Справа № 201/8749/19
Провадження № 1кп/202/465/2019
Провадження № 1-кс/206/1306/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.11.2019 місто Дніпро

Заява про відвід обґрунтована тим, що у судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 наявне суб`єктивне ставлення по даній справі та нею раніше було заявлено самовідвід у даній справі.
Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, від представника потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд без його участі та участі потерпілого ОСОБА_7 .
Суд, вивчивши та дослідивши заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 та матеріали справи у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2019 року дане кримінальне провадження було розподілено судді ОСОБА_4 .
Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2019 року дане кримінальне провадження було розподілено судді ОСОБА_5 .
11.11.2019 обвинувачений ОСОБА_3 подав до канцелярії суду заяву про відвід судді ОСОБА_5 , яка згідно протоколу автоматизованого розподілу розподілена судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 .
13.11.2019 у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 .
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).
Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).
У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 (справа № 277/599/15-к).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 75, 80, 81, 369-372 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1