Справа № 715/2256/19
Провадження № 1-кп/715/149/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.11.2019 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3
захисник ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5
потерпілий ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
12.11.2018, приблизно о 02 год. 30 хв., водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Peugeot 206», номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , рухався трасою (М-19), в темну пору доби, зі швидкістю приблизно 110 км/год., що перевищує допустиму швидкість в межах населеного пункту - 50 км/год., з м. Чернівці в напрямку пункту пропуску через державний кордон України «Порубне» Чернівецької митниці ДФС. Наближаючись до нерегульованого перехрестя головної та другорядної доріг, яке знаходиться на території с. Опришени Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_5 , не врахувавши дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, проявив самовпевненість у своїх діях, в результаті чого допустив зіткнення в межах перехрещення проїзних частин, з автомобілем марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухаючись автодорогою сполученням «Глибока-Опришени», в порушення п.п.16.11 Правил дорожнього руху України, не надавши переваги, виїхав з другорядної дороги на головну.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_7 у відповідності до висновку СМЕ № 52-Г від 17.12.2018 р., спричинено смерть, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманого при житті ушкодження у вигляді відкритого зламу кісток основи та склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку.
Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_5 вчинив в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б,д), 12.2, 12.4 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія: п. 1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 12.2. у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 12.4. у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
11 жовтня 2019 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю адвоката ОСОБА_4 , за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 , відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, було укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами даної угоди ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні.
Крім того, сторони погодилися з призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст. 75-76 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування осново покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.
У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 підтримали угоду про визнання винуватості та просили суд її затвердити.
Також обвинувачений ОСОБА_5 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 вказував на те, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст. 472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає угоду слід затвердити.
Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься письмова згода потерпілого ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості, також в судовому засіданні він не заперечував проти її затвердження.
Як було встановлено судом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Враховуючи норму ст.12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст. 314, 376, 468-470, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 11 жовтня 2019 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю адвоката ОСОБА_4 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.
На підставі ст. ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз 20 232 (двадцять тисяч двісті тридцять дві) гривні 00 копійок.
Скасувати арешт у виді обмеження права розпорядження та відчуження транспортного засобу «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , мешканцю с. Старі Бросківці Сторожинецького району Чернівецької області, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці 20 листопада 2018 року.
Скасувати арешт у виді обмеження права розпорядження та відчуження транспортного засобу «Peugeot 206», номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці 20 листопада 2018 року.
Речовий доказ: транспортний засіб «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_3 , що знаходиться на зберіганні у Глибоцькому ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути власнику, чи іншій уповноваженій особі.
Речовий доказ: транспортний засіб «Peugeot 206», номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у Глибоцькому ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути власнику, чи іншій уповноваженій особі.
На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти діб з дня його проголошення.
Суддя: