ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/6495/14 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/293/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 21 червня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московського районного суду м.Харкова від 21 червня 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, українець, громадянин України, з середньо-технічною освітою, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 15.03.2014 року приблизно о 21:00 годині, знаходячись у кафе «Барбарис», яке розташовано за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 44-«б», побачив на столі адміністратора жіночу сумку, яка належить ОСОБА_10 та діючи за раптово виниклим наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав сумку жіночу ТМ «Accessrize», вартістю 290 грн., футляр з сонцезахисними окулярами, вартістю 50 грн., гаманець, вартістю 82 грн., а всього, на загальну вартість 422 грн., та гроші в сумі 22 грн., після чого спрямував до виходу з вищевказаного кафе. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення сумки, однак не довів свій злочинний намір до кінця та не обернув викрадене на свою користь з причин, які не залежали від його волі, так як при спробі зникнути з місця скоєння злочину з викраденою сумкою, його дії були помічені робітником даного кафе, який зупинив його.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Московського районного суду м.Харкова від 21 червня 2018 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15 , ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік. Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що суд відповідно до вимог КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, а саме приймаючи рішення щодо його звільнення від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, в обов`язковому порядку повинен був застосувати вимоги ч.1 ст. 76 КК України та покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені вказаною статтею з метою здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання.
Однак суд при ухваленні вироку та призначенні покарання ОСОБА_7 з застосуванням ст. 75 КК України не застосував вимоги ст. 76 КК України чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Вислухавши доповідь судді; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні; думку захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи колегія суддів, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що суд достатньо та правильно врахував вимоги матеріального закону.
Законом України від 07.09.2016 р. № 1292-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016 р., ст. 76 КК України викладено в новій редакції та обов`язки, які були передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009 р.), викладено в п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, якими передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Крім цього, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти і обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Положення нової редакції ст. 76 КК України суттєво відрізняються від редакції Закону від 14.04.2009 р., а саме в частині покладення на засудженого двох обов`язків, які є обов`язковими та безальтернативними, а саме періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, на відміну від старої редакції відповідно яким застосування вказаних норм було правом суду, а не обов`язком.
На момент оголошення судом першої інстанції вироку та апеляційного розгляду, ст. 76 КК України змінена Законом України № 1492-VIII від 07 вересня 2016 р., і ці зміни набули чинності 08 жовтня 2016 р.
Оскільки положення ст. 76 КК України регулюють правила та умови відбуття покарання , які діють на час виконання вироку , суд першої інстанції дійсно мав застосувати вимоги ст. 76 КК України в ред. від 07.09.16р. та покласти на засудженого обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, про що слушно зазначено в апеляційній скарзі прокурора.
Але , оскільки з часу ухвалення вироку до апеляційного розгляду вже сплив іспитовий строк, встановлений вирокомМосковського районного суду м. Харкова від 21.06.18р. , скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції і ухвалення нового вироку з покладанням на ОСОБА_7 в період іспитового строку обов`язків , передбачених п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України є недоцільним , в зв`язку з неможливістю виконання поза межами іспитового строку.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні доводи і вимога прокурора про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вирокуна час розгляду апеляційної скарги є неактуальними.
Більш того, частиною 1 статті 420 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав для ухвалення судом апеляційної інстанції свого вироку, серед яких немає такої підстави, як неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність і зокрема необхідності покладання передбачених ст. 76 КК України певних обов`язків на засудженого в період іспитового строку .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.
За таких обставини, колегією суддів не встановлено правових підстав для скасування вироку суду першої інстанції, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора.
Керуючись ст.ст. 405, 407КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м.Харкова від 21 червня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді