МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/812/596/19 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0005835 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, раніше неодноразово судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить скасувати вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року відносно ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України, через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі частини 1 статті 71 КК України, частково приєднано невідбуті частини покарань за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2015 року та за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання, тобто - з моменту його затримання.
На підставі частини 5 статті 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 21 квітня 2016 року до 28 квітня 2017 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованим.

На переконання апелянта, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, не відповідають фактичним обставинам справи.

Стверджує, що вина ОСОБА_7 не знайшла свого підтвердження достатньою сукупністю достовірних та взаємопов`язаних доказів, досліджених в ході судового розгляду справи.
Вважає інформацію, що міститься на DVD-R диску, яка була досліджена судом в ході розгляду справи, не містить будь-яких достовірних даних, які переконливо свідчать про те, що особа, яка була зафіксована камерами відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 29 жовтня 2015 року є саме ОСОБА_7 .
На думку апелянта, відомості, які містяться в протоколі огляду місця події - магазину «Глорія Джине» від 29 жовтня 2015 року не вказують на причетність ОСОБА_7 до вчиненого злочину.
Вважає, що показань свідка ОСОБА_9 , на які посилається суд першої інстанції, як на доказ вини обвинуваченого, для ухвалення обвинувального вироку є явно недостатнім.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом визнано доведеним, що 29 жовтня 2015 року близько 10.20 години ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину «Глорія Джинс», що розташований у будинку 73 по проспекту Центральному м. Миколаєва, реалізуючи умисел на протиправне безоплатне вилучення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вилучив належне ТОВ «Глорія Джинс» майно - двоє джинсів загальною вартістю 1438 грн. 34 коп., зрізав з них частину протикрадіжних бирок та сховав обрані речі під курткою.
Після цього він, утримуючи вилучене майно при собі, покинув торгівельний зал, пройшов лінію каси та вийшов до зони входу/виходу, де був виявлений за допомогою протикрадіжної системи магазину як особа, яка отримала речі, не сплативши їх вартості.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про її безпідставність, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_7 закінченого замаху на таємне викрадення майна, ґрунтуються на доказах безпосередньо досліджених судом.

Так, як слідує із даних відеозапису камери відео спостереження магазину «Глорія Джинс», 29 жовтня 2015 працівниками магазину був помічений чоловік, який взяв товар та покидав магазин, не сплативши його вартість, після чого одна з працівників почала його переслідувати, внаслідок чого він був затриманий цим працівником.
Згідно показань працівника магазину ОСОБА_9 , яка була допитана під час судового розгляду суду першої інстанції, вона підтвердила дійсність обставин, зафіксованих камерою відео спостереження магазину, та вказала на обвинуваченого ОСОБА_7 як на особу, яка вчинила це кримінальне правопорушення (злочин).
Показання свідка ОСОБА_9 є чіткими, послідовними та такими, що узгоджуються з іншими дослідженими письмовими доказами.
За такого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав ставити під сумнів їх правдивість.
Окрім того, даними протоколу огляду місця події - магазину «Глорія Джинс» - від 29 жовтня 2015 року ( а.п. 192 т.1), встановлено факт повернення до магазину пари джинсів, які були предметом злочину та про які вказувала свідок ОСОБА_9 .
Щодо вартості викраденого майна, то як видно з даних довідки зазначеного магазину (а.п. 194 т.1), вона становить 1438 грн. 34 коп.
За наведеного, апеляційний суд вважає, що зазначені вище докази вірно оцінені судом першої інстанції за правилами статті 94 КПК України з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку щодо визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), а тому твердження апелянта щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину достатньою сукупністю достовірних та взаємопов`язаних доказів, досліджених в ході судового розгляду справи, є безпідставними.
Твердження апелянта про відсутність в даних відеозапису з камери відеоспостереження магазину «Глорія Джинс» від 29 жовтня 2015 року інформації, яка переконливо свідчить про те, що особа, яка була зафіксована камерами відеоспостереження є саме ОСОБА_7 , а відтак, і недоведеність вчинення останнім інкримінованого йому злочину, є не слушними, так як судом першої інстанції вірно дана оцінені даному доказу у сукупності з іншими доказами, які дають логічне завершене відображення обставин події.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, висновок про винуватість ОСОБА_7 ґрунтується не на самих лише показах свідка ОСОБА_9 , а на сукупності цих показів, відомостей, що містяться на DVD-R диску, та інших доказів, а така сукупність в межах цього кримінального провадження є достатньою, адже, враховані судом докази узгоджуються між собою та у своїй сукупності дозволяють відтворити цілісну картину подій, що відбувались в магазині 29 жовтня 2015 року та причетність до них саме ОСОБА_7 .
Апеляційний суд погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції.
Рішення суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим.
Доводи апелянта про відсутність в матеріалах кримінального провадження документів, що підтверджують факт вилучення та приєднання DVD-R диска з відеозаписом до вказаних матеріалів є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, як слідує з матеріалів кримінального провадження, зазначений диск залучений до матеріалів кримінального провадження під час досудового розслідування за ініціативою потерпілого.
Щодо встановлення ідентичності між диском DVD-RW, який був предметом огляду носія інформації від 30 жовтня 2015 року, та диском DVD-R, який був предметом дослідження у судовому засіданні та предметом дослідження судового експерта, апеляційний суд вважає зазначене лише опискою, яка не впливає на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.
З огляду на наведене, мотиви, зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 , є такими, що не заслуговують на увагу.
Як слідує із змісту вироку, суд першої інстанції ОСОБА_7 визнав винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 185 КК України, при цьому у мотивувальній частині суд визнав доведеним вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 2 статті 185 КК України. Виправити дану помилку, а також усунути порушення КПК України, на які посилався прокурор під час апеляційного розгляду та які, виходячи із змісту частини 2 статті 412 КПК України, не є безумовними підставами для скасування вироку, враховуючи відсутність апеляційних скарг сторони обвинувачення та/або потерпілого, а також погіршення у такому випадку положення обвинуваченого, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості, у тому числі у спосіб, який вказував прокурор в судовому засіданні апеляційного суду.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції, дотримався вимог статей 50, 65 КК України. Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до статті 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, має судимість, яка не знята і не погашена у встановленому законом порядку.
Рішення суду першої інстанції про необхідність обрання ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується: з вимогами кримінального закону, у тому числі з вимогами статті 68 КК України щодо призначення покарання за вчинення замаху на злочин; з положеннями статті 416 КПК України щодо особливостей нового розгляду, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також судом першої інстанції належним чином умотивовано і застосування положень статті 71 КК України.
І з цими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Враховуючи наведене, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: