УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Київського ВП ГУ НП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , 10.09.2019 року звернулася до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2018, попередньо вчинивши 25.09.2017, 30.08.2018 та 22.02.2018 кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України (обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні цих злочинів 28.02.2018, 27.10.2018 та 31.05.2018 направлено до Вінницького міського суду Вінницької області), 21.06.2019 року, близько 18 години 30 хвилин, знаходячись на території дитячого майданчику, біля будинку №30 по вул. Коцюбинського, в місті Вінниці, помітив на лавці для відпочинку пакет, в якому знаходилась жіноча косметичка, дитяча кепка, металева банка, всередині якої знаходилась дитяча іграшка, а саме - лялька ЛОЛ, та дитячий рюкзак, всередині якого знаходились лялька ЛОЛ, два контейнери для ляльок, лялька леді Баг, лялька леді Анті Баг. Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення вищевказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, підбурюваний жагою до легкої наживи та незаконного збагачення, маючи корисливі мотив та мету, діючи повторно, вважаючи, що його дії носять таємний характер, ОСОБА_4 підійшов до лавки, з якої викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_7 загальною вартістю 924,08 грн., а саме: ляльку ЛОЛ, ринкова вартість якої згідно з висновком експерта НДЕКЦ № 377 від 25.07.2019 становить 185,00 гривень; дитячий рюкзак, ринкова вартість якого згідно з висновком експерта НДЕКЦ № 378 від 05.08.2019 становить 188,33 гривень; ляльку ЛОЛ, ринкова вартість якої згідно з висновком експерта НДЕКЦ № 378 від 05.08.2019 становить 50,00 гривень; два контейнера для ляльок, вартість яких згідно з висновком експерта НДЕКЦ № 378 від 05.08.2019 становить 120,00 гривень; ляльку леді Баг, ринкова вартість якої згідно з висновком експерта НДЕКЦ № 378 від 05.08.2019 становить 143,33 гривень; дитячу кепку, ринкова вартість якої згідно з висновком експерта НДЕКЦ № 378 від 05.08.2019 становить 95,00 гривень; ляльку леді Анті Баг, ринкова вартість якої згідно з висновком експерта НДЕКЦ № 378 від 05.08.2019 становить 126,67 гривень; синій пакет, ринкова вартість якого згідно з висновком експерта НДЕКЦ № 378 від 05.08.2019 становить 2,00 гривні; косметичку, ринкова вартість якої згідно з висновком експерта НДЕКЦ № 378 від 05.08.2019 становить 13,75 гривень, всередині якої знаходились ліки, а саме: цидуфітон, ноубут, екосон, перекис водню, визначити ринкову вартість яких не представляється можливим, три лялькові плаття білого, бордового з блискітками та червоного з жовтими крапочками кольорів, два лялькові комбінезони синього з золотистим та бордовозеленого з блискітками кольорів, три лялькові кофти рожевого кольору, дві пари лялькових шортів жовтого та рожевого кольорів, лялькову кепку червоного кольору з чорнобілим забарвленням у вигляді шахової дошки, визначити ринкову вартість яких не представляється можливим.

Після зазначеного ОСОБА_4 помістив дитячий рюкзак до пакету та, тримаючи пакет в руках, вийшов з дитячого майданчика і намагався залишити місце скоєння злочину. В цей момент дії ОСОБА_4 були помічені потерпілою ОСОБА_7 , яка почала кричати останньому, вимагаючи повернути пакет з її майном. В цей момент ОСОБА_4 , розуміючи, що його дії були помічені і вже несуть відкритий характер, ігноруючи крики ОСОБА_7 , продовжив свої дії з метою утримання викраденого майна та почав йти швидким темпом з метою зникнення з місця скоєння злочину.

Помітивши вказану подію та почувши крики ОСОБА_7 про допомогу, ОСОБА_8 зупинив та затримав ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його було затримано.

Внаслідок припинення протиправних дій ОСОБА_4 попереджено заподіяння потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 924,08 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, непрацюючий, раніше судимий: 22.02.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України - 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; відносно якого: 28.02.2018 направлено до Вінницького міського суду Вінницької області обвинувальний акт за ч. 1 ст. 185 КК України; 27.10.2018 направлено до Вінницького міського суду Вінницької області обвинувальний акт за ч. 2ст. 185 КК України; 31.05.2019 направлено до Вінницького міського суду Вінницької області обвинувальний акт за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України свою вину визнав.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: показами потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом ОМП від 21.06.2019; протоколом ОМП від 21.06.2019; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ; слідчим експериментом за участі потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду ОСОБА_4 від 31.05.2019 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України останньому обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладено на нього ряд обов`язків (строк дії запобіжного до 29.07.2019). Однак ОСОБА_4 порушив зазначений запобіжний захід, оскільки 21.06.2019 близько 18 год. 30 хв. знову скоїв умисний корисливий злочин.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Підставою для обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину та ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні та немає соціально стримуючих факторів (являється особою раніше неодноразово судимою та схильною до вчинення кримінальних правопорушень, офіційно не працює та в зв`язку з відсутністю коштів буде продовжувати вчиняти злочини); незаконного впливу підозрюваного на потерпілого чи свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_4 матиме можливість на незаконного впливу на свідків та потерпілого з метою створення сприятливих для себе умов; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 веде антисоціальний спосіб життя, не має постійного місця роботи, що спонукало його до скоєння тяжкого злочину, тому у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній зможе продовжити свою протиправну діяльність.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки; особиста порука, оскільки у ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу; домашній арешт, оскільки ОСОБА_4 . Вінницьким міським судом було обрано цілодобовий домашній арешт, однак покладенні на нього обов`язки не дотримуються та під час обраного запобіжного заходу ОСОБА_4 було порушено та вчинено новий умисний злочин.

Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

В зв`язку із вищезазначеним, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавлення волі, а саме домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000809, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 22.06.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000809 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.
29.08.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
09.09.2019 року о 18 год. 20 хв. ОСОБА_4 було затримано працівниками правоохоронних органів про що свідчить протокол затримання особи, на виконання ухвали суду.

Санкція ст. 186 ч. 2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше судима та підозрюється у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, а тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, суд також враховує особу підозрюваного, який за вищевказаною адресою проживає один, не працює, тобто не має постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів, раніше судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину, крім того, перебуваючи під домашній арештом в межах іншого кримінального провадження вчинив новий злочин, а також постановою старшого слідчого СВ Київського ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 02.09.2019 року останній був оголошений в розшук, а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчиняти інші злочини, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 50 діб.
Визначити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 18 год. 20 хв. 28 жовтня 2019 року, в межах строку досудового розслідування.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 28 жовтня 2019 року.
Одночасно визначити заставув розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 140 (сорок тисяч сто сорок) гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки, а саме прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Вінницібез дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя