Справа № 375/1431/19
Провадження 1-кп/375/92/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2019 Рокитнянський районний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 захистника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт.Рокитне кримінальне провадження з угодою про визнання винуватості щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Константинівка Липовецького району Вінницької області, зареєстрований АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта професійно-технічна, не одружений, військовослужбовець строкової служби, стрілець 1 роти охорони та оборони батальйону охорони та забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдат, не судимий,

за ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07.11.2017 ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на строкову військову службу і направлений для проходження військової служби до Збройних Сил України

05.01.2018 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу цієї ж військової частини, поставлений на всі види забезпечення і призначений на посаду стрільця 2 роти охорони та оборони батальйону охорони та забезпечення.

23 травня 2019 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №13-РС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 1 роти охорони батальйону охорони та забезпечення цієї ж частини.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_4 18.06.2019 близько 19-00 годин діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, та 25 червня 2019 року був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 в ході здійснення його розшуку.

14.08.2019 до початку судового розгляду, прокурор військової прокуратури Білоцерківського гарнізону підполковник юстиції ОСОБА_3 з одного боку та обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 з іншої сторони, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення угоди та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч.4 ст. 474 КПК України.

ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненому злочині і зобов"язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 із застосуванням до нього вимог ст. 69 КК України, призначення покарання більш м"якого ніж передбачено, вимогами ч. 4 ст. 407 КК України у виді арешту строком на 4 місяці.

ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов"язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання Закону і будь якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним.

Судом роз`яснено, що відповідно до ч.3 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

· обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання;

- невиконання судом вимог, встановлених ч. 4-7 ст. 474 КПК України, і в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

· прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною у ч. 1 ст. 407 КК України військовослужбовцем строкової служби.

Звідси, з огляду на положення ч. 3 ст.12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Перед затвердженням угоди про визнання винуватості, суд згідно з вимогами ч. 4-7 ст. 474 КПК України з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Відповідно до ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого в будь який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України. Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, відсутні підстави вважати, що обвинувачений не виконає взяті на себе зобов`язання, а тому угода підлягає затвердженню судом.

Суд, вважає за можливе з урахуванням особи обвинуваченого, наявності кількох обставин, що пом"якшують покарання, а саме: молодий вік обвинуваченого, визнання ним вини в повному обсязі, щоре каяття у вчиненні злочину, застосувати до нього ст. 69 КК України і призначити при затвердженні узгодженої сторонами угоди інше більш м"яке покарання, ніж передбачене ч. 4 ст. 407 ККУкраїни.

Керуючись ст. 69 КК України, ст.ст. 368-370, 373-374, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14.08.2019 між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону підполковник юстиції ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 з іншої сторони, у кримінальному провадженні № 0000060.

Визнати винним ОСОБА_4 вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання , із застосуванням ст. 69 КК України у виді чотирьох місяців арешту.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк перебування під вартою з 25.06.2019.

Міру запобіжного заходу у виді перебування під вартою ОСОБА_4 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.1 ст. 473 КПК України, до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ