ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/1477/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/1009/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001748 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 10.12.2018 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки села Петрівка Генічеського району Херсонської області, з професійно-технічною освітою, неодруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої:
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років у кримінально-виконавчій установі закритого типу, з конфіскацією частини майна, яке є її власністю. Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 лютого 2017 року по 24 лютого 2017 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2016 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Запобіжний захід - до набрання вироком законної сили не обирався. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Судом встановлено, що 22 лютого 2017 року, ОСОБА_7 , переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого правового режиму обігу наркотичних засобів, умисно, з метою збуту наркотичних засобів, знаходячись у невстановленому досудовим слідством місці, у невстановлений час, придбала у невстановленої особи подрібнену рослинну речовину буро-зеленого кольору з пряним запахом, яка відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів Херсонського НДЕКЦ МВС України № 358-НР від 23 лютого 2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 23,39 г., яку в подальшому 22 лютого 2017 року о 13 годині збула у Державну установу «Білозерська виправна колонія №105», що розташована за адресою: село Дар`ївка Білозерського району Херсонської області, шляхом залишення в нижній частині дерев`яної табуретки в кімнаті для короткострокових побачень.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді. В обґрунтування своїх доводів, вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України не доведена, а пред`явлене їй обвинувачення ґрунтується на недопустимих доказах, отриманих в результаті провокації до вчинення злочину з боку працівників правоохоронних органів. Так, 16.11.2016 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 ч. 2 КК України, яке ще не було вчинене та за відсутності відомостей про готування до його вчинення, а сам злочин вчинено лише 22.02.2017 року. Працівники поліції, ще до прибуття ОСОБА_7 до установи та її пропуску до кімнати короткострокових побачень вже знаходились на місці та почали НСРД у вигляді відеоконтролю за обвинуваченою, що свідчить про отримання доказу у незаконний спосіб. Відповідно до відеозапису огляду від 22.02.2017 року працівниками поліції після затримання ОСОБА_7 , вже заздалегідь, ще до моменту вилучення пакунків, були приготовані два невеликих сейф- пакета під розміри вилучених пакунків для їх пакування, а тому ці обставини свідчать про обізнаність працівників поліції про кількість та розмір пакунків, які ОСОБА_7 буде залишати у кімнаті для короткострокових побачень. Працівники кримінально-виконавчої установи в порушення п. 3.3 посадової інструкції молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки до приміщення короткострокових побачень пропустили ОСОБА_7 у кімнату в 12.39, в обідню перерву. Також, обвинувачена, зазначала, що отримала смс - повідомлення з анкетними даними засудженого ( ОСОБА_9 ), якого необхідно було викликати на побачення, проте на 22.02.2017 року в Білозерській ВК покарання відбував ОСОБА_10 , який в судовому засіданні показав, що ОСОБА_7 не знає, з нею ніколи не спілкувався, і в лютому вона не приходила до нього на побачення, тобто співробітники установи навіть не перевіряли наявність такого засудженого та на побачення з обвинуваченою нікого не виводили. В порушення вимог ч. 7 ст. 223 КПК України при проведенні НСРД та оглядів в якості понятих приймали участь працівники Білозерської ВК№105 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є заінтересованими особами. Судом не встановлено наявності прямого умислу для кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки обвинувачена в судовому засіданні пояснила, що вміст пакунків, які вона передавала видно не було та від них не відчувалось ніякого запаху, а про їх вміст дізналась лише після їх відкриття. Зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу причетності обвинуваченої до скоєних інших правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, а обвинувачення ґрунтується лише на матеріалах негласних слідчих дій, які є недопустимим доказами внаслідок отримання їх з порушенням вимог КПК.
Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили вирок скасувати та закрити кримінальне провадження, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, заслухавши сторони в судових дебатах, останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст.2 КПК України завдання кримінального провадження полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Ухвалюючи вирок у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначених вимог процесуального закону належним чином дотримався.

Так, на підставі досліджених доказів суд першої інстанції об`єктивно встановив, що ОСОБА_7 незаконно, з метою збуту придбала, зберігала особливо небезпечний наркотичний засіб та збула особливо небезпечний наркотичний засіб у місця позбавлення волі.

Вина ОСОБА_7 підтверджена наступними доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано визнав належними, допустимими та достатніми для встановлення винуватості, а саме:

-показаннями самої обвинуваченої про те, що в 2016 році у Білозерській виправній колонії № 105 відбував покарання її знайомий ОСОБА_13 , з яким вона підтримувала відносини, зокрема їздила до нього на побачення, передавала передачі. В лютому місяці 2017 року їй зателефонував невідомий чоловік, який назвався ОСОБА_14 та повідомив, що також відбуває покарання у Білозерській виправній колонії № 105, при цьому попросив за винагороду в сумі 500 гривень, занести на територію колонії, поза контролем деякі речі. Вона прийняла пропозицію, при цьому поставила вимогу про збільшення розміру оплати до 700 гривень, на що невідомий погодився. Про те, які речі необхідно передати вона не знала, але здогадувалась, що це можуть бути наркотичні засоби, оскільки про такий спосіб передачі чула від свого знайомого ОСОБА_15 . Невідомий на ім`я « ОСОБА_14 » телефонував їй ще декілька разів, під час розмов вони обговорювали деталі передачі. Останній раз, 22 лютого 2017 року, він зателефонував їй та повідомив, де та коли вона може забрати пакунок. « ОСОБА_14 » на її платіжну картку перерахував 150 гривень для оплати послуг таксі. Прибувши на обумовлене місце в м. Херсоні, біля дорожнього знаку, вона знайшла пакет, в якому були згортки та гроші в сумі 500 грн. Забравши вказане вона поїхала до Білозерської виправної колонії № 105, де після проходження процедур, пов`язаних з організацією побачення, пройшла до приміщення короткотривалих побачень. В одному з відділень знайшла табуретку, яка мала приховану нішу, зроблену за допомогою тканини. Сівши на вказану табуретку, вона поклала в тайник два згортки, після чого, пішла на вихід, але була зупинена працівниками поліції;
-протоколом огляду місця події від 22 лютого 2017 року, яким зафіксовано огляд приміщення короткотривалих побачень, яке розташоване на території Білозерської виправної колонії № 105 в с. Дар`ївка Білозерського району Херсонської області. Приміщення представляє собою кімнату, яка складається із боксів, розділених між собою склом. В кожному боксі знаходиться табуретка. При огляді боксу №5 виявлено, що в нижній частині табурету прикріплена тканина, яка має отвори. На момент огляду в тканині нічого не було. По завершенню огляду, учасники слідчої дії залишили приміщення короткострокових побачень. Після проведення негласної слідчої дії відеоконтролю особи ОСОБА_7 , при огляді боксу № НОМЕР_1 , в нижній частині табурету, а саме в прикріпленій тканині, виявлено та вилучено два згортки, які містили речовину рослинного походження. Вилучені речовини в присутності понятих та обвинуваченої були поміщені до сейф пакетів №0001930 та №0001931. Крім того, з долонь рук обвинуваченої за допомогою серветок зроблені змиви, які в подальшому були опечатані (а.п. 114-118);
-показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що вона 22 лютого 2017 року була запрошена в якості понятої для проведення слідчої дії на території Білозерської виправної колонії №105. В її присутності та присутності іншого свідка, ОСОБА_11 , було проведено огляд кімнати короткотривалих побачень, зокрема оглядалися всі стільці, в одному з яких виявлено приховану нішу, яка була порожньою. Після огляду вони залишили приміщення та чекали в іншій кімнаті. Через деякий час знову повернулися до кімнати короткотривалих побачень де перебувала обвинувачена ОСОБА_7 . Було повторно проведено огляд стільців. В стільці який мав облаштовану приховану нішу було виявлено два згортки з речовиною рослинного походження. Вказана речовина була поміщена в сейф-пакети. Чи оброблялася табуретка спеціальними хімічними речовинами під час першого огляду вона не бачила;
-аналогічними показаннями свідків ОСОБА_11 , яка крім того додатково пояснила, що в ході проведення слідчих дій працівники поліції робили змиви з пальців рук обвинуваченої. Також свідок пояснила, що була присутня при особистому огляді ОСОБА_7 в кімнаті відпочинку молодших інспекторів, в ході якого у останньої вилучили мобільний телефон, гроші та банківські картки, змиви з рук;
-показаннями свідка ОСОБА_16 , який надав суду показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_12 , крім того, додатково пояснив, що в його присутності працівники поліції обробили табурет, який мав приховану нішу, зроблену із тканини, у вигляді кишені та саму тканину хімічною речовиною;
-протоколом огляду від 22 лютого 2017 року, відповідно до якого, в приміщенні кабінету інспекторів Білозерської виправної колонії № 105, у обвинуваченої ОСОБА_7 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 494 грн. та мобільний телефон «Нокіа» з двома сім-картами за номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які в подальшому визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.п.119, 120-121);
-протоколами за наслідками зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 1 березня 2017 року, відповідно до якого в ході проведення НСРД встановлено, що 7, 21 та 22 лютого 2017 року зафіксовано телефонні розмови між обвинуваченою ОСОБА_7 та абонентом з номером НОМЕР_4 , який назвався ім`ям « ОСОБА_14 ». В ході розмов « ОСОБА_14 » та ОСОБА_7 обговорювали деталі придбання та збуту наркотичного засобу до Білозерської виправної колонії № 105, а також розмір оплати послуг останньої за вказані дії (а.п. 166-172, 173-179);
-протоколом за наслідками аудіо-, відеоконтролю місця від 1 березня 2017 року та відеозаписом до нього, відповідно до яких, в ході проведення НСРД зафіксовано, що в період часу з 12.39 год. по 12.43 год. 22 лютого 2017 року в приміщення короткострокових побачень Білозерської виправної колонії № 105, а саме в кабінці під №5, ОСОБА_7 залишила в облаштованій у табуретці схованці два згортки (а.п. 162-165);
-висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 358-НР від 23 лютого 2017 року, відповідно до якого, рослинна речовина, вилучена 22 лютого 2017 року в Білозерській виправній колонії № 105 та поміщена в сейф-пакети №0001930 та №0001931, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою, у перерахунку на суху речовину - 23,39 г. (а.п. 132-137).
Доводи захисника про недопустимість протоколів за результатами НСРД є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.
В рамках цього провадження зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж,аудіо- та відеоконтроль місця та особи обвинуваченої здійснювався на підставі ухвал слідчого судді Апеляційного суду Херсонської області від 26.12.2016 року (том 1 а.п. 158, 159), які були розсекречені та відкриті стороні захисту у встановленому законом порядку.

Отже сторона захисту мала інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання використала проти неї в суді.

Зазначені докази є належними, допустимими, та в сукупності з показаннями обвинуваченої, яка не заперечувала факту отримання у невідомої особи рослинної речовини, доставки її на територію виправної колонії за грошову винагороду поза контролем та спосіб збуту, доводять винуватість ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні.
Доводи апеляційної скарги захисника про невстановлення судом умислу на вчинення злочину колегія суддів не приймає до уваги і погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані твердження спростовуються як характером дій обвинуваченої, так і відомостями, які містяться в протоколах зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, з яких вбачається, що 7 лютого 2017 року в ході телефонного спілкування з абонентом « ОСОБА_14 », останній повідомив ОСОБА_7 , що речовина, яку вона має перенести на територію Білозерської виправної колонії №105 є «травою». Обізнаність обвинуваченої щодо предмету передачі зафіксовано в телефонній розмові останньої, що відбулася 22 лютого 2017 року, з абонентом на ім`я « ОСОБА_17 ».
Крім того, ОСОБА_7 усвідомлювала, що проносить на територію виправної колонії заборонені речі, оскільки, опинившись в кабінеті для короткострокових побачень на самоті, відразу ж сховала пакунки у пристосоване місце, яке їй заздалегідь було відомо, що повністю виключає вчинення таких дії неумисно.
Судом першої інстанції також перевірені твердження сторони захисту про підбурювання до вчинення злочину з боку правоохоронних органів та обґрунтовано визнано безпідставним.
Відповідно до ч. 3 ст. 271 КПК України, під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона б не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем.

Провокація має місце, коли співробітники правоохоронних органів не обмежуються переважно пасивним встановлення обставин можливого вчинення особою злочину з метою збору відповідних доказів і, при наявності на те підстав, притягнення її до відповідальності, а підбурюють цю особу до вчинення злочину.

Слід виділити два фактори для визначення того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним спостереженням, зокрема:

1) наявність підстав для проведення відповідних заходів;

2) роль співробітників правоохоронних органів у вчиненні злочину.

З метою відмежування провокації (підбурювання) особи на вчинення злочину від допустимої поведінки правоохоронних органів ЄСПЛ у своїх рішеннях («Баннікова проти Російської Федерації» від 04 листопада 2010 року; «Веселов та інші проти Російської Федерації» від 02 жовтня 2012 року; «Ваньян проти Росії» від 15 грудня 2005 року) виробив низку необхідних критеріїв, а саме: змістовний та процесуальний критерій.

Під змістовним критерієм слід розуміти наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним наявність в суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів рівності перед законом і судом та змагальності сторін й свободи в поданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Розкриваючи змістовний критерій, ЄСПЛ відзначає, держава повинна мати у своєму розпорядженні конкретні та об`єктивні свідчення, що підтверджують вчинення обвинуваченим конкретних кроків на вчинення діяння, за яке він у подальшому переслідується.

При цьому відповідно до вимог ЄСПЛ будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та публічне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу.

З матеріалів провадження вбачається, що підставою для внесення 16.11.2016 року відомостей до ЄРДР про злочин, передбачений ст. 307 ч. 2 КК став рапорт о/у СКП Білозерського ВП ХВП ГУП в Херсонській області ОСОБА_18 про те, що на територію Білозерської виправної колонії № 105 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 збуває наркотичні засоби засудженому ОСОБА_19 . З оперативної інформації стало відомо про відвідування ОСОБА_7 . Білозерської ВК № 105 під приводом побачень із засудженим та передачу йому наркотичних засобів у домовленому місці та планує збувати наркотичні засоби в подальшому (том 1 а.п. 149-152 153-156).
В матеріалах провадження також наявна довідка про систематичне відвідування ОСОБА_7 засудженого ОСОБА_19 у Білозерській ВК за період з 19.07.2016 року (том 1 а.п. 192).Отже у правоохоронних органів була наявна об`єктивна інформація про те, що ОСОБА_7 здійснює злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, та достатні підстави для порушення кримінального провадження та проведення НСРД.

Викриття ОСОБА_7 було здійснено в ході проведення негласних слідчих (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, аудіо-, відеоконтролю місця. Дозвіл на вказані слідчі дії надано судом. Характер вказаних дій не передбачає «активних дій» з боку правоохоронних органів. У зафіксованих телефонних розмовах ОСОБА_7 висловила намір здійснити збут наркотичних засобів у виправну колонію за грошову винагороду. Розмір якої вона встановлювала самостійно. При цьому, навіть після телефонної розмови з ОСОБА_19 , який застерігав ОСОБА_7 утриматись від збуту наркотичних засобів незнайомій особі, обвинувачена висловила твердий намір зробити це, зазначивши про прагнення заробити у такий спосіб гроші. При цьому, зі змісту вказаних розмов вбачається, що ОСОБА_7 до цього займалась збутом наркотичних засобів у ВК № 105, добре знає розташування меблів у камерах побачень, місць, пристосованих для приховування наркотичних засобів.
Таким чином, встановлені обставини не дають підстав стверджувати, що в даному кримінальному провадженні наявні ознаки, притаманні провокації з боку працівників поліції. Сама по собі така слідча (розшукова) дія як аудіо, відеоконтроль місця (особи), без встановлення ознак спонукання до вчинення злочину з боку правоохоронних органів, не вказує на провокацію. Доводи обвинуваченої, що в ході телефонних розмов з « ОСОБА_14 », його голос змінювався, суд об`єктивно визнав такими, що не мають правового значення, оскільки особа зафіксована в телефонних розмовах з ОСОБА_7 (« ОСОБА_14 ») не встановлена, а підстав вважати, що вона діяла під примусом або контролем правоохоронних органів у суду немає.
З протоколу про зняття інформації із транспортних телекомунікаційних мереж, встановлено, що ОСОБА_7 після отримання пропозиції від невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_14 » особисто сама встановила умови вчинення нею дій, щодо доставки наркотичних засобів до місця позбавлення волі, в тому числі вартість послуги, умови та транспорт на якому її мають привезти до виправної колонії. В подальшому ОСОБА_7 в ході телефонної розмови пояснювала невідомому на ім`я « ОСОБА_14 », яких саме розмірів та форми мають бути пакунки.
Таким чином, твердження сторони захисту про провокацію спростовуються активними діями самої обвинуваченої та вставленням умов збуту наркотичних засобів.
Факт перебування працівників поліції в Білозерській виправній колонії № 105 22 лютого 2017 року та початок проведення аудіо-відео контролю за особою до прибуття ОСОБА_7 не може свідчити про провокацію з боку працівників поліції, оскільки в ході проведення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж працівники поліції отримали інформацію про готування до вчинення злочину, тому створили необхідні умови для викриття злочинця та затримання на місці вчинення злочину.
Судом також обґрунтовано не взято до уваги твердження сторони захисту про заінтересованість свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яких було запрошено в якості понятих при проведенні огляду 22 лютого 2017 року, оскільки вказані свідки, хоча і працювали на той час у виправній колонії, але не були співробітниками оперативного відділу установи, не виконували функції щодо нагляду за засудженими та крім того, не були працівниками правоохоронного органу в розумінні Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів».
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками і не знаходить підстав для констатації факту порушення вимог ст. 223 КПК.
Судом першої інстанції також надано належну оцінку доказам сторони захисту, зокрема: відповідям з Державної установи «Херсонська виправна колонія № 61 Міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня», Державної установи «Північна виправна колонія № 90», довідці з Державної установи «Білозерська виправна колонія № 105» про кількість короткострокових, тривалих побачень та передання засудженим передач ОСОБА_7 протягом 2016-2017 років, графіку роботи кімнати для короткострокових побачень, витягу з Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, витягу із посадової інструкції молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки та обґрунтовано не взято їх до уваги з огляду на те, що вони не спростовують вину обвинуваченої в скоєнні злочину.
З аналогічної підстави колегія суддів не приймає до уваги відповідні доводи апеляційної скарги захисника про порушення порядку надання побачень.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинення злочину вперше, наявність постійного місця проживання, роботи та малолітньої дитини на утриманні, відсутність обставин, щоб обтяжували або пом`якшували покарання і прийшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 307 КК з конфіскацією частини належного їй майна, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог КПК, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.

З наведених підстав, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок має бути залишений без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 10.12.2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення судом апеляційної інстанції, і може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2