Справа № 203/4131/18
Провадження № 1-кп/0203/284/2019
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002276 від 02.10.2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, знаходиться в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу , має двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-14.05.2009 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.ст.190 ч.1, 75,76 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено із іспитовим строком 2 роки;
-23.07.2010 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ст.ст.190 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднано 3 місяці за вироком суду від 14.05.2009, до відбування 4 роки 3 місяці, звільнився 03.10.2013р. по відбуттю строку покарання;
-04.10.2016 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 187 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі, на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2016 р. вирок змінений: засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 11.11.2016 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

01.10.2018 приблизно о 23 годині 35 хвилин ОСОБА_5 перебував біля будинку №2-А по вул. Курчатова у м. Дніпро, де побачив раніше незнайомого йому чоловіка ОСОБА_6 . В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з корисливих мотивів, визначивши предметом свого злочинного посягання майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 01.10.2018, приблизно о 23 годині 40 хвилин, перебуваючи біля будинку №2-А по вул. Курчатова у м. Дніпро, діючи умисно, з корисливих мотивів, підбіг з заду до потерпілого ОСОБА_6 та наніс останньому один удар ногою в область голови та один удар ногою в область грудної клітини, від вказаних ударів потерпілий ОСОБА_6 впав на землю і не міг чинити опір. Так, подолавши можливий опір останнього, ОСОБА_5 вихопив у ОСОБА_6 сумку сірого кольору, яка висіла через плече у потерпілого, в якій знаходились мобільний телефон марки «Nokia N96», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №11/12.1/864 від 24.10.2018 складає 200 гривень 67 копійки, особисті речі ОСОБА_6 та мобільний телефон марки «Ergo F243 Swift», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №11/12.1/864 від 24.10.2018 складає 666 гривень 67 копійки. Після чого, ОСОБА_5 зник з викраденим майном з місця скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, відкрито викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 867 гривень 67 копійки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, та пояснив суду,що дійсно ввечорі 1 жовтня 2018 року збирався разом зі своєю сім`єю їхати до м.Кам`янське. Вони придбали білети та гуляли містом. Коли проходили по вулиці Курчатова , товін побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_6 , який за зовнішніми ознаками був в нетверезому стані. Він підійшов і попросив у нього цигарку , на що останній в грубій формі йому відмовив. Розізлившись , він вдарив його ногою в область голови. В цей час він побачив , що незнайомий чоловік несподівано для нього , вискочив із темряви , схопив сумку ОСОБА_6 , яка від його удару впала на землю і став тікати в напрямку вокзальної площі. Він побіг за ним , щоб зупинити , чув , що за ним побіг і ОСОБА_6 . Вони бігли через вокзальну площу , вздовж автостоянки і він побачив , що чоловік кинув сумку на асфальт , а сам побіг далі. Він зупинився , підняв сумку і передав ОСОБА_6 , який взяв сумку , але коли підійшли люди , викликали поліцію ,то сказали ОСОБА_6 , щоб він кинув сумку до приїзду поліції, що ОСОБА_6 і зробив. Коли приїхали працівники поліції , то його затримали. Чоловіка , який вкрав сумку у ОСОБА_6 він не знає , біг за ним ,тому , що хотів його затримати. Вину свою визнає лише в тому , що наніс удар ногою в область голови потерпілому ОСОБА_6 . Однак наполягає на тому , що ані сумку , ані телефони у потерпілого він не забирав.

Враховуючи викладене , ОСОБА_5 , якого підтримав захисник , просили перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.125 КК України.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини та його захисну версію , його вина у вчиненні за викладених обставин умисного відкритого заволодіння чужим майном підтверджується , крім власне його показань , в яких не заперечується окремі обставини з фактичного боку , усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів , які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так ,допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що в і жовтні 2018 року, точний день не пам`ятає ,приблизно о 20:00 годині повернувся з роботи в хостел, який знаходиться в районі залізничного вокзалу, де він знімав номер. Приблизно о 23 годині 00 хвилин в цей же день він пішов до магазину АТБ купити морозиво та пиво, після чого присів біля магазину та розмовляв по телефону. До нього підходила жінка з двома дітьми та просила цигарку, потім кілька разів підходив раніше йому незнайомий ОСОБА_5 та також просив цигарки. Він давав їм цигарки , пригостив дітей морозивом. Коли ОСОБА_5 підійшов в черговий раз і знов попросив цигарку ,то він запропонував йому заробити на цигарки, а не просити їх. Через деякий час ОСОБА_6 отримав удар по голові та впав на коліна, після чого отримав ще один удар по лівому ребру палкою чи трубою, чим саме він не бачив , оскільки удар наносився ззаду. Він боковим зором бачив , що удари наносив саме ОСОБА_5 . Коли він від удару впав на коліна , то його сумка та телефон впали на землю, і він бачив , як ОСОБА_5 схопив його сумку, телефон та почав втікати. ОСОБА_6 піднявся та побіг за ним. Коли він біг, то кричав голосно, щоб тримали вора. Він наздогнав ОСОБА_5 та схопив його за куртку. Коли ОСОБА_5 втікав він тримав в руках його сумку , а коли останній його наздогнав, він скинув сумку. Було викликано поліцію та швидку допомогу. Підбіг знайомий ОСОБА_6 , який тримав ОСОБА_5 до приїзду поліції. ОСОБА_6 відвезли до 16 лікарні, а наступного ранку працівники поліції відвезли його до лікарні імені Мечнікова. Наполягав на тому , що саме ОСОБА_5 наносив йому удари , а потім схопив належну йому сумку і телефон і став втікати , однак він його наздогнав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що з обвинуваченим ОСОБА_5 раніше знайомий не був. Перебуваючи в районі залізничного вокзалу в м.Дніпрі о 22 годині 30 хвилин ,точну дату не пам`ятає він побачив як з провулку вибігли двоє чоловіків, за яким біг ще один чоловік, у якого на обличчі була кров та він кричав, щоб зупинили та схопили вора. Один чоловік убіг внапрямку вул.Вокзальної , а ОСОБА_5 зупинився сам, оскільки навкруги було багато людей, і які звернули увагу на те , що відбувалося.. У нього в руках була сумка, яку він скинув, коли потерпілий наздогнав його. Між даними чоловіками розпочався конфлікт, в процесі якого ОСОБА_5 підняв сумку та передав її потерпілому зі словами, що він допомагав йому повернути його сумку. На що потерпілий сказав, що ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження, а зараз намагається уникнути відповідальності. Він - ОСОБА_7 викликав поліцію, але оскільки поліція довго не приїжджала , а він - поспішав, то вийшов до проспекту, зупинив патрульну поліцію і розповів про те , що сталося. Наполягає на тому , що , коли раніше йому незнайомий ОСОБА_5 біг через вокзальну полощу, вздовж автостоянки , то саме у нього в руках була сумка , яку він кинув на асфальт , коли зупинився.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав суду, що він працює командиром роти в патрульній поліції. Коли він був на патрулюванні, точний день не пам`ятає приблизно о 23:00 годині, їх автомобіль в районі залізничного вокзалу зупинив хлопець. Останній повідомив їм, що він був очевидцем, як двоє невідомих чоловіків втікали від потерпілого, якому нанесли тілесні ушкодження та викрали його майно. Даний хлопець залишив свій телефон та повідомив, що поспішає та не може чекати. Коли вони підійшли до місця злочину, то побачили потерпілого, у якого були пошкодження на обличчі та обвинуваченого, які перебували у нетверезому стані. Біля них на асфальті знаходилась сумка та мобільний телефон. Потерпілий повідомив, що дані речі належать йому ,їх скинув ОСОБА_5 , коли він його наздогнав. ОСОБА_5 вів себе спокійно та говорив, що не має жодного відношення до даних обставин. Вони з напарником залишились на місці злочину до приїзду слідчо-оперативної групи.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що з обвинуваченим ОСОБА_5 раніше знайомий не був. Він працює інспектором в Управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області. В жовтні 2018 року (точну дату не пам`ятає) він заступив на чергування в складі екіпажу 221 з напарником, який на даний час вже звільнився. Приблизно о 00:00 годині їм надійшов виклик, про те, що необхідна допомога на пл.Вокзільній в м.Дніпро. Прибувши на місце він побачив наряд патрульної поліції, поруч стояв потерпілий у якого були пошкодження на обличчі та ще декілька чоловіків. На асфальті неподалік від чоловіків знаходилась сумка та мобільний телефон. Потерпілий повідомив, що невідомий наніс йому тілесні ушкодження, після чого схопив його сумку та почав тікати. Він побіг за чоловіком, наздогнав його, нібито був ще один чоловік , але він втік. Крім того, потерпілий повідомив, що у нього болять ребра та голова, у зв`язку з чим йому було викликано швидку допомогу. Потерпілий та ОСОБА_5 знаходилися в легкому стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 було затримано та викликано слідчо-оперативну групу. На місці злочину було 5-9 чоловіків та жінка з коляскою, яка відрекомендувалась як дружина ОСОБА_5 . Байдуж вів себе спокійно, та пояснив, що не має жодного відношення до даного конфлікту. Фізична сила та спец.засоби до ОСОБА_5 не застосовувались.

З протоколу огляду місця події від 02 жовтня 2018 року та додатку до нього у вигляді ілюстрованої таблиці, вбачається, що зафіксовано місце скоєння кримінального правопорушення, зокрема, ділянка місцевості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходився гр. ОСОБА_5 біля якого на бетонному покритті було виявлено та вилучено наступні речі: сумка чоловіча сірого кольору, мобільний телефон «Ерго» imei НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Нокиа» imei НОМЕР_2 , військовий квиток на ім`я ОСОБА_6 НОМЕР_3 , перепустка №2/1/20/7, паспорт на ім`я ОСОБА_6 МО056137 (а.п.112-116, т.1).

З висновку судово-товарознавчої експертизи № 11/12.1/864 від 24 жовтня 2018 у кримінальному провадженні № 0002276 та додатку до цього висновку, вбачається, що ринкова вартість викраденого майна на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 01.10.2018 року, а саме мобільного телефону Еrgo F243 Swift, який був придбаний в 2017 році, могла складати 200 (двісті гривень) 67 копійок; ринкова вартість викраденого майна на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 01.10.2018, а саме мобільного телефону «Nokia», який був придбаний в 2017 році, могла складати 666 (шістсот шістдесят шість) гривень 67 копійок (а.п.150-153, т.1).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання та додатку до цього протоколу у вигляді фототаблиці від 20 листопада 2018 року встановлено, що в присутності двох понятих та слідчого, свідок ОСОБА_7 серед пред`явлених йому чотирьох осіб, впізнав особу під номером один та пояснив, що останній 01.10.2018 року близько о 23 годині 30 хвилин тікав від іншого чоловіка , у якого він викрав сумку, перебуваючи на пл.Вокзальній в м.Дніпро. Додавши, що впізнав ОСОБА_5 за комплексом ознак, зокрема, формою обличчя, волосся (а.п.154-155,т.1).

З протоколу проведення слідчого експерименту та додатку до цього протоколу у вигляді фототаблиці від 20 листопада 2018 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 в присутності двох понятих, слідчого і за участю статиста, на місці вказав на ділянку місцевості. А саме за адресою: вул.Курчатова, 2а в м.Дніпро, де ОСОБА_5 наніс йому один удар в область лівої сторони обличчя, після чого наніс йому ще один удар в область тулуба ногою, вподальшому ОСОБА_5 відкрито заволодів його мобільним телефоном та сумкою та почав тікати в бік пл.Вокзальної (а.п.155-166, т.1).

З акту судово-медичного дослідження №3053 від 02 жовтня 2018 року, встановлено, що на основі судово-медичного обстеження гр. ОСОБА_6 , у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна на слизовій оболонці верхньої губи ліворуч, садна на підборідді ліворуч, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежений. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: «п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. Клінічний діагноз: «закрита тупа травма грудної клітини ліворуч. Забій грудної клітини ліворуч», встановлені на основі суб`єктивних факторів (скарг хворого), об`єктивно не підтверджений (в області грудної клітини ліворуч, за даними медичної документації та при огляді - відсутні будь-які наявні тілесні ушкодження - синці, садна, рани, тощо), тому при оцінці ступеню тяжкості в рахунок не сприймається. На підставі: п. 4.6. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6 (а.п.168-169).

Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими не вбачається, вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими доказами, а тому суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_5 і розцінює їх , як намагання уникнути відповідальності за скоєний ним злочин.

При цьому ані в процесі досудового слідства , ані в процесі судового слідства не встановлений факт скоєння даного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб , з огляду на показання свідка ОСОБА_7 , який бачив , що бігли через вокзальну площу двоє чоловіків , а третій-потерпілий їх доганяв, що дає підстави вважати , що даний злочин можливо було вчинено групою осіб , однак жодного доказу на причетність даної невстановленої особи до скоєння даного кримінального правопорушення , як і на вчинення даного правопорушення обвинуваченим за попередньою змовою групою осіб в матеріалах кримінального провадження не міститься.

З урахуванням вищенаведеного , суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючі кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку що діяння, яке вчинено ОСОБА_5 дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України , як умисні дії , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж),поєднаний з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого , вчинений повторно .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та враховує підвищену суспільну небезпеку даного кримінального правопорушення - грабежу, яка обумовлюється тим, що останній не приховував свого наміру протиправно заволодіти майном, діяв відкрито, ігноруючи волю потерпілого, у володінні якого перебувало майно, а також з урахуванням особи обвинуваченого, який має середню спеціальну освіту, не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_3 , після звільнення з місць позбавлення волі ніде не працює та веде дозвільний образ життя, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних корисних тяжких злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив корисливий злочин ,а тому приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах розміру покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Під час судового розгляду обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою у Державній Установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» необхідно залишити без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід рахувати з моменту його затримання, тобто з 02 жовтня 2018 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 572 гривні на користь держави , що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись положенням ст. 100 КПК України судом вирішено долю речових доказів.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4( чотирьох) років позбавлення волі .

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту його затримання, тобто з 02 жовтня 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_5 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні на користь держави.

Речові докази: мобільний телефон «Ерго» imei НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Нокиа» imei НОМЕР_2 , військовий квиток на ім`я ОСОБА_6 НОМЕР_3 , перепустка №2/1/20/7, паспорт на ім`я ОСОБА_6 . МО056137, які передано на відповідальне зберігання потерпілому, - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1