Справа № 405/7055/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження за №0004433 від 22.05.2015 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Молодецьке, Знам`янського району, Кіровоградської області, гр.. України, працюючого СВГ «Микола», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0004433 від 22.05.2015 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України.
06.06.2017 потерпілим ОСОБА_5 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди, спричиненої вчиненим злочином.
05.02.2019 представником потерпілого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 подано клопотання про забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 , в якій він просить суд винести ухвалу, якою вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, належне обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме: житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ; транспортний засіб марки «Renault», моделі «logan 901», рік випуску 2010, державний номер НОМЕР_1 ; грошові кошти, розміщені на особистих рахунках в банківських установах.

В судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 підтримали клопотання про забезпечення цивільного позову, зважаючи на підстави, викладені в ньому.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання представника потерпілого в частині накладення арешту на нерухоме майно та автомобіль обвинуваченого, заперечував щодо накладення арешту на банківські рахунки ОСОБА_6 .

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що будинок та автомобіль є спільною власністю з дружиною, але майно оформлено на нього одного, на банківських рахунках кошти у нього відсутні.
Суд, розглянувши заяву представника потерпілого, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку щодо часткового задоволення заяви про забезпечення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Згідно ч. 1 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження з моменту вчинення злочину, а саме, з 22 травня 2015 року по даний час, а саме, по 09 вересня 2019 року минуло більше 4 років, проте обвинувачений ОСОБА_6 на даний час в добровільному порядку не відшкодував навіть частини матеріальної або моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 , яку завдав вчиненим злочином.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Суд вважає, що сумніви представника потерпілого та потерпілого з приводу того, що кошти з проданого нерухомого та рухомого майна обвинуваченим будуть направленні саме на відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому, є обґрунтованими. Відповідно, суд вважає, що у випадку винесення обвинувального вироку, та, відповідно, у випадку задоволення цивільного позову, виконання вироку в частині стягнення коштів з ОСОБА_7 може мати певні труднощі, а то і взагалі не зможе бути виконане без забезпечення цивільного позову.
Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Отже, що стосується забезпечення позову, то дане питання врегульовано як нормами КПК України, так і нормами ст.ст. 151- 153 ЦПК України.
Так, згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.
Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема:
1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;
2) забороною вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;
Згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.
Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
При вирішенні питання про арешт майна, заявлений представником потерпілого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 судом враховано:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Суд зобов`язаний застосовує такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до оглянутого в судовому засіданні витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 180134061 від 06.09.2019 земельною ділянкою, землею житлової та громадської забудови за кадастровим номером :60:026:0012 за адресою: АДРЕСА_1 обвинувачений ОСОБА_6 володіє на праві приватної власності, саме за цією адресою знаходиться житловий будинок, в якому проживає та яким володіє останній. Крім того, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу марки «Renault», моделі «logan 901», рік випуску 2010, державний номер НОМЕР_1 є обвинувачений ОСОБА_6 . Разом з тим, відомостей про банківські рахунки ОСОБА_6 , на які просить накласти арешт представник потерпілого з метою забезпечення цивільного позову, суду не надано, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_6 з метою забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 .

Керуючись, ст.ст. 170, 171, 173, 350 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що належить на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

1) житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ;

2) транспортний засіб марки «Renault», моделі «logan 901», рік випуску 2010, державний номер НОМЕР_1 .

Заборонити розпоряджатися вказаним майном.

Копію ухвали направити заінтересованим особам для відома та відповідним органам для виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8