ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/200/19 Номер провадження 11-кп/814/629/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника установи ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Крюковська виправна колонія №29» провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широка Долина Великобагачанського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, працював приймальником молочної сировини ТОВ «Гадячсир», засудженого вироком Апеляційного суду Полтавської області від 01 липня 2016 року за ч.2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки

задоволено спільне подання адміністрації державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації та звільнено засудженого умовно-достроково від основного покарання у виді позбавлення волі із залишенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу відносно ОСОБА_8 та ухвалити нову, якою у задоволенні подання про його умовно-дострокове звільнення відмовити у зв`язку з безпідставністю.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання зарекомендував себе в цілому негативно, мав 4 стягнення та 3 заохочення, що на думку прокурора, свідчить про нестабільність поведінки засудженого. Зміни у поведінці засудженого відбувалися під контролем адміністрації, що свідчить про те, що засуджений не довів своє виправлення.
Інші учасники ухвалу суду не оскаржували.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_8 , який просив залиши ухвалу місцевого суду без змін, перевіривши матеріали провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що вона підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону, що потягло ухвалення помилкового судового рішення.
Так, згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до ч. 3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим необхідного строку покарання.
За змістом п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Полтавської області від 1 липня 2016 року за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Початок строку відбування покарання 1 липня 2016 року, кінець 1 липня 2021 року.
Таким чином, на час звернення з клопотанням до суду ОСОБА_8 формально мав право на розгляд питання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Місцевий суд, розглядаючи клопотання засудженого, дійшов до висновку, що він довів своє виправлення, поклавши в основу такого рішення висновки комісії ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)».
Проте колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції.
Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження скоєння нових злочинів. Дострокове звільнення завжди пов`язане з достроковим виправленням засудженого. Засуджений має усвідомлювати, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого та його бездоганної поведінки.
Колегія суддів акцентує увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.
Проте, такої «бездоганної» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання , колегією суддів не встановлено.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, протягом строку відбування покарання на нього чотири рази накладались дисциплінарні стягнення та він тричі заохочувався. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у початковий період строку відбування покарання засуджений мав стягнення, у період часу перед зверненням до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення отримував заохочення.
Колегія суддів, також, звертає увагу на сам характер заохочень та стягнень, що були застосовані до засудженого ОСОБА_8 . Так, всі заохочення на засудженого накладені за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього трудового розпорядку, дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Тобто всі заохочення носять досить формальний характер. Водночас на засудженого накладено стягнення за вчинення проступків які є досить конкретизованими, серйозними, як то зберігання заборонених предметів, відмова від робіт по благоустрою.
Вказані обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про нестабільність та «небездоганність» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання та вказують на його відношення до самого процесу виправлення.
Таким чином, колегія суддів приходитись до висновку, що матеріалами особової справи у повній мірі не доведено дотримання усіх умов, передбачених законодавством, необхідних для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання особи, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню із постановленням нової ухвали, якою в задоволенні спільного подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 слід відмовити.
Застосування до засудженого заохочення після постановлення ухвали місцевого суду і до завершення апеляційного розгляду не змінює висновків апеляційного суду.
Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні спільного подання адміністрації державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання засудженого вироком Апеляційного суду Полтавської області від 1 липня 2016 року за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4