ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа № 477/1329/19
Провадження № 1-кп/477/190/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру за кримінальним провадженням, що внесене до ЄРДР за №0001147 у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, учня 9-го класу Галицинівської ЗОШ, не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2019 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшло клопотання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , будучи неповнолітнім, скоїв суспільно небезпечне діяння за наступних обставин.

26 жовтня 2018 приблизно о 14.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на спортивному майданчику Галицинівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, яка розташована за адресою: Миколаївська область Вітовський район с. Галицинове, вул. Миру, 23 де зустрів ОСОБА_7 , який грав у м`яч разом зі своїми друзями, та попросив у ОСОБА_7 дати йому м`яча, але останній відмовився. Після цього, між хлопцями виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклої неприязні до ОСОБА_7 , не передбачаючи можливих наслідків, хоча повинен був і міг передбачати їх настання, схопив ОСОБА_7 ззаду за поперек та кинув через себе, в результаті чого ОСОБА_7 впав на землю на ліву руку та отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої третини обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав та підтвердив вище наведені обставини вчинення суспільно небезпечного діяння. Зокрема пояснив, що 26 жовтня 2018 року побачив на спортивному майданчику школи хлопців, які грали в м`яч, попросив м`яча, але почув від ОСОБА_9 образливі слова, та відчувши неприязнь, перекинув ОСОБА_10 через себе, схопивши за одну руку. ОСОБА_11 скаржився на біль, але він подумав, що той прикидається.

ОСОБА_5 пояснила, що 26 жовтня 2018 року класний керівник її сина ОСОБА_12 зателефонувала та попросила приїхати на таксі відвезти до лікарні хлопчика, якому необережно ОСОБА_13 наніс травму. Вона відразу прибула та на таксі відвезла ОСОБА_10 до лікарні. Сплатила матері ОСОБА_14 3000 грн. на лікування. Наступного дня знову приїхала до лікарні провідати ОСОБА_14 . В той же день до них прибув дільничий по заяві ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 26.10.2018 року знаходився з однокласниками на фізкультурі на спортивному майданчику школи с.Галицинове, грали у м`яч, коли до них підійшов ОСОБА_15 та попросив м`яч, але він в цьому відмовив, тоді ОСОБА_16 кинув його через себе з прогибом, він упав на землю та відчув сильний біль, пішов до медсестри, після чого його відправили до лікарні, де зробили операцію. Раніше з ОСОБА_13 конфліктів не було. Після лікування ходив до психолога, у якого був один раз.

ОСОБА_8 пояснила, що 26.10.2018 року їй зателефонували та повідомили про перелом руки у її сина ОСОБА_17 . Вона відразу прибула до школи. Відвезла сина до обласного травматологічного відділення. Підтвердився перелом руки. Через тиждень зробили операцію з установкою спиць, ще тиждень він пробув у лікарні. Через місяць зняли гіпс, спиці зняли пізніше. На місці операції утворилася гуля невідомого походження. У зв`язку з даною травмою ОСОБА_17 став роздратованим. Мати ОСОБА_13 дала на лікування ОСОБА_17 3000 грн., у зв`язку з чим, вона відмовилася в ході розгляду справи від заявленого нею матеріального збитку. Також відмовилася від відшкодування моральної шкоди на свою користь. Просила стягнути на користь сина ОСОБА_17 у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

Зі змісту наданих сторонами обвинувачення та захисту письмових доказів слідує наступне.

27 жовтня 2018 року ОСОБА_8 звернулася до поліції з приводу завдання її синові ОСОБА_7 2005 р.н. тілесних ушкоджень на території школи по вул.Леніна в с.Галицинове, ОСОБА_12 необережно (а.с. 38, 40).

Згідно висновку експерта № 19 від 25.02.2019 року, у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у виді перелому середньої третини обох кістей лівого передпліччя зі зміщенням, які виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, яким могли бути рука (кулаки), ноги. Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли виникнути при падінні з положення стоячи на площину. За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості ( а.с. 43).

Аналізуючи покази неповнолітніх ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_7 , їх законних представників, суд вважає доведеним, що неповнолітній ОСОБА_4 до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, тобто необережне завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Прокурором запропоновано застосувати до неповнолітнього заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері.

Сама ОСОБА_5 просила про застосування таких заходів до її сина та зобов`язалася до забезпечення його належної поведінки.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст.498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру. Види таких заходів передбачені ч. 2 ст.105 КК України, серед яких, в тому числі, передача неповнолітнього під нагляд батьків.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Зі змісту характеризуючих матеріалів відносно ОСОБА_5 , то останні є позитивними (а.с. 54). З поведінки ОСОБА_4 та законного представника в ході розгляду даної справи, суд дійшов висновку, що мати має позитивний вплив на сина та авторитетність, здатна контролювати його поведінку.

Вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку, що досягнення виховної мети буде можливе із застосуванням заходу виховного характеру у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 .

Стосовно цивільного позову ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про відшкодування ОСОБА_8 матеріальної шкоди в сумі 2831,12 грн., моральної шкоди в сумі 50 000 грн., а також ОСОБА_7 компенсацію моральної шкоди в сумі 20 000 грн., то щодо заявлених на свою користь матеріальних та моральних претензій ОСОБА_8 в ході розгляду справи відмовилася. При цьому збільшила вимоги про відшкодування моральної шкоди на користь сина до 50 000 грн.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_7 , то відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За частиною другою цієї ж статті, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно абз.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Безперечно діями ОСОБА_4 було завдано моральної шкоди ОСОБА_7 безпосередньо через отриманий фізичний біль від завданих тілесних ушкоджень, моральні страждання через лікування, неможливість деякий час вести звичайний спосіб життя, залишення шраму (а.с.32-37), необхідності подальшого лікування (а.с. 63), що викликає стурбованість та переживання. Стосовно психологічного стану ОСОБА_18 після вказаних подій, то як пояснив сам ОСОБА_18 психолога він відвідав лише один раз, тобто суд не вбачає доказів, які в свідчили б про наявність психологічної травми у потерпілого. Вирішуючи питання щодо суми відшкодування, то суд виходить з принципу розумності, справедливості та виваженості, приймає до уваги, що тілесні ушкодження потерпілому завдано з необережності, а також неповнолітньою особою, та вважає достатньою суму відшкодування в розмірі 10 000 грн., що відповідно до ст. 1179 ЦК України, та враховуючи, що ОСОБА_4 не має майна чи коштів, що є його власністю, або самостійного заробітку (заробітної плати, стипендії тощо), то останні належить стягнути з матері ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 97, 105 КК України, статтями 498, 500, 501 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0001147 відносно ОСОБА_4 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , 1986 року народження, мешканки АДРЕСА_1 , строком на один рік.
Попередити неповнолітнього ОСОБА_4 про недопустимість в подальшому порушень закону.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколваївській області 03 березня 2004 року, особистий код платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (особистий код платника податків НОМЕР_3 ), інтереси якого представляє його мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 03.08.1999 р. Жовтневим РВ УМВС України в миколаївській області, особистий код платника податків НОМЕР_5 , мешканців АДРЕСА_2 , у відшкодування ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 10 000 ( десять тисяч) грн.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1