Справа №523/557/19
Провадження №1-кп/523/723/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2019 Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

підсудних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0005123, внесеного до ЄРДР 10.11.2018 року, за обвинуваченням:

? ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шамкір Республіки Азербайджан, азербайджанця за національністю, громадянина Республіки Азербайджан, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, не маючого місця реєстрації на території України, перебуваючого на території України з березня 2018 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

? ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Шамкір Республіки Азербайджан, азербайджанця за національністю, громадянина Республіки Азербайджан, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, не маючого місця реєстрації на території України, перебуваючого та території України з липня 2018 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
На розгляді Суворовського районного суду м.Одеси знаходяться означені матеріали кримінального провадження.

Прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні подано письмові клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудних ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , мотивуючи їх тим, що судовий розгляд ще триває, строк тримання підсудних під вартою спливає, а ризики, які існували в ході досудового розслідування й передбачені ст.177 КПК України (зокрема, переховування від суду та сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів), не відпали.
З`ясувавши позицію захисників ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та підсудних ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора й просили змінити останнім запобіжний захід на особисте зобов`язання і домашній арешт, відповідно, дослідивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного.

Статтею 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст.177 зазначеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 означеного Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За обвинувальним актом, підсудним ОСОБА_7 й ОСОБА_8 , кожному, висунуте обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за кваліфікуючими ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групи осіб, за яке визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Як встановлено під час судового провадження та слідує з обвинувального акту, незважаючи на притягнення до кримінальної відповідальності підсудних ОСОБА_7 й ОСОБА_8 на території України вперше, наявність у останніх місць тимчасового проживання в м.Одесі, зазначені особи є громадянами іншої держави Азербайджану, перебувають на території України понад встановлені законодавством строки, не мають місця реєстрації на території України, неодружені й офіційно непрацевлаштовані та обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, який характеризується застосуванням насилля та підвищеною суспільною небезпечністю.
Наведені обставини у взаємозв`язку з результатами допиту потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 та досліджених наданих стороною обвинувачення письмових доказів, станом на теперішній час в цілому доводять обґрунтованість висунутої підсудним ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підозри, обумовлюють відсутність у останніх міцних соціальних зв`язків в місці їх тимчасового проживання, доводять актуальність раніше встановленого в ході судового розгляду й передбаченого ст.177 КПК України ризику можливості переховування від суду, внаслідок чого жоден із більш м`яких запобіжних заходів до вказаних підсудних не зможе запобігти наведеному ризику та забезпечити виконання ними процесуальних обов`язків.

Обґрунтовуючи необхідність продовження підсудним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор ОСОБА_3 у своїх клопотаннях зазначає про наявність ризиків: переховування від суду та сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів.
Проте, судом не може бути прийнятим до уваги вкотре наведений прокурором ОСОБА_3 у розглядуваних клопотаннях ризик знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, оскільки означений ризик ані матеріалами цих клопотань, ані будь-якими наданими прокурором в судовому засіданні іншими документами, стороною обвинувачення не доведений та у клопотаннях не конкретизований, оскільки за матеріалами судового провадження та як встановлено під час судового розгляду кримінального провадження, переважна більшість викраденого у потерпілого ОСОБА_9 майна, повернуто обвинуваченому, та завдану йому матеріальну шкоду відшкодовано у повному обсязі, але зазначені обставини істотно не впливають на остаточні висновки суду з вирішення по суті клопотань прокурора.
Оцінюючи ж доводи захисників ОСОБА_4 і ОСОБА_5 щодо зміни підсудним ОСОБА_8 і ОСОБА_7 запобіжного заходу на особисте зобов`язання й домашній арешт, відповідно, та відмови в задоволенні клопотань прокурора, суд вважає їх недостатніми та безпідставними, з огляду на обставини та тяжкість інкримінованого підсудним діяння, а також на наведені вище факти відсутності в останніх місця реєстрації на території України.

Між тим, викладені у розглядуваному клопотанні доводи прокурора ОСОБА_3 щодо незастосування до підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у зв`язку з вчиненням інкримінованого злочину із застосуванням насильства, - судом до уваги не приймається, адже за ч.3 ст.182 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підсудними обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті, за якою не визначення розміру застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, належить до права суду, а не до його обов`язків.
Аналогічні позиції викладені у п.2 Розділу 3.5 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, погодженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

Згідно зі ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникти із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.
Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованого підсудним ОСОБА_7 й ОСОБА_8 злочину, тривалість строку тримання їх під вартою, а також зважаючи на заперечення захисників ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та вказаних підсудних, враховуючи незабезпеченість останніх місцем реєстрації та постійного проживання на території України, суд доходить висновку про необґрунтованість станом на теперішній час заявлених стороною захисту доводів, з огляду на що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до означених підсудних не зможе забезпечити виконання ними процесуальних обов`язків на цій стадії провадження та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак клопотання прокурора ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Одночасно, дотримуючись справедливого балансу між інтересами суспільства і правами підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на особисту свободу, враховуючи положення ст.ст.8-9, ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, зважаючи на характер і обставини інкримінованого підсудним діяння, їх майновий і сімейний стан та на наявність встановлених в судовому засіданні ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, суд вважає за необхідне одночасно визначити альтернативний вид запобіжного заходу, - заставу в цьому кримінальному провадженні у розмірі, визначеному абзацом 2 ч.5 ст.182 означеного Кодексу.
Керуючись ст.ст.26, 177-178, 183, 331, 369-372, Главою 18 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим відмовити.

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підсудним ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, задовольнити частково.

Продовжити на час судового провадження підсудним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в «ОУВП №21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, строком на 2 місяці, тобто до 20 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», визначити розмір застави, як альтернативного виду запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підсудними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.7 ст.42 КПК України, кожному, - у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 153680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Роз`яснити підсудним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що згідно зі ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання підсудним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самим підсудним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого підсудний звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наступні обов`язки: повідомити суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з міста Одеси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілим, свідком та експертами в даному провадженні.

В силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, роз`яснити підсудним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що якщо кожний з них, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підсудного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виконання покладених обов`язків у разі внесення застави, закінчується 20.10.2019 року.

Копії ухвали направити для виконання начальникові «ОУВП №21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та надати іншим заінтересованим особам.

На підставі Рішення Конституційного суду України №4-рп-2019 від 13.06.2019 року, ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

С у д д я: ОСОБА_1