Справа №345/1662/19
Провадження № 1-кп/345/254/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2019 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 кримінальне провадження про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

З обвинувального акту вбачається, що злочин вчинено за наступних обставин:

23.01.2019 близько 03.00 год., ОСОБА_4 , перебував у сквері, що по вул. Коновальця в м. Калуші, де побачив ОСОБА_5 , та вирішив відкрито заволодіти майном останнього.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , наблизившись до потерпілого ОСОБА_5 , штовхнув його у спину, від чого останній впав, а також наніс декілька ударів потерпілому в область тулуба й обличчя, після чого ОСОБА_4 з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, відкрито викрав із кишені куртки мобільний телефон марки «Huawei nova Lite» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 вартістю 1 907,00 грн., зі сім-карткою мобільного оператора «Водафон» вартістю 50 грн. та в матерчатому чохлі вартістю 30 грн., чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1 987, 00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що жодних претензій до ОСОБА_4 немає, цивільний позов, заявлений відносно останнього просить залишити без розгляду, а щодо визначення міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що його вина у вчинені злочину знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки він здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, під наглядом у лікаря психіатра не перебуває, однак з 2004 року перебуває під наглядом у лікаря-нарколога, повністю визнав себе винуватим, добровільно відшкодував завдану шкоду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України, немає, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи, що за вчинення кримінального правопорушення за ст. 186 ч. 2 КК України санкція статті передбачає тільки покарання у вигляді позбавлення волі, враховуючи думку прокурора, та з урахування тяжкості скоєного злочину, а також особи ОСОБА_4 , суд приходить до переконання, що його виправлення буде досягнуто при призначені покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 240 годин громадських робіт, з урахуванням відношення винного до скоєного, що виразилось у його щирому каятті та засуджені своєї протиправної поведінки, добровільному відшкодуванні завданої шкоди. Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Позовні вимоги потерпілого на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України необхідно залишити без розгляду.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку у законну силу.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 240 годин громадських робіт.

Речовий доказ сім-карту мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_4 повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Речовий доказ договір №АЖ 0509821 ломбарду «Скарбниця» - залишити при матеріалах кримінального провадження №00000092.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку у законну силу.
Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 572, 00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий :