Номер провадження: 11-кп/813/108/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2018 року в кримінальному провадженні №0003608 від 15.09.2018 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Одеси, громадянка України, українка, з середньою освітою, не одружена, маюча на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: 02.12.2016 року Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 3 роки; 09.08.2017 року Малиновським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.185, 71 КК України до позбавлення волі на 3 роки 1 місяць,
визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, відповідно до ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбуте ОСОБА_7 покарання, призначене вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.08.2017 року, а саме, 2 (два) роки позбавлення волі, і остаточно призначено покарання, за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком районного суду, обвинувачена ОСОБА_7 визнана винною в тому, що вона, повторно, 15.09.2018 року, о 03:15 годин, знаходячись на вул. Мачтова, 18А в м. Одесі, діючи умисно та з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом з метою особистої наживи та з корисливих мотивів, визначила предметом свого злочинного посягання майно раніше знайомого ОСОБА_8 належний тому мобільний телефон. Реалізуючи задумане, ОСОБА_7 , шляхом зловживання довірою раніше знайомого ОСОБА_8 , з яким та іншими знайомими у компанії відпочивала, під приводом здійснити телефонний дзвінок, попросила у ОСОБА_8 передати їй належний йому мобільний телефон, який не збиралася йому повертати. ОСОБА_8 , не обізнаний в дійсних планах ОСОБА_7 , добровільно передав їй належний йому мобільний телефон, в силіконовому чохлі чорного кольору. ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_8 вказаний мобільний телефон, вийшла, нібито, до вбиральні, та зникла з місця вчинення кримінального правопорушення, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4050 грн.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначення покарання, застосувати до неї ст. 69 КК України та призначити їй покарання нижче від найнижчої межі. Так, обвинувачена вказує, що вона є опікуном ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка потребує її постійної уваги та турботи. При цьому, обвинувачена зазначила, що вона знаходиться в розлученні з батьком дитини, який ніяким чином не приймає участі у житті дитини, у зв`язку з чим вона є єдиним годувальником та підтримкою малолітньої дитини. Крім того, вона утримувала свою родину, зокрема мати ОСОБА_10 , яка є інвалідом 1 групи та дідуся ОСОБА_11 , який є інвалідом 2 групи, при цьому зазначила, що на підтвердження зазначених обставин може надати відповідні документи. Разом з цим, обвинувачена зазначила, що свою провину визнала повністю, а потерпілі не мають до неї претензій та не наполягали на суворому покаранні. Крім того, вона розкаюється у скоєному та зобов`язується не скоювати протиправних дій, оскільки вона має родину, про яку вона повинна піклуватися.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачену ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та, не оспорюючи доведеності вини, правильності кваліфікації своїх дій, просила призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КПК України; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Ці обставини ніким не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.
Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а тому твердження обвинуваченої в апеляційній скарзі щодо неврахування районним судом її щирого каяття, як обставини, яка пом`якшує покарання є безпідставними та неспроможними.

Суд також вірно врахував відсутність обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої.

З урахуванням вищенаведеного, а також, приймаючи до уваги негативне відношення ОСОБА_7 до вчиненого, наявність у неї на утриманні малолітньої дитини, повне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, а також висновок органу пробації, згідно якого ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства і окремих осіб як середній,суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі, що не може свідчити про надмірну суворість призначеного покарання.
Таким чином, апеляційний суд констатує, що, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів неможливе без її ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги обвинуваченої щодо можливості призначенняОСОБА_7 , більш м`якого покарання ніж, передбачено санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, апеляційний суд враховує, що злочин, вчинений обвинуваченою є дійсно суспільно небезпечним, який відноситься до категорії середньої тяжкості, та міг призвести до негативних наслідків, обвинувачена ОСОБА_7 раніше неодноразово судима, при цьому судимості не зняті та не погашені, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знову скоїла злочин, не працює, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про не бажання обвинуваченої стати на шлях виправлення.
Твердження обвинуваченої ОСОБА_7 щодо наявності у неї на утриманні матері та дідуся, які є інвалідами, не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, із-за відсутності будь-яких доказів, підтверджуючих зазначену обставину.
Щодо тверджень обвинуваченої ОСОБА_7 про наявність у неї на утриманні малолітньої дитини, апеляційний суд звертає увагу, що зазначена обставина була врахована судом першої інстанції, однак,виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження, не може бути єдиною підставою для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання ніж, передбачено санкцією ч. 2 ст. 190 КК України.
Таким чином, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 , на які вона посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі, а тому, підстав для застосування положень ст.69 КК України апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 призначене їй покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин, наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченої не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченій покарання та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2018 року в кримінальному провадженні №0003608 від 15.09.2018 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3