Справа № 755/5357/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києваобвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0011134 від 06 грудня 2018 року, який надійшов з угодою про примирення, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Антонівка Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Наказом № 14- від 29 серпня 2019 року ОСОБА_3 призначений на посаду диспетчера ТОВ «Дорбудфінанс», код ЄРДПОУ - 41297388, за адресою розташування: м. Київ, вул. Ю. Шумського, 1-Б, офіс 15.

01 вересня 2018 року ОСОБА_3 було ознайомлено під підпис з посадовою інструкцією диспетчера Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорбудфінанс», яка затверджена Директором ТОВ «Дорбудфінанс» ОСОБА_5 01 вересня 2018 року.

Відповідно до вимог п. 4.6. посадової інструкції диспетчера ТОВ «Дорбудфінанс» -диспетчер несе відповідальність за завдання матеріального збитку організації (підприємству/установі) в межах, встановленим чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством.

Так, в період часу з 01 вересня 2018 року по 30 листопада 2018 року, директором ТОВ «Дорбудфінанс» ОСОБА_5 було надано для користування ОСОБА_3 майно, яке належить ТОВ «Дорбудфінанс», а саме: ноутбук марки «Dell Inspiron 3552 (I35C45DIW-60), мобільний телефон марки «Nomi» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2- НОМЕР_2 , талони (паливні картки) на дизельне пальне 3 Євро5-ВО.

30 листопада 2018 року близько 18 години ОСОБА_3 , будучи матеріально-відповідальною особою, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, знаходячись на своєму робочому місці, в приміщенні ТОВ «Дорбудфінанс», що за адресою: м. Київ, вул. Ю. Шумського, 1-Б, офіс15, без відповідного узгодження з директором ТОВ «Дорбудфінанс» ОСОБА_5 , користуючись сприятливими для доведення свого злочинного наміру до кінця умовами, порушуючи умови посадової інструкції, привласнив ввірене йому майном, а саме: ноутбук марки «Dell Inspiron 3552 (I35C45DIW-60), вартістю 7500 грн., мобільний телефон марки «Nomi» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2- НОМЕР_2 , вартістю 500 грн., та талонами (паливні картки) на 700 л дизельного палива 3 Євро5-ВО, загальною вартістю 17 360 грн., яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ТОВ «Дорбудфінанс» майнової шкоди на загальну суму 25 360 гривень.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.191 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив привласнення чужого майна, яке йому ввірене.

28 березня 2019 року у цьому кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0011134 від 06 грудня 2018 року, між представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 в порядку, передбаченому положеннями ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до умов угоди, представник потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_3 за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст.471 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст.191 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір майнової шкоди, яку ОСОБА_3 добровільно відшкодував у повному обсязі, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч. 1 ст.191 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення ним кримінального правопорушення, а саме, за ч. 1 ст. ст.191 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому.

Розглядаючи, в порядку встановленому п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні цієї угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 , призначити останньому узгоджену ними міру покарання, при цьому підтвердив, що ОСОБА_3 повернув гроші за викрадене майно, та що йому роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення угоди та обмеження йому права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив суд вказану угоду, укладену між ним та представником потерпілого ОСОБА_5 , затвердити і призначити йому узгоджену в угоді міру покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, зазначив, що він добровільно повернув гроші за викрадене майно.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. ст.191 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до вимог ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з представником потерпілого угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України. Крім того, представник потерпілого ОСОБА_5 в свою чергу цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст.65 КК України.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив привласнення чужого майна, яке перебувало йому ввірене, а тому його дії підлягають кваліфікації ч. 1 ст. 191 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 66 КПК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 67 КПК України, - судом не встановлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 314 , ст.ст. 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 28 березня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0011134 від 06 грудня 2018 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.191 КК України, та призначити йому за цей злочин, узгоджене сторонами угоди про примирення від 28 березня 2019 року, покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становить суму 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в доход держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, представнику потерпілого та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1