Номер провадження: 11-сс/813/1571/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2019 року про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000096 від 20.11.2018, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України,

встановив:

Вищезазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого з ОВС 3 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_4 , та накладений арешт на вилучені в ході проведеного обшуку за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, поруч з вулицею Східна, яка має наступні географічні координати: 45.340416, 28.871201; 45.342075, 28.871083; 45.342215, 28.872819; 45.340401, 28.872982, речі, документи, чорнові записи, паливно-мастильні матеріали, присадки ароматизатори, рідину з характерним запахом спирту, обладнання для виготовлення та змішування нафтопродуктів, перелік яких міститься в резолютивній частині ухвали.

10.09.2019 року до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 , в якій вказано, що зазначене майно було влучено в нього з належного йому приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на зазначене майно, скасувати.

До вказаної апеляційної скарги були додані копії оскаржуваної ухвали, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.05.2018 року.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Натомість, відповідно до п. 9-2 ст. 393 КПК України, апеляційну скаргу мають право подати фізична або юридична особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію.

Крім того, ст. 174 ч.1 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Разом з тим, до апеляційної скарги не додані документи, що підтверджують те, що майно було вилучено саме у ОСОБА_3 , оскільки зі змісту доданої ухвали слідчого судді не вбачається, що майно, на яке накладений арешт вилучено саме у нього, а також доданий до апеляційної скарги витяг про реєстрацію права власності на майно датований 14.05.2018 року, у зв`язку з чим, на час надходження матеріалів апеляційної скарги не має підтвердження передбаченого законом права ОСОБА_3 на звернення до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді.

Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії судді-доповідача, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, які подані особою без відповідного підтвердження повноважень на звернення із апеляційною скаргою.

При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Оскільки до апеляційної скарги надані лише копії ухвал слідчого судді без надання документів, що підтверджують належність майна ОСОБА_3 , передбачених зазначеними вище вимогами КПК України не надано, то відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України вказана скарга підлягає поверненню апелянту.

Разом з цим, згідно із ч. 7 ст. 399 КПК України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.
Керуючись ст.ст. 393, п. 2 ч. 3 ст. 399, 405, 419 КПК України, с уддя-доповідач,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2019 року про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000096 від 20.11.2018, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України - повернути апелянту у зв`язку з тим, що вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги негайно надіслати апелянту разом з апеляційною скаргою.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з моменту прийняття рішення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2