Справа № 712/6626/17
Провадження № 1-кп/712/417/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000119 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 10.01.2015 року приблизно о 09 год. 10 хв., знаходячись на території автомобільного ринку, що розташований по вул. Ярославській,7 в м. Черкаси, в ході конфлікту який раптово виник, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс невідомому йому чоловіку, яким виявився ОСОБА_4 , 1983 р.н., удар кулаком правої руки в нижню ліву частину обличчя, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав. Після цього ОСОБА_5 нахилився до ОСОБА_4 та умисно наніс йому ще два удари в область обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: травми голови зі струсом головного мозку, забитих ран нижньої губи, забоїв з набряками, крововиливів та саден м`яких тканин голови, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 1177 від 24.06.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 10.01.2015 року конфліктна ситуація між ним та ОСОБА_4 була, проте насильство до потерпілого не застосовував. В той день він знаходився на території автомобільного ринку, що розташований по вул. Ярославській, 7 в м. Черкаси. Паркуючи автомобіль заднім ходом, зачепив колеса. Дані колеса впали, проте він не знає чи зачепили колеса автомобіль ОСОБА_4 . Колеса знаходилися між автомобілями. ОСОБА_4 вийшов та звернувся до нього в грубій формі, почав лаятися в його бік. Він намагався заспокоїти ОСОБА_4 та пояснив, що ситуацію можна вирішити спокійно. Після чого, запропонував викликати поліцію, на що ОСОБА_4 повідомив що сам знає що необхідно робить. Тілесних ушкоджень ОСОБА_4 він не наносив, його честь та гідність не принижував. ОСОБА_4 здається був у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, у нього на обличчі здається були якісь подряпини. Заявлений цивільний позов не визнав. До правоохоронних органів щодо незаконного слідства не звертався. Судово-медичну експертизу та протокол слідчого експерименту не оскаржував. Просив суд закрити провадження по справі в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Винність ОСОБА_5 підтверджується зібраними по справі доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку і які були дослідженні судом в повному обсязі.

- показами потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні пояснив, що 10.01.2015 року близько 09-10 год. перебував на території автомобільного ринку, що розташований по вул. Ярославській, 7 в м. Черкаси, де продавав автомобіль дружини. В цей час під`їхав автомобіль синього кольору та зачепив колеса, що знаходилися між рядами. Колеса впали на автомобіль, який він продавав, після чого на бампері автомобіля він побачив подряпини. Зробив зауваження водію автомобіля, яким виявився ОСОБА_5 , на що останній почав виражатися в його бік нецензурною лайкою, підійшов до нього та вдарив правою рукою в нижню частину нижньої щелепи. Від удару він впав, а ОСОБА_5 наніс йому кілька ударів кулаками по голові. При цьому ображав його нецензурною лайкою та змушував говорити на себе образливі слова, які він називав. Після цього ОСОБА_5 відійшов від нього, до нього одразу підійшов свідок ОСОБА_8 та запитав чи потрібна йому допомога. Свідку він сказав, що допомога не потрібна, оскільки розбереться самостійно. Після розмови зі свідком він викликав працівників поліції, які відібрали у них пояснення. Після чого, він поїхав до Третьої міської лікарні, де у нього виявили тілесні ушкодження. В лікарні він перебував близько двох тижнів. Для проходження експертизи отримав направлення у слідчого, після проведення експертизи продовжив лікування. Діями обвинуваченого ОСОБА_5 йому завдано збитків, чеки він приєднав до поданого цивільного позову, який він підтримує та просить суд його задовольнити. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП не складався, до лікарні він їхав самостійно, крім нього в автомобілі нікого не було. Проти закриття кримінального провадження за строками давності заперечував;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.01.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_4 повідомив про те, що 10.01.2015 року близько 09-10 год. на автомобільному ринку по вул. Ярославській в м. Черкаси невстановлена особа спричинила йому тілесні ушкодження;

-протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до протоколу від 04.02.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_4 в присутності двох понятих показав як 10.01.2015 року близько 09-10 год. невідома особа чоловічої статі завдала удару кулаком правої руки в нижню ліву частину обличчя ОСОБА_4 , внаслідок удару ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав. Потім невідома особа нахилилася над ОСОБА_4 та завдала двох ударів кулаками правої руки в область обличчя ОСОБА_4 ;

-висновком судово-медичної експертизи № 1177 від 24.06.2015 року, згідно якого у ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, забиті рани нижньої губи, забої з набряками, крововиливами та саднами м`яких тканин голови. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, що по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному у постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. ОСОБА_4 міг отримати тілесні ушкодження при обставинах вказаних у протоколі проведення слідчого експерименту від 04.02.2015 року за його участю;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2016 року та від 12.05.2017 року, згідно яких свідок ОСОБА_8 на фотознімку впізнав чоловіка, який 10.01.2015 року на автомобільному ринку в м. Черкаси наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.07.2016 року за участю свідка ОСОБА_8 , згідно якого в присутності двох понятих свідок вказав на події, що мали місце 10.01.2015 року на території автомобільного ринку в м. Черкаси. Зазначив, що невідомий чоловік підійшов до ОСОБА_4 , ударив його в нижню ліву частину обличчя, внаслідок удару ОСОБА_4 впав. Потім невідомий чоловік нахилившись над ОСОБА_4 продовжив наносити йому удари руками в область голови та наполягав щоб останній говорив на себе образливі слова, які він йому казав. Після чого невідомий чоловік перестав бити ОСОБА_4 та відійшов до свого автомобіля;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2016 року та від 12.05.2017 року, згідно яких ОСОБА_4 на фотознімку впізнав чоловіка, який 10.01.2015 року на автомобільному ринку в м. Черкаси наніс йому тілесні ушкодження;

При кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Норми, передбачені частиною першою статті 296 КК України хуліганство (основний склад злочину) та частиною четвертою цієї самої статті, з-поміж інших ознак, хуліганство, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї (кваліфікований склад злочину), визначають обсяг (стан, зміст, певну сукупність) суспільних відносин, які охороняються їх дією, й водночас визначають умови, характер, підстави застосування заходів примусу до суб`єктів, які порушили встановлений ними обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.
Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно.
Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).
Правильну кримінально-правову оцінку хуліганства та відмежування його від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини, а звідси визначення однаковості чи неоднаковості застосування норми закону про кримінальну відповідальність, належить проводити за сукупністю ознак суспільно небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюються поняттям склад злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально каране.
В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
У контексті сказаного слід послатися й на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Оцінюючі зібрані докази по кримінальному провадженні в їх сукупності, в результаті повного всебічного та об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає вина обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 296 КК України не знайшла свого підтвердження здобутими та дослідженими у ході розгляду справи доказами, оскільки його дії за вказаною частиною даної статті органом досудового розслідування кваліфіковано невірно.

Так, згідно протококу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.01.2015 року, потерпілий ОСОБА_4 повідомив про те, що 10.01.2015 року близько 09-10 год. на автомобільному ринку по вул. Ярославській в м. Черкаси невстановлена особа спричинила йому тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, сформулювавши нове обвинувачення, яке вказано вище і вважається судом доведеним.
До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 суд оцінює критично, як намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин, оскільки його вина в повному обсязі підтверджується матеріалами кримінального провадження, показами потерпілого ОСОБА_4 , матеріалами кримінального провадження: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.01.2015 року; протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до протоколу від 04.02.2015 року; висновком судово-медичної експертизи № 1177 від 24.06.2015 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2016 року та від 12.05.2017 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 13.07.2016 року за участю свідка ОСОБА_8 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2016 року та від 12.05.2017 року.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що конфліктна ситуація між ним та ОСОБА_4 дійсно була, проте насильство до потерпілого він не застосовував спростовується показами потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні чітко вказав яким чином ОСОБА_5 наносив йому тілесні ушкодження. Дане твердження потерпілого також підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту за його участю а також висновком судово-медичної експертизи, згідно якого отримані ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, вказаних у протоколі проведення слідчого експерименту.

Крім того, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2016 року за участю свідка ОСОБА_8 , встановлено, що свідок вказав на події, що мали місце 10.01.2015 року на території автомобільного ринку в м. Черкаси. Зазначив, що невідомий чоловік підійшов до ОСОБА_4 , ударив його в нижню ліву частину обличчя, внаслідок удару ОСОБА_4 впав. Потім невідомий чоловік нахилившись над ОСОБА_4 продовжив наносити йому удари руками в область голови та наполягав щоб останній говорив на себе образливі слова, які він йому казав. Після чого невідомий чоловік перестав бити ОСОБА_4 та відійшов до свого автомобіля

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена в повному обсязі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_9 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання суд дотримується вимог ст. 65 КК України, оскільки має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_5 , а також запобігти вчиненню нових злочинів. Оскільки в разі призначення невідповідного, невиправдано м`якого чи надто суворого покарання, мети покарання буде важко досягти.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 14.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи думку потерпілого, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, також враховуючи тяжкість вчиненого злочину та ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при призначенні покарання у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Також, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення в 2015 році, вказане кримінальне правопорушення відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_5 підлягає до звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 в сумі 106 765,04 грн., з яких матеріальна шкода в сумі 6 765,04 грн. та моральна шкода в сумі 100 000,00 грн. підлягає до часткового задоволення.

Матеріальна шкода підлягає до задоволення в сумі 6 765,04 грн.

Моральна шкода підлягає до задоволення в сумі 5 000,00 грн. виходячи з наступного.

Визнаючи розмір відшкодування моральної шкоди судом враховується ступінь страждань та переживань потерпілого, а також те, що подія змінила ритм його життя та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, а також ступінь вини обвинуваченого, послідуючу бездіяльність в добровільному відшкодуванні спричинених потерпілому збитків, та враховуючи положення ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 44, 49 КК України, ст. 284, 285, 288, 368, 370, 374 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження закрити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирався.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 6 765,04 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1