ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/819/432/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2019 року м.Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0002119 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 липня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и л а :
Слідчим відділом Херсонського відділу поліції ГУНП В Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002119 від 28 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

02 липня 2019 року в рамках вказаного кримінального провадження старший слідчий СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області капітан поліції ОСОБА_9 , звернулася до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області з клопотанням в якому просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 серпня 2019 року.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 липня 2019 року в задоволенні клопотання слідчого відмовлено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Встановлено строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу до 29 серпня 2019 року включно.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинення тяжкого злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тому, перебуваючи на волі, матиме можливість ухилитися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, просить звернути увагу на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні замаху на злочин у період умовно дострокового звільнення. Вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти зазначеним вище ризикам. Просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно із положеннями ч.1 ст.177 КПК України, метою та підставою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як убачається з матеріалів провадження, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та, застосовуючи запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя врахував наступні обставини, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, що підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 28.06.2019 року (а.п.9-11), протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_10 від 28.06.2019 року (а.п.17-19), протоколом затримання ОСОБА_8 (а.п.32-35), протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 29.06.2019 року (а.п.20-21), протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 29.06.2019 року (а.п.22-24), протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 29.06.2019 року (а.п.26-27), протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 29.06.2019 року (а.п.28-30), протоколом огляду місця події від 28.06.2019 року (а.п.12-16).
Слідчим суддею зазначено, що ОСОБА_8 раніше судимий, у тому числі за злочини проти власності, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, злочин вчинено після умовно - дострокового звільнення, підозру обґрунтовано вагомими доказами, що дає достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, також враховано, що підозрюваний не офіційно працює, має сім`ю, не заперечує обставини вчинення кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя врахував, що ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.07.2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у цьому кримінальному провадження щодо ОСОБА_8 та його було звільнено з-під варти в залі суду. З моменту звільнення підозрюваний нових злочинів не вчиняв, від органів досудового розслідування або суду не переховувався, що свідчить про те, що ризики, на які посилається слідчий у клопотання, зменшилися.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 у виді тримання під вартою відсутні.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, тому доводи прокурора про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж того, який зазначений у клопотанні слідчого, та необхідність застосування більш суворого запобіжного заходу, є непереконливими.

Апеляційна скарга прокурора, в якій ставиться питання про застосування найсуворішого запобіжного заходу до підозрюваного, вмотивована тим, що ОСОБА_8 раніше судимий, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів в рамках іншого кримінального провадження, що свідчить про наявність ризику того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Разом із цим, як вбачається із оскаржуваної ухвали, вказані обставин враховані слідчим суддею під час вирішення клопотання слідчого, та обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Сам факт підозри особи у вчиненні інших злочинів та суворості можливого судового вироку не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без наявності ризиків, які б давали достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, у зв`язку із чим, доводи прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із цих підстав не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 має наміри уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати встановленню істини у справі, не знаходять свого підтвердження під час перевірки матеріалів справи апеляційним судом і не заслуговують на увагу.

На думку колегії суддів, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, є достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків і його належної процесуальної поведінки та запобігання ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається із матеріалів провадження, стороною обвинувачення доведено лише наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, та існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, однак не доведено неможливість застосування відносно останнього більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Згідно із п.3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку (п.51)».

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, не встановлено.

Що стосується посилання прокурора на перебування підозрюваного ОСОБА_8 у розшуку, то колегія суддів вказані доводи до уваги не приймає, оскільки відповідно до правової позиції висвітленої в рішенні ЄСПЛ «Синькова проти України» від 27 лютого 2018 року сам факт знаходження в списку розшукуваних не означає, що особа переховується від правосуддя. Важливим фактом при вимірі ризику того, що особа переховується від правосуддя, являється фактична поведінка підозрюваного, а не його офіційний статус в якості "особи в списку розшукуваних".

Натомість стороною обвинувачення окрім факту оголошення ОСОБА_8 у розшук не надано достатніх доказів, що підозрюваний належним чином викликався слідчим для проведення процесуальних дій, чи порушив покладені на нього обов`язки в період дії ухвали слідчого судді від 03 липня 2019 року.

З огляду на викладене, враховуючи також, що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді та покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків закінчився 29 серпня 2019 року, підстав для скасування судового рішення та застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це ставиться питання прокурором в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 липня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3