того, проведено обстеження лікарями Кіровоградської обласної лікарні, у консультативному висновку яких лікар-нейрохірург відмітив, що даних за ЧМТ не має. Виставлений діагноз про струс головного мозку після 17.07.2018 в м. Києві не підтверджений об`єктивною симптоматикою (надана лише довідка). На 7 день неврологічна симптоматика струсу головного мозку максимальна уходить і її практично не має, на 10 день осіб виписують з одуженням. Надати відповідь на питання чи знаходиться у причинному зв`язку вушний шум у лівому вусі потерпілого з нанесенням йому тілесних ушкоджень не може, оскільки йому невідомий стан здоров`я потерпілого до події. Згідно довідки Центральної поліклініки МВС України від 21.09.2018, ОСОБА_7 має хронічну двохстороння сенсорно-невральна туговухість. Вказане свідчить про те, що вона не є травматичного характеру, а може бути як хвороба. При отриманні травми могли бути ускладнення на одне вухо, але не на обидва.

У зв`язку з повним визнанням вини обвинуваченим, у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту не наполягали на допиті свідків, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Тому, суд, за згодою учасників процесу, враховуючи позицію прокурора, сторони захисту та повне визнання вини обвинуваченим, провів судовий розгляд без допиту свідків, проти чого не заперечував насамперед обвинувачений.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального і судового провадження, а саме:

-даними витягу з Єдиного Реєстру досудових розслідувань, згідно якого до ЄРДР 11.07.2018 за № 0000379 внесено відомості про кримінальне правопорушення, яке попередньо кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: 07.07.2018 о 05.00 год. ОСОБА_4 біля магазину «Конвалія» по вул. Лесі Українки в с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області на грунті раптово-виниклих неприязних відносин наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 у вигляді синців та садин (а.к.п. 1);

-даними заяви ОСОБА_7 від 11.07.2018, згідно якої він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який 07.07.2018 о 05.00 год. наніс йому тілесні ушкодження в обличчя та спину біля магазину «Конвалія» по вул. Лесі Українки в с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області (а.к.п. 8);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.07.2018 за участю потерпілого ОСОБА_7 , згідно якого потерпілий ОСОБА_7 розказав та показав яким чином йому нанесені тілесні ушкодження, а саме, що 07.07.2018 о 05.00 год. ОСОБА_4 біля магазину «Конвалія» по вул. Лесі Українки в с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області на грунті раптово-виниклих неприязних відносин наніс йому тілесні ушкодження одним замашистим ударом зверху вниз кулаком правої руки в ділянку лівого вуха, потім одним замашистим ударом зверху вниз кулаком правої руки в ділянку лівого ока (а.к.п. 18-24);

-даними висновку експерта № 61 від 25.10.2018, згідно якого при судово-медичній експертизі по дублікату амбулаторної карти хворого Олександрівської ЦРЛ, у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми лівого ока, саден, подряпин волосистої частини голови, лівого вуха, тулубу, які утворилися від травматичної дії тупого(их) предмету(ів); тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, можуть відповідати часу вказаному у постанові. У наданих медичних документах на ОСОБА_7 відсутній повний опис розмірів, форми та кількості тілесних ушкоджень, які мали місце на тілі потерпілого і тому говорити, про кількість травматичних впливів тупого(их) предмету(ів) не можливо. Судово-медичних даних, по яких можна було б говорити про утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 при падінні з положення стоячи на плоскість, чи виступаючі предмети, немає. Локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень (синець в параорбітальній області лівого ока, подряпини в ділянці лівої вушної раковини), які мали місце у ОСОБА_7 , відповідають локалізації, механізму утворення, на які вказує потерпілий у протоколі проведення слідчого експерименту від 12.07.2018 за його участю. В зв`язку з тим, що медична документація, в якій було б дані про стан слуху до моменту травми відсутні, тому діагноз: Після травматичний отит зліва, встановлений лор-лікарем Кіровоградської обласної лікарні та гостра лівобічна сенсорно-невральна приглухуватість, вушний шум встановлений лор-лікарем «Інституту отоларингології ім. проф. ОС. Коломійченка НАМН України» по ступені тяжкості тілесних ушкоджень не оцінювався. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, встановлений неврологом «Інституту отоларингології ім. проф. ОС. Коломійченка НАМН України», при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не брався до уваги, так як не підтверджений об`єктивно неврологічною симптоматикою, лікарем неврологом Олександрівської ЦРЛ (07.07.2018 після побиття), нейрохірургом Кіровоградської обласної лікарні (10.07.2018) (а.к.п. 30-31);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19.07.2018 за участю свідка ОСОБА_12 , згідно якого останній розказав та показав яким чином були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_7 , а саме, що 07.07.2018 о 05.00 год. ОСОБА_4 біля магазину «Конвалія» по вул. Лесі Українки в с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження одним ударом зверху вниз кулаком правої руки в ділянку лівого ока, потім одним ударом зверху вниз кулаком правої руки в ділянку лівого вуха (а.к.п. 35-40);

-даними висновку експерта № 73 від 11.01.2019, згідно якого на підставі судово-медичної експертизи по індивідуальних амбулаторних картах на ОСОБА_7 , матеріалів кримінального провадження № 0000379 по обвинуваченню ОСОБА_4 , копій документів з матеріалів судового провадження про проходження обстеження та лікування потерпілим після вчинення відносно нього злочину, отримано наступні підсумки: при проведенні судово-медичної експертизи по наданих індивідуальних амбулаторних картах Олександрівської ЦРЛ на ОСОБА_7 видно, що хворобливих змін до 2016 не встановлено, черговий медичний огляд за 2017 відсутній, у 2018 проходив медичний огляд з записами лікарів: стоматолога, окуліста, невропатолога, проходження ЕКГ, запис ЛОР-лікаря відсутній, тому говорити, чи мали місце захворювання зі сторони органів слуху на протязі 2017-2018 нема можливості. Діагноз: Після травматичний отит зліва, встановлений лор-лікарем Кіровоградської обласної лікарні може знаходитись в прямому причинному зв`язку з спричиненим йому тілесним ушкодженням обвинуваченим ОСОБА_4 і згідно з п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджено наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинивши короткочасний розлад здоров`я. 21.09.2018 лор-лікарем Центральної поліклініки МВС України встановлений діагноз: Хронічна двохстороння сенсорно-невральна туговухість, яка може бути наслідком, як двостороннього адгезивного (запального) процесу органів слуху, так і наслідком захворювання судин, тому гостра лівобічна сенсорно-невральна приглухуватість, вушний шум встановлений лор-лікарем «Інституту отоларингології ім. проф. ОС. Коломійченка НАМН України», згідно п. 4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджено наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, не оцінювався, так як може бути наслідком загострення попереднього захворювання (а.с.п. 102-104);

-даними висновку експерта № 36 від 12.06.2019, згідно якого на підставі вивчення медичної документації та матеріалів справи судово-медична експертна комісія прийшла до висновку, що при поступленні ОСОБА_7 до Інституту отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України» м. Київ встановлено діагноз: лівобічна гостра сенсоневральна приглухуватість, яка є наслідком травми. Термін лікування цього захворювання до 21 доби, тобто даний стан відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, згідно «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6 п.п. 2.3.3. Згідно медичної карти огляду осіб, при огляді отоларингологом від 17.12.2017 будь-яких записів про наявність захворювання органів слуху, немає (а.с.п. 180-187).

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акту, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв?язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, обставини, які пом?якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Як особа, обвинувачений ОСОБА_4 є повнолітнім, осудний, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає зі співмешканкою та має на утриманні одну малолітню дитину, працює, раніше не судимий.

Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінено як середній. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, а також висновку органу пробації, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 50-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено цивільний позов з вимогами про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8207,22 грн., моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 1 ст. 1177 Цивільного кодексу (далі ЦК) України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , перебував на стаціонарному лікуванні у Державній установі «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України» у період з 18.07.2018 до 30.07.2018 у зв`язку з гострою лівобічною сенсоневральною приглухуватістю, вушним шумом, що підтверджується випискою № 781 із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.п. 47).

Крім того, 10.07.2018 ОСОБА_7 проходив аксиальну комп`ютерну томографію головного мозку, про що отримав відповідне заключення, та аудіограмму (а.с.п. 48, 53-54).

Згідно консультативного висновку спеціаліста Кіровоградської обласної лікарні від 10.07.2018, ОСОБА_7 встановлено діагноз посттравматичний отит зліва та рекомендовано лікування у ЛОР лікаря за місцем проживання, призначено лікування (а.с.п. 49).

З направлення комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» в міський Діагностичний Центр від 16.07.2018 вбачається, що ОСОБА_7 встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку (07.07.2018) (а.с.п. 50).

Згідно медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_7 КНП «КДЦ Шевченківського району м. Києва» наявні записи: «16.07.2018 неврогол: 07.07.2018 був побитий. Зі слів втрачав свідомість. Після побиття два дні злегка пониження пам`яті, не всі події пам`ятав, не чує на ліве вухо. Діагноз: закрита тупа травма грудної клітки. 16.07.2018 Лор консультація. Скарги на травму 07.07.2018. Зниження слуху на ліве вухо (а.с.п. 55-57).

Згідно дублікату медичної карти ОСОБА_7 встановлено, що останній звертався зі скаргами до лікарів внаслідок побиття 07.07.2018 в с. Підлісне біля магазину «Конвалія» ОСОБА_4 (а.с.п. 58-59).

Згідно довідки Центральної поліклініки МВС України № 059066 від 21.09.2018 ОСОБА_7 встановлений діагноз: хронічна двохстороння сенсорно-невральна туговухість (а.с.п. 51).

Фіскальними чеками від 10.07.2018, 18.07.2018, 19.07.2018, 20.07.2018, 23.07.2018, 27.07.2018, 29.07.2018 підтверджується придбання медичних препаратів на загальну суму 4213,19 грн. (а.с.п. 40-43).

Таким чином, судом встановлено причинний зв`язок між вчиненим обвинуваченим кримінальним правопорушенням та спричинення внаслідок цього матеріальної шкоди потерпілому, що є обов`язковою умовою для застосування ст. 1166 ЦК України. Вказані кошти підлягають стягненню з обвинуваченого у зв`язку з тим, що у результаті його протиправних дій (проти чого він не заперечує) потерпілий зазнав ушкодження здоров`я, для відновлення якого ним були понесені витрати для придбання медичних препаратів.

Відповідно до квитанцій ОСОБА_7 сплатив добровільні та благодійні внески на загальну суму 800,00 грн., однак вказані кошти не є матеріальною шкодою, що заподіяна протиправними діями обвинуваченого, а тому стягненню із ОСОБА_4 не підлягають.

Також, не підлягають стягненню кошти згідно фіскальних чеків від 12.07.2018 на суму 458,90 грн., від 28.07.2018 на суму 106,01 грн., від 24.07.2018 на суму 233,50 грн., від 27.07.2018 на суму 174,50 грн., від 23.07.2018 на суму 167,00 грн., від 28.07.2018 на суму 213,00 грн., від 29.07.2018 на суму 184,00 грн., від 29.07.2018 на суму 12,50 грн., від 19.07.2018 на суму 147,00 грн., від 19.07.2018 на суму 262,00 грн. та від 20.07.2018 на суму 122,00 грн., оскільки вказані витрати здійснені ОСОБА_7 на придбання засобів гігієни та інших засобів, продуктів харчування, тощо та не є матеріальною шкодою, що заподіяна протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 , тобто не пов`язані з проходженням ним лікування (зокрема придбання медичних препаратів) (а.с.п. 40-44).

Крім того, не підлягають стягненню кошти згідно квитанції № 0.0..1 від 06.09.2018 та № 0.0..1 від 12.09.2018 щодо оплати на користь Центральної поліклініки Міністерства внутрішніх справ України на надані медичні послуги у сумі 153,13 грн. та в сумі 562,93 грн. відповідно, оскільки не зазначено які саме медичні послуги були надані і чи пов`язані вони з проходженням останнім лікуванням, тобто не можливо встановити зв`язок між спричиненою ОСОБА_7 шкодою та даними витратами (а.с.п. 40, 42).

Крім того, не підлягають стягненню кошти здійснені ОСОБА_7 на відправку посилки (рентгенівських знімків) на суму 66 грн., оскільки останнім не доведено необхідність їх термінового отримання і вони не пов`язані з проходженням останнім лікування, а також кошти на здійснення проїзду у міському транспорті на загальну суму 72 грн., оскільки, як встановлено у судовому засіданні, вказані кошти витрачені на проїзд тіткою потерпілого, не можливо встановити період у який такий проїзд здійснювався та чи пов`язаний він також з проходженням потерпілим лікування (а.с.п. 43-44).
Отже, вирішуючи питання щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині відшкодування витрат на придбання медичних препаратів під час обстеження та призначення лікування, а також знаходження у лікувальному закладі у період з 18.07.2018 по 30.07.2018 на загальну суму 4213,19 грн.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільне законодавство України, під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Під час вирішення позовних вимог у цій частині, суд також вважає можливим застосувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», в якому зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації самого факту порушення.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн., посилаючись на те, що вчиненим злочином йому заподіяно моральні страждання, пов`язані з ушкодженням здоров`я, він зазнав переживань, був позбавлений можливості вести нормальне життя та йому необхідно докладати зусиль для його організації.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи від 24.10.2019 № 3459/3460/19-27 ОСОБА_7 у зв`язку з ситуацією, зазначеною у обвинувальному акті (зміненому) з психологічної точки зору нанесено страждання (моральна шкода). Психологічний вплив психотравмуючої ситуації мав для ОСОБА_7 глибокий та травмуючий характер, який обумовлений довгим за часом моральними стражданнями через погіршення стану здоров`я внаслідок отриманих ударів, розлад емоційної сфери, порушення життєвих зв`язків, неможливість повноцінно продовжувати активне життя, професійну діяльність та навчання. Рекомендований розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_7 моральної шкоди з психологічної точки зору становить 12*1*1,0*1,0*(1-0) = 12 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом (а.с.п. 234--238).

На момент розгляду справи мінімальний розмір заробітної плати становить 4173 грн., тобто 12 мінімальних заробітних плат становить 50076 грн. (4173х12) (а.с.п. 250).

Однак із дослідницької частини висновку вбачається, що розмір відшкодування моральної шкоди остаточно може бути встановлений лише судом, у даному висновку зазначено лише рекомендований розмір відшкодування.

Відповідно до ч. 10 ст. 101 КПК України, висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідній постанові, ухвалі, вироку.

Суд погоджується з твердженнями потерпілого, що внаслідок вчиненого обвинуваченим злочину, останній переніс моральні та фізичні страждання, порушився звичний для нього уклад життя.

Разом з тим, керуючись положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України, враховуючи те, що моральну шкоду потерпілому завдано внаслідок вчинення злочину невеликої тяжкості, характер і обсяг душевних та психічних страждань потерпілого ОСОБА_7 , їх тривалість, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь погіршення здібностей та порушення життєвих зв`язків потерпілого, що в сукупності впливає на розмір морального відшкодування, а також вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди відповідно до висновку експерта є завищеною та не відповідає реальному обсягу страждань та незручностей потерпілого. Будь-яких належних доказів про доцільність стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн. потерпілим не надано.

Потерпілий зазначав, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого отримав травму, почав втрачати слух та не може працювати за спеціальністю.
Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 навчався у комунальному вищому навчальному закладі Київської обласної ради «Коледж культури і мистецтв» за спеціальністю «Музичне мистецтво естради, термін навчання з 01.09.2016 по 30.06.2019 та працював у даному коледжі на посаді завідувача навчальної лабораторії з технічного обслуговування обладнання з 01.09.2016 по 31.08.2018 на умовах строкового трудового договору (а.к.п. 16-17, а.с.п. 45-46).

Однак, суду не надано доказів того, що потерпілий і в подальшому не може працювати за спеціальністю, чи взагалі має труднощі з працевлаштуванням; не надано доказів того, що фізичний стан потерпілого (слух) погіршується у подальшому та не можливе його відновлення.

Крім того, судом враховується матеріальне положення і обвинуваченого, який хоча і працює та отримує заробітну плату, проте проживає у цивільному шлюбі та має на утриманні одну неповнолітню дитину, цивільна дружина його не працює та перебуває у декретній відпустці, обвинувачений має значну кредитну заборгованість перед банківськими установами (а.к.п. 57, а.с.п. 252-269).

А тому, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди, що завдана потерпілому, в сумі 7000 гривень, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Окрім того, вимога цивільного позову потерпілого у частині стягнення із обвинуваченого процесуальних витрат, пов`язаних із наданням потерпілому професійної правничої допомоги, суд вважає, у відповідності з ч. 2 ст. 120, ст. 124 КПК України, ст.ст. 137, 141 ЦПК України, підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 того ж Кодексу, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Тотожного роду позицію з даного питання щодо алгоритму відшкодування потерпілому витрат на професійну правничу допомогу висловив і Верховний суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалі від 25.04.2018 у справі № 740/3447/17.

Суду надано договір про надання правової допомоги, розрахунок вартості правової допомоги та розрахункові квитанції про надання адвокатських послуг, згідно яких, потерпілим сплачено адвокату ОСОБА_8 за надання правової допомоги 10000 грн. (а.с.п. 60, 249, 251).

Тому, зазначені витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Крім цього, під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні проведено судову психологічну експертизу, вартість якої складає 7850 грн. 00 коп., а тому дані процесуальні витрати, відповідно до ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави (а.с.п. 239).

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 120, 124, 129, 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні у розмірі 7850 (сім тисяч вісімсот п?ятдесят) гривень 00 копійок.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4213 (чотири тисячі двісті тринадцять) гривень 19 (дев`ятнадцять) копійок.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 процесуальні витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис)
Копія вірна:
Суддя Олександрівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1