ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1379/19 Справа № 190/324/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року про відмову у задоволенні сумісного подання ДУ П`ятихатської ВК №122 Дніпропетровської області та спостережної комісії П`ятихатскої районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 ,
В с т а н о в и л а:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року відмовлено у задоволенні сумісного подання ДУ П`ятихатської ВК №122 Дніпропетровської області та спостережної комісії П`ятихатскої районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 .
Рішення суду обґрунтовано тим, що з 26.03.2018 р. ОСОБА_7 відбуває покарання в ПВК 122, кінець строку відбування покарання 11.08.2020р., засуджений в період відбуття покарання отримав 1 заохочення (подяку) 29.12.2018р., за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 3 стягнення, 16.01.2017р. (догана) -вилучено заборонені предмети, 07.02.2017р. ( догана) вилучено заборонені предмети, 05.10.2017р. ( догана) між камерний зв`язок.
Згідно характеристики від 04.02.2018р. характеризується добре, згідно характеристики від 29.03.2017р. характеризується негативно, згідно характеристики від 21.11.2017р. характеризується добре, згідно характеристики від 24.05.2018р. характеризується посередньо.
01.12.2017р. комісією Кам`янської ВК № 101 відмовлено засудженому у застосуванні ст.101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення, 24.05.2018р. комісією П`ятихатської ВК № 122 відмовлено засудженому у направлені матеріалів до суду згідно ст.82 КК України як не ставшому на шлях виправлення.
Викладене свідчить, що поведінка осудженого за весь час відбуття покарання не можуть свідчити про його виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року та звільнити його умовно достроково.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує норми кримінально процесуального законодавства. Зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі вивчив матеріали справи, не заслухав пояснення представника адміністрації ПВК №122 та ухвалив необґрунтоване рішення. Вказує на те, що порушення режиму тримання під вартою були ним вчинені до винесення вироку відносно нього. В період відбування покарання у колонії дотримувався режиму та не порушував правил поведінки, стягнення, отримані ним у СІЗО №4, погашені за строком давності. Вважає, що став на шлях виправлення, приймає участь у програмі засуджених диференційованого виховного впливу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Обґрунтованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. З оскарженої ухвали вбачається, що всупереч вимогам зазначеної правової норми, оскаржена ухвала не обґрунтована та не вмотивована.
Відповідно до положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Аналізуючи дані про поведінку засудженого та ставлення його до праці за весь період відбування покарання, суд першої інстанції вірно зазначив, що ОСОБА_7 в період відбуття покарання отримав 1 заохочення 29.12.2018 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 3 стягнення, 16.01.2017 року, 07.02.2017 року та 05.10.2017 року, згідно характеристики від 04.02.2018 року характеризується добре, згідно характеристики від 29.03.2017 року характеризується негативно, згідно характеристики від 21.11.2017 року характеризується добре, згідно характеристики від 24.05.2018 року характеризується посередньо. 01.12.2017р. комісією Кам`янської ВК № 101 відмовлено засудженому у застосуванні ст.101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення, 24.05.2018р. комісією П`ятихатської ВК № 122 відмовлено засудженому у направлені матеріалів до суду згідно ст.82 КК України як не ставшому на шлях виправлення. З урахуванням викладеного районний суд дійшов висновку про те, що усе це свідчить про не готовність засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, та дійшов цілком аргументованого висновку про передчасність умовно-дострокового звільнення засудженого.
Дослідженням матеріалів встановлено, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_7 визнаний винним за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, строк відбуття покарання ухвалено відраховувати з 30.08.2016 року, міру запобіжного заходу до вступу вироку в силузалишено тримання під вартою, в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.09.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 року ОСОБА_7 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 20.09.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що той факт, що ОСОБА_7 виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це такі дії засудженого не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своїм відношенням до праці та поведінкою не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви засудженого, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання, а тому доводи засудженого про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення необґрунтовані. У зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст., 404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року про відмову у задоволенні сумісного подання ДУ П`ятихатської ВК №122 Дніпропетровської області та спостережної комісії П`ятихатскої районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4