Справа № 353/348/19
Провадження № 11-кп/4808/338/19
Категорія ч. 1 ст. 186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2019 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з неповною середньо освітою, неодруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2019 року у ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 186 КК України 3 (три) місяці арешту;

- за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 1 (один) рік позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Вирішено питання речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_7 1430 (одну тисячу чотириста тридцять) грн 00 коп. процесуальних витрат на користь держави за проведення судових товарознавчих експертиз.

2. Зміст апеляційної скарги обвинуваченого.

Не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, оскаржує вирок суду першої інстанції, оскільки вважає призначене покарання занадто суворим.

Наголошує, що з потерпілою, яка є його рідною сестрою, проживають в одному будинку. Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_10 визнала, що не має до ОСОБА_7 жодних претензій, що всі матеріальні збитки їй відшкодовані.

Апелянт стверджує, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тому вважає.

Посилаючись на приписи ст. 75 КК України просить змінити вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2019 року і звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

3. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

15.01.2018 приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебував у приміщенні житлового будинку, в якому проживає разом із своєю рідною сестрою ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_1 , де побачив, що його сестра ОСОБА_10 тримає в руках мобільний телефон марки «Huawei» моделі Y-5 II (CUN- U29), після чого під приводом зателефонувати попросив у останньої її мобільний телефон, однак ОСОБА_10 йому відмовила.

Тоді ОСОБА_7 з метою заволодіння вказаним телефоном, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вихопив з рук своєї сестри ОСОБА_10 її мобільний телефон марки «Huawei» моделі Y-5 II (CUN- U29), золотого кольору, вартістю 1080,00 грн, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 35,00 грн, бувші у використанні, та вибіг з приміщення будинку на двір.

В подальшому ОСОБА_7 викрадений мобільний телефон марки «Huawei» моделі Y-5 II (CUN- U29), з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» помістив до кишені штанів та розпорядився ними на власний розсуд, а саме продав жителю с. Живачів ОСОБА_11 за 1000,00 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 1115,00 гривень.

Також 02.04.2019 приблизно о 13 год. 10 хв. ОСОБА_7 перебував у приміщенні житлового будинку, в якому проживає разом із своєю рідною сестрою ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_1 . В цей час його сестра спала, оскільки прийшла після нічної зміни з роботи. ОСОБА_7 розбудив сестру та під приводом зателефонувати попросив у неї мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 6А», який стояв на дерев`яній табуретці біля ліжка, на що ОСОБА_10 відповіла відмовою.

Тоді ОСОБА_7 з метою заволодіння вказаним телефоном, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, забрав із поверхні табуретки мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 6А» із чохлом чорного кольору, вартістю 2533,00 грн, з сім-картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 35,00 грн та ПрАТ «ВФ Україна», вартістю 35,00 грн, та відкрито заволодів майном у присутності своєї сестри, на її прохання повернути телефон не реагував, після чого вийшов із приміщення будинку та пішов у центр села Живачів.

В подальшому ОСОБА_7 викраденим мобільним телефоном марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 6А» із чохлом чорного кольору та із сім-картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 2603,00 грн.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

4. Правові позиції сторін.

4.1. В засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 доводи апеляційної скарги підтримали.

4.2. Потерпіла заявила, що жодних претензій до обвинуваченого не має, просила його суворо не карати.

4.3. Прокурор заперечив апеляційну скаргу, просив її відхилити з огляду на законність вироку суду.

5. Мотиви апеляційного суду.

5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, які йому інкримінуються, та правильність кваліфікації дій жодною зі сторін не оскаржуються, тому вирок суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

5.2. В апеляційній скарзі обвинувачений фактично вказує на необґрунтованість вироку суду першої інстанції лише в частині призначеного йому покарання, оскільки суд першої інстанції не врахував пом`якшуючі обставини та не застосував ст. 69 КК України, а тому призначив обвинуваченому надто суворе покарання.

5.3. Відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно роз`яснень ККС ВС (постанова від 01.02.2018 у справі №634/609/15-к), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

5.4. Доводи апеляційної скарги про необґрунтоване незастосування судом першої інстанції приписів ст. 69 КК України та надмірну суворість призначеного покарання є непереконливими, оскільки, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому покарання відповідає приписам Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вимогам Кримінального кодексу України та з огляду на таке.

5.5. Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , дотримався наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його характеристику, ставлення останнього до вчиненого діяння, обставини, за яких злочин було вчинено, в тому числі і наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди та просьбу потерпілої суворо не карати).

Водночас, злочинна діяльність ОСОБА_7 була направлена на близького родича, з якою він перебуває у сімейних відносинах сестру. Це вірно судом визнано тим, що обтяжує відповідальність за приписами ч. 1 ст. 67 КК України, оскільки дії були вчинені повторно сестра не звернулась до правоохоронних органів першого разу і тоді обвинувачений вирішив її пограбувати вдруге, скориставшись ставленням до нього останньої як до брата. Легкість із якою обвинувачений йшов на повторне вчинення тяжкого злочину є свідченням направленості на злочинну діяльність.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі у межах визначених судом першої інстанції із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України 1 рік позбавлення волі.

Таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

6. Рішення суду апеляційної інстанції.

6.1. Розглянувши кримінальне провадження, колегія суддів Івано-Франківського апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.

6.2. Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2019 року залишити без задоволення.

Вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5