ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/2029/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 621/761/19
Категорія: ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 5 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до цього вироку
ОСОБА_8 , 1974 року народження, громадянка України, уродженка с. Ржавчик Первомайського району Харківської області, мешканка АДРЕСА_1 , має непогашену судимість, -

визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та їй призначено покарання:
За ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі;
За ч.2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст.. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання ОСОБА_8 4 роки позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_8 залишено тримання під вартою.
Судом встановлено, що вніч з 15.06.2018 на 16.06.2018 року в с. Таранівка Змїївського району Харківської області ОСОБА_8 перебувала в гостях у своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в будинку АДРЕСА_2 , де вживала алкогольні напої разом з ними та малознайомим ОСОБА_11 , та побачила, що в барсетці ОСОБА_11 є гроші, після чого у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_8 дочекалась поки ОСОБА_11 заснув, після чого, скориставшись тим, що її дії ніким помічені не будуть, шляхом вільного доступу повторно таємно викрала з барсетки, яка перебувала на плечі ОСОБА_11 , 3500 грн. 00 к., чим спричинила потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 16 березня 2019 року близько 20:00 години в с. Таранівка Змїївського району Харківської області ОСОБА_8 перебувала в гостях у своєї знайомої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку АДРЕСА_3 , де під час спілкування у неї виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном.
Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_8 стала вимагати гроші у ОСОБА_12 , на що остання відмовилася, пояснивши, що в неї грошей немає. Після цього ОСОБА_8 застосувала до ОСОБА_12 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, що виявилося у здавлені своїми руками рук потерпілої із завданням легкого тілесного ушкодження у вигляді множинних синців на розгинальній поверхні правого та лівого передпліччя в нижній третині, множинних синців на тильній поверхні правої та лівої кісті, та скориставшись безпорадним станом ОСОБА_12 , діючи повторно, відкрито викрала наявні у неї при собі гроші в сумі 4500 грн., а також зі столу в кімнаті - мобільний телефон "Samsung Е 1100 Т", вартістю 250 грн. та сім-картою мобільного оператора "Vodafone", чим спричинила потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 4750 грн. 00 к.

В апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_8 та фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені вироком, захисник ОСОБА_7 просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з його суворістю та пом`якшити призначене покарання, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до ст. 75 КК України.

Своє апеляційне прохання захисник обґрунтовує тим, що обвинувачений погоджується з вироком, проте вважає призначене покарання занадто суворим та вважає за можливе його пом`якшити, оскільки ОСОБА_8 визнала вину у скоєному, щиро покаялася та сприяла розкриттю злочину.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, який вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_8 у повній відповідності до норм КПК України та слушно дійшов висновку про її винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченої в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання за ч. 2 ст. 185, та ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 (трьох) років позбавлення волі.
При цьому належить взяти до ваги те, що суд мотивував таке рішення у вироку не лише ступенем тяжкості вчинених злочинів, але при цьому визнав та врахував обставини, що пом`якшують покарання за вчинення злочинів, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (а.п 55).

До того, ж суд першої інстанції при ухваленні вироку також врахував обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_13 , а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння (а.п.55).

Крім того, суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_8 має непогашену судимість за корисливий злочин, звільнялась від відбування покарання з випробування, яке виявилось не ефективним та в подальшому було скасовано з направленням засудженої для відбування покарання у виді позбавлення волі, перебуває на обліку у лікаря нарколога Первомайської ЦРЛ (а.п.48), офіційно не працевлаштована, за місце мешкання характеризується негативно, позбавлена батьківських прав, що у своїй сукупності дає підставу вважати, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності та достатності призначення ОСОБА_8 покарання у виді саме позбавлення волі.

Апеляційні доводи захисника, про те, що судом не враховані пом`якшуючі обставини та відсутність судимості сприймаються судом критично.

Також, згідно відомостей кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження захисника щодо неналежного їх врахування повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання, за злочини вчинені ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України.

Відповідно до положень ст. 12 КК України ч.2 ст. 186 КК України є тяжким злочином.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про неможливість призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання за доводами захисника, оскільки вони не ґрунтуються на нормах КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нею нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 5 квітня 2019 року, стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_8 - в той самий строк з дня отримання нею копії судового рішення.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4