КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0006757 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 8 листопада 2018 року, яким
ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24 грудня 2008 року вироком Апеляційного суду м. Києва за п. 6 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до 15 років позбавлення волі, звільненого 16 лютого 2018 року по відбуттю строку покарання,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора - ОСОБА_8
ОСОБА_9
обвинуваченого - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 15 липня 2018 року приблизно о 17.10 год. ОСОБА_6 , знаходячись в ПКіВ «Перемога», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Г. Жмаченка, побачив біля дерева велосипед марки «GIANT Aluxx 6000», що належить неповнолітньому ОСОБА_10 , та в цей же час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна з метою протиправного збагачення, реалізуючи який він, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, скориставшись сприятливою навколишньою обстановкою, викрав даний велосипед вартістю 6500 гривень. В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, в решті вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що за межами уваги суду, без необхідної оцінки залишились дані про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_6 , який раніше судимий за вчинення особливо тяжких злочинів, вчинив новий злочин через нетривалий проміжок часу після звільнення, що свідчить про відсутність об`єктивних ознак перевиховання обвинуваченого. Окрім того, прокурор вказує на те, що ОСОБА_6 непрацюючий, не має стійких соціальних зв`язків.
За таких обставин, з урахуванням даних, які характеризують особу обвинуваченого, вважає, що покарання у виді арешту в мінімальному розмірі явно не відповідає вимогам ст. 65 КК України та не призведе до бажаних наслідків у виді виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тільки реальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у виді 3 років, може сприяти досягненню цілей, визначених ст. 65 КК України.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та за клопотанням прокурора відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга заступника прокурора м. Києва ОСОБА_13 підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися і дослідження доказів щодо цих обставин судом визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Зазначені обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюється.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції, з огляду на апеляційні вимоги лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує наступне.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, судом враховано, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце проживання, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (раніше судимий, не працює, не одружений, стан здоров`я), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті виражає належні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, обставина, що пом`якшує покарання - щире каяття, усунення заподіяної шкоди у світлі заяви ОСОБА_14 з даного питання, наявної у провадженні, за відсутності обставин, що обтяжують покарання.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді 3 місяців арешту, яке підлягає відбуванню реально.

Проте, колегія суддів не може погодитись з видом та розміром покарання, призначеного ОСОБА_6 , з огляду на наступне.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання за вказаний злочин суд, хоча й послався, проте належним чином не врахував ряд обставин, зокрема, характер та мотиви вчинення злочину, а також дані щодо особи обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення тяжкого та особливо тяжких злочинів з корисливих мотивів, відбував покарання реально і після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість, через нетривалий проміжок часу - через 5 місяців після звільнення з місць позбавлення волі скоїв повторно злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Окрім того, суд першої інстанції врахував те, що обвинувачений не працює, не одружений, стан здоров`я, і визнав вказані обставини такими, що свідчать про те, що оточуюча обвинуваченого обстановка у сім`ї та побуті виражає належні соціальні зв`язки. Проте, колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду, оскільки жодних доказів про належні соціальні зв`язки обвинуваченого матеріали справи не містять і стороною захисту не надано, на що обґрунтовано послався прокурор в апеляційній скарзі.
Матеріали справи також не містять будь-яких даних щодо стану здоров`я обвинуваченого, які б могли бути враховані при призначенні покарання останньому.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 було призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, і за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості. Тому, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК Українибільш суворого покарання, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає до скасування в частині призначеного покарання з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України у зв`язку з необхідністю призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворого покарання за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, колегія суддів, з огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, характер та мотиви вчинення злочину, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення корисливих тяжкого та особливо тяжких злочинів, у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, не займається суспільно-корисною працею, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, усунення заподіяної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, дані, які характеризують його особу, обставини, що пом`якшують покарання, колегія суддів доходить висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, яке слід відбувати реально, саме яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів.
За таких обставин апеляційна скарга заступника прокурора м. Києва ОСОБА_13 підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_13 задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 8 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного йому покарання і в цій частині ухвалити новий вирок:
Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

У решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 8 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення копії вироку.

Судді:

_______________________________ _____________________________ ___________________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3