ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5950/17 Номер провадження 11-кп/814/787/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 289 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002511 за апеляційними скаргами прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 05 квітня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз:

11.09.2018 Октябрським районним судом м. Полтава за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі,

засуджено за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 11.09.2018 більш суворим за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі ст.72 КК України (у відповідних редакціях) ОСОБА_8 зараховано в строк покарання період його попереднього ув`язнення з 07.06.2017 по 09.06.2017 та з 09.10.2018 по дату набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, а також з 11.09.2018 до 09.10.2018 з розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 52222,56 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3264,96 грн. судових витрат за проведені судові експертизи.
Вирішено питання про речові докази.
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

07.06.2017 приблизно в 00.30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , повторно, незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору вартістю 49822 грн. 56 к., що належить на праві користування ОСОБА_10 , та під час проїзду залізничним переїздом 127 км П410 біля села Вільховий Ріг, Полтавського району та області, не впорався із керуванням вказаним транспортним засобом, допустив його перекидання і пошкодження, чим заподіяв потерпілому матеріальні збитки на суму 22 921,13 грн.
На вирок суду подав апеляційну скаргу прокурор, який, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч.2 ст. 289 КК України на 7 років позбавлення волі без конфіскації. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 11.09.2018, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд при призначенні покарання не повністю врахував обставини вчинення злочину, а саме те, ще ОСОБА_8 після заволодіння транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перевозив пасажира, з яким перекинувся, чим наражав цього пасажира на небезпеку для життя і здоров`я; перекидання автомобіля допустив на залізничному переїзді, тобто своїми діями міг створити загрозу безпеки руху залізничного транспорту.

Вважає, що поза увагою суду залишилися дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується, схильний до вживання алкоголю та наркотичних засобів, неодноразово судимий за корисливі злочини та злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотиків, періодичність та систематичність вчинення злочинів, те, що він вчиняв злочини і під час іспитового строку, і протягом судового розгляду кримінального провадження щодо нього, що вказує на те, що ОСОБА_8 свідомо нехтує правилами поведінки, ігнорує і порушує права інших громадян.

Стверджує, що суд не надав належну оцінку обставинам, які обтяжують покарання, а саме - рецидиву злочинів. Не врахував, що ОСОБА_8 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджував сам обвинувачений у своїх показаннях.

В апеляційній скарзі обвинувачений, мотивуючи свої вимоги упередженістю суду та прокурора у даному провадженні, з урахуванням внесених змін під час апеляційного розгляду, просить вирок суду скасувати, провадження закрити в зв`язку з недоведеність його вини у вчиненні злочину та звільнити його з-під варти.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив його виправдати та його захисника в підтримку апеляційних вимог обвинуваченого, прокурора, який не підтримав свою апеляційну скаргу, а також просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою причетність до вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_10 заперечив та вважає, що його вина у вчиненні злочину не доведена.

В той же час, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину підтверджується доказами, що були безпосередньо досліджені судом першої інстанції та отримали належну оцінку.

З показань потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що 06.06.2017 приблизно о 21 годині він залишив автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні, біля четвертого під`їзду будинку № 37 по вулиці Ціолковського в м. Полтава, зачинивши його на сигналізацію «Конвой», яка мала лише функцію світлового сигналу при відчиненні дверцят, а наступного дня, приблизно о 7.00 виявив відсутність вказаного автомобіля. В подальшому працівники поліції повідомили йому, що знайшли автомобіль та 16.07.2017 він забрав його з села Тахтаулово, Полтавського району. Автомобіль мав численні пошкодження після дорожньо-транспортної пригоди. Судячи із залишку газу, на автомобілі проїхали приблизно 20-30 км.
Під час огляду 07.06.2017 автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, розташованого на території штрафмайданчика по вулиці Перемоги села Тахтаулове, Полтавського району Полтавської області, проведеного зі згоди володільця ОСОБА_10 , виявлено, що автомобіль має численні пошкодження та деформації, в тому числі даху.
Допитана свідок ОСОБА_11 суду надала показання, що в червні 2017 року вона працювала черговою по переїзду 127 км Люботинської дистанції колії 11 відділку Південної залізної дороги та побачила, що червоний автомобіль Жигулі, прямуючи на великій швидкості із села Вільховий Ріг, Полтавського району, на завороті не впоравшись з маневром, перекинувся на залізничному переїзді. З автомобіля вийшли два чоловіки та почали втікати. Потім один з чоловіків, що виліз із водійського сидіння, якого вона впізнала, а саме: ОСОБА_8 , повернувся і деякий час із нею поговорив. Потім забрав сумку з автомобіля та втік. Зазначила, що переїзд освітлений добре, тому безсумнівно стверджувала, що вона бачила саме ОСОБА_8 , якого впізнала під час проведення слідчої дії. Про пригоду вона одразу доповіла диспетчеру та невдовзі прибули працівники поліції, які оглянули місце пригоди та вилучили автомобіль.
З відомостей локалізації номерів мобільних телефонів ОСОБА_8 № НОМЕР_2 та ОСОБА_12 № НОМЕР_3 з`ясовано, що за період часу, приблизно із 21 години 06.07.2017 по 02.41 годин вони переміщувалися приблизно одним маршрутом до села Божківське Полтавського району та області. При цьому мобільний телефон ОСОБА_8 з 00.00 годин до 00.47 год. 07.07.2017 року пересувався в межах дії веж по вулиці Мазепи (раніше Калініна), 11 та Степового Фронту, 48 а, після чого в районі дії веж на вулицях Європейській (раніше Фрунзе), 86а, Овочевій, 3, Пушкіна,119а, Соборності (раніше Жовтневій), 43, Площі Незалежності, 16, Спаській, 10 та селі Божківське, Полтавського району.
Спосіб, місце та час заволодіння транспортним засобом потерпілого, а також маршрут, яким вони з ОСОБА_12 рухалися на автомобілі, обвинуваченим ОСОБА_8 було відтворено під час слідчого експерименту 08.06.2017, та надані ним відомості узгоджуються з іншими матеріалами провадження. З відеозапису слідчого експерименту вбачається, що ОСОБА_8 надає свідчення добровільно, конкретизує їх, чітко орієнтується на місцевості, де був викрадений автомобіль, вказав на місцезнаходження автомобіля та його положення розміщення на стоянці та вміст автомобіля, що доводить про їх правдивість. При цьому із запису видно, що обвинувачений показання дає у вільній розповіді, конкретизуючи їх на питання слідчого, запис безперервний та будь-яких заходів примусом з боку працівників поліції не було.
При цьому, відповідно до протоколу огляду місця події від 07.06.2017, ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції 5 ключів, якими, з його слів, напередодні відкривав викрадений автомобіль.
Спосіб та характер отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, обвинувачений зазначив у своїх показаннях експерту при проведенні судово-медичної експертизи № 771 від 19.06.2017 щодо нього, у яких зазначав детальний опис обставин та особливостей ДТП, що відповідає показанням свідка ОСОБА_11 . При цьому, згідно з висновком експерта, виявлене у ОСОБА_13 тілесне ушкодження у виді садна шкіри тім`яної ділянки справа могло утворитись в строк та за обставин, на які посилається підекспертний.
Доводи ОСОБА_8 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування, внаслідок чого він себе оговорив, були належним чином перевірені судом першої інстанції та підтвердження не знайшли. Тому підстав не брати до уваги слідчий експеримент за участю обвинуваченого колегія суддів не вбачає.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у повторному незаконному заволодінні транспортним засобом, за який його засуджено.

Тому доводи обвинуваченого та його захисника про необхідність закриття провадження щодо ОСОБА_8 в зв`язку з недоведеністю його вини є неспроможними.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог закону, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, посередню характеристику, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання, рецидив злочинів.

Доводи прокурора про необхідність визнання обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними з огляду на те, що дана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, конкретні обставини провадження, колегія суддів дійшла висновку, що призначене ОСОБА_8 покарання за злочин, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. А тому підстав для призначення більш суворого покарання, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі, немає.

Твердження ОСОБА_8 про упередженість прокурора жодним чином не обгрунтовані. Передбачених ст.77 КПК України підстав, що виключають участь прокурора у кримінальному провадженні, обвинувачений не наводить і судом апеляційної інстанції таких підстав не встановлено.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 немає, а тому апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 05 квітня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4