Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/6842/19
Провадження №1-кп/523/932/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

06.06.2019 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, має середню-технічну освіту, офіційно не працює, хворіє на ВІЛ, Туберкульоз, гепатит, інвалід 2-ї групи, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, в останнє:

-07.11.2012р. Алуштинським судом АР Крим за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнився 20.07.2015 році по відбиттю покарання;

по звинуваченню в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену судимість, 17 лютого 2019 року приблизно о 08 годині 28 хвилин, знаходячись у приміщенні аптеки «Полімед», яка розташована за адресою: м.Одеса, вул. Академіка Воробйова, 3/1, підійшовши до столу, де знаходився мобільний телефон марки «iPhone 5S» та скориставшись тим, що за ним його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав зазначений мобільний телефон, imei: НОМЕР_1 - вартістю 4 000 гривень, який належить ОСОБА_4 .
Після чого, ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінальногоправопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав матеріальний збиток ОСОБА_4 на суму 4 000 гривень.

Крім того, 27 березня 2019 року, близько 14 години 31 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в магазині «Таврія плюс», який розташований за адресою: м. Одеса вул. Сергія Ядова, 12, підійшов до торгового стелажу на якому знаходилися солодощі, звідки таємно викрав дві упаковки цукерок марки «Ferrero collection» вартістю 171 гривня 60 копійок кожна, які сховав під свою куртку, згодом, знаходячись біля каси ОСОБА_6 впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до торгового стелажу звідки таємно викрав одну упаковку жувальних гумок «HALLS», в якій знаходилось 24 штук., вартістю 9 гривень 11 копійок кожна.
Після чого ОСОБА_6 , не маючи наміру розрахуватися за вищевказані товари, пройшовши повз касу та попрямував до виходу з магазину, однак свій злочинний умисел до кінця не довів та не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був зупинений співробітниками охорони магазину «Таврія плюс» на місці вчинення злочину.
Своїми діями ОСОБА_6 завдав ПП «Таврія плюс» матеріальні збитки на загальну суму 561 гривень 84 копійок, які були відшкодовані шляхом повернення викраденого майна.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. Також пояснив, що викрадений у дівчини телефон він продав біля ринку Привоз, гроші які йому надали, витратив на власні нужди. У скоєному розкаюється, матеріальні збитки відсутні, у зв`язку із поверненням майна потерпілим, просить суворо не карати та надати йому ще один шанс. Також пояснив, що хворіє на туберкульоз, ВІЛ, гепатит та є інвалідом 2-ї групи.

Представник потерпілого ОСОБА_7 підтвердив відшкодування матеріальних збитків в повному обсязі, та просив обрати обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила відшкодування матеріальних збитків в повному обсязі, та просила обрати обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, які погодились розглядати справу, відповідно до зазначеної статті, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати:

- по ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно;

- по ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за ознаками: незакінчений замах на викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, та винуватість обвинуваченого у скоєних злочинах доказана повністю.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), відповідно до якої обвинувачений вчинив злочини середньої тяжкості, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєних злочинів, повне визнання вини, щире каяття, стан здоров`я обвинуваченого - хворіє на ряд невиліковних хвороб, а саме ВІЛ, Гепатит, Туберкульоз, відсутність претензій з боку потерпілих, думку прокурора та потерпілих, які вважали за необхідне обрати обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі з іспитовим терміном, а також обвинуваченого, який просив обрати йому покарання, що не пов`язане із позбавленням волі, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим терміном.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

-По ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді трьох років трьох місяців позбавлення волі;

-По ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суровим, остаточно покарання ОСОБА_6 призначити у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по провадженню, а саме мобільний марки «iPhone 5S», imei: НОМЕР_1 та дві упаковки цукерок «Фереро колекція» та одну упаковку жувальної гумки «Холлс», які були передані потерпілим під розписки вважати переданими за належністю.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.

Матеріали кримінального провадження №0000317 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2019 року - зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: