ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року
м. Київ

справа № 152/1321/17

провадження № 51-9143 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 13 липня 2018 року стосовно
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Незавертайлівки Слободзейського
району Придністровської Молдавської
республіки, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 07 травня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироками Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2016 року й Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2016 року, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців.
Зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання за цим вироком час відбування покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) та відповідно до вироків Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2016 року та Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2016 року, зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 10 березня 2016 року по 22 вересня 2016 року та з 10 травня 2016 року по 24 квітня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13 липня 2018 року вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 змінено.
Виключено з мотивувальної та резолютивної частин вироку вказівку про зарахування ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) до покарання строк попереднього ув`язнення з 10 березня 2016 року по 22 вересня 2016 року та з 10 травня 2016 року по 24 квітня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до строку відбування покарання ОСОБА_6 зараховано частину відбутого покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2016 року.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 31 грудня 2015 року, знаходячись по АДРЕСА_2 , незаконно проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки таємно, повторно викрав побутову техніку, що належить ОСОБА_7 , заподіявши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 2 381 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності своєї винуватості та правильності кваліфікації його дій, просить змінити судові рішення через неправильне застосування норм закону України про кримінальну відповідальність. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, не врахувавши вимоги ч. 2 ст. 5 КК України та в порушення ст. 72 КК України, неправильно зарахував до строку його покарання строк попереднього ув`язнення.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений підтримав подану касаційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти касаційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без зміни.
Мотиви Суду
Положенням ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.
Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України в касаційному порядку не оспорюються.

Щодо наведених у касаційній скарзі доводів засудженого про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 5 ст. 72 КК України, то вони частково заслуговують на увагу.
Як убачається з ухвали суду, суд апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора та засудженого дійшов висновку про необхідність змінити вирок суд першої інстанції шляхом виключення рішення суду про зарахування ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 10 березня по 22 вересня 2016 року та з 10 травня 2016 року по 24 квітня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з чим погоджується й Суд.
Так, обґрунтовуючи свій висновок, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у даному кримінальному провадженні запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався та на підставі ухвали Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2017 року останній був тимчасово залишеним у слідчому ізоляторі на час розгляду кримінального провадження, де продовжував відбувати покарання за попередніми вироками Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2016 року та Тульчинського районного суду Вінницької області вів 21 грудня 2016 року, за якими початок строку відбування покарання визначено обвинуваченому з часу його затримання 21 лютого 2016 року, у кримінальному провадженні, за яким його було засуджено вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 липня 2016 року.
Виходячи з вищезазначеного, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що строк з 21 червня 2016 року по 06 травня 2018 року є відбутою частиною покарання ОСОБА_6 за попередніми вироками, який правильно зараховано Шаргородським районним судом Вінницької області при призначенні остаточного покарання ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Крім того, Суд погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції, який вказав, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 необхідно зарахувати також частину відбутого покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2016 року.
Разом із тим, колегія суддів касаційного суду враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в провадженні № 13-31 кс 18 та вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07 травня 2018 року по 13 липня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на вищевикладенекасаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, ухвала суду апеляційної інстанції в частині зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення зміні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 13 липня 2018 року стосовно ОСОБА_6 змінити.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07 травня 2018 року по 13 липня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3