Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1892/15-к
Провадження № 1-кп/280/12/19
ВИРОК
Іменем України

20 вересня 2019 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законного представника потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000250, за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маневичі Волинської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одружений, пастир церкви Світла Євангелії с. Хомутець, депутатом та інвалідом не є, має на утриманні 6 неповнолітніх дітей, не судимий, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

29 квітня 2015 року близько 15 години 40 хвилин ОСОБА_10 керував власним технічно-справним автомобілем Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 в порушення вимог п. 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою зі швидкістю понад 110 км/год по автомобільній дорозі Київ-Чоп зі сторони м. Житомира в напрямку м. Києва.

Рухаючись вказаним транспортним засобом на вказаній автодорозі в районі 108км+770м водій ОСОБА_10 в порушення вимоги п. 2.3 б) вказаних вище Правил проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а в порушення вимог п. 12.3 цих же Правил дорожнього руху України при своєчасному виявленні небезпеки для руху (автомобіль КАМАЗ 55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 ), яку об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та в подальшим порушенням вимог п. 12.1 цих Правил дорожнього руху України вивернув кермо автомобіля вправо, не впоравшись з керуванням, допустив занос, у результаті чого транспортний засіб перекинувся на проїзну частину.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ключиці та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечними для здоров`я, але призвело до тривалого розладу здоров`я, а пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді деформуючих рубців правої підочної ділянки, що переходять у скронево-скулову ділянку, які являються непоправними та потребують хірургічного втручання (косметичної операції), та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п. п. 2.3 б), 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_7 тілесне ушкодження середньої тяжкості, а ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог статті 337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, не визнав повністю, цивільний позов визнає. Обвинувачений також пояснив, що 29 квітня їхали з Житомира в Брусилів зі швидкістю близько 110 км/год, яка точно була на спідометрі він не дивився, на об`їзній дорозі на його смугу руху виїхав автомобіль КАМАЗ, він почав різко гальмувати та «взяв» кермо вправо, його почало хитати, поклало та протягнуло по асфальту, перед КАМАЗом був водій вантажного автомобіля, відстань до КАМАЗу була близько 80-90м, коли він побачив КАМАЗ, то знаходився він задньої частини фури в 20-25м, а від КАМАЗу 80-90м, гальмівні вогні не бачив, різкого гальмування фури не було, водій КАМАЗу рухався, в якийсь момент пригальмував, потім зупинився, обвинувачений пояснив, що почав гальмувати перед виникненням небезпеки як тільки водій КАМАЗу виїхав на його смугу, швидкість у КАМАЗу була невелика, водій КАМАЗу зупинився, коли почув свист його гальм, водій КАМАЗу почав гальмувати вже коли був на його смузі руху, підписав всі документи під час огляду місця події, оскільки не був компетентним. Обвинувачений також показав, що у слідчому експерименті ОСОБА_14 не приймав участі, його посадили за кермо КАМАЗу, не було на слідчому експерименті того, щоб його садили за його автомобіль чи аналогічний, до 21.12. вважав, що він є потерпілим, слідчі дії проводилися за його участі як свідка. Обвинувачений вказав, що подавав клопотання щодо проведення повторного слідчого експерименту та повторної авто технічної експертизи, йому було відмовлено, він оскаржував дії слідчого, йому було відмовлено, наслідки були б більш тяжкими, якби він не об`їжджав його справа, оскільки КАМАЗ рухався справа на ліво, коли його автобус лежав, то ОСОБА_14 сидів в КАМАЗі, не виходив, машина Майбороди стояла трохи далі від нього у тій смузі руху, в якій він рухався, він увімкнув «аварійку», підбіг та почав допомагати. Обвинувачений має 25 років водійського стажу, віз дітей, правила дорожнього руху не порушував, вважає, що їх порушив водій КАМАЗу ОСОБА_14 та створив небезпеку для руху обвинуваченого,дії обвинуваченого підпадають під п.10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху,слід ухвалити виправдувальний вирок.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_12 пояснив, що п.10.1 та п.10.2 ПДР України є обов`язковими для учасника дорожнього руху свідка ОСОБА_14 , висновки експертів не узгоджуються з правилами дорожнього руху, дії водія ОСОБА_14 не відповідають п.10.1 та 10.3 ПДР, вважає, що висновки експертів автотехніків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , суд повинен критично оцінити, згідно із ст.101 КПК України, ухвалити виправдувальний вирок та постановити окрему ухвалу на адресу прокуратури щодо внесення відомостей до ЄДРДР про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_14 щодо порушення ним вимог правил дорожнього руху.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_11 пояснив, що слідчий ОСОБА_17 в період з 07.11.2015 по 28.12.2015 не мав процесуального права вчиняти слідчі дії, слідчий експеримент з ОСОБА_18 проводився з метою отримати показання,вважає що вини ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України не доведено, слід ухвалити виправдувальний вирок.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що десь після опівдня вони їхали на мікроавтобусі, погодні умови були гарні, вона сиділа на передньому сидінні справа, 29.04 поверталися з Житомира з дітьми, їхали по «об`їзній» дорозі Коростишева, на автомобільній дорозі дві смуги в одному напрямку, змінили рух з правої в ліву смугу, перешкод не було, коли «перестроїлися» справа виїхала вантажна машина, стала посеред дороги, вони їхали не швидко, оскільки везли дітей, ОСОБА_19 став на дорозі, свідок не пам`ятає чи був увімкнений поворот у КАМАза, вони об`їжджали його справа, свідок точно не пам`ятає яка відстань була від їх автомобіля до КАМАЗу, обвинувачений почав гальмувати й звертати в праву сторону, коли побачив як ОСОБА_19 виїжджає на їх смугу руху, об`їхати з лівої сторони можливості не було, вона отримала перелом плеча, свідок вважає, що винен водій автомобіля КАМАЗ, претензій до обвинуваченого не має, їх мікроавтобус почало хитати, потім він перевернувся на праву сторону, першу допомогу надала якась жінка, водій КАМАЗу допомогу не надавав, ОСОБА_18 відкривав та вибивав всім двері.

Потерпіла ОСОБА_8 у присутності законного представника ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що рухалися у напрямку ОСОБА_20 з ОСОБА_21 , побачила як кидало «бусік», обвинувачений алкогольних напоїв не вживав, вона знаходилася з лівої сторони в залі позаду, свідок не пам`ятає в якій смузі рухався автомобіль, половина КАМАЗа стояла на одній смузі, інша половина на іншій смузі руху, дорожню обстановку вона не пам`ятає, була в тяжкому стані, були ушкодження на обличчі, руках, плечі, була при свідомості, свідок вважає, що ПДР порушив водій КАМАЗа, їх автомобіль перевернувся на праву сторону.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що має стаж водія вантажного транспорту з 2001 року, 29.04.2015 він «відпросився» з роботи, на КАМАЗі поїхав в с. Гуменники, бачив бус далеко в дзеркалі заднього виду, коли був на смузі «розгону», точну відстань сказати не може, свідок точно не пам`ятає в якій смузі їхав бус та коли він впав, КАМАЗ знаходився на дорозі рівно у напрямку міста Київ на смузі розвороту, на думку свідка, обвинувачений керував транспортним засобом з великою швидкістю, коли бус перекинувся, то він перший підбіг, обвинувачений його не зупиняв.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав, що має стаж водія з 1986 року на різних автомобілях, 29.04.2015 їхав у напрямку міста Київ у правій смузі з орієнтовною швидкістю 70-80 км/год, з розвороту виїхав ОСОБА_19 у нього був увімкнений покажчик повороту, свідок дав йому можливість змінити смугу («перестроїтися») в ліву, обвинувачений їхав трохи швидше за нього, зі швидкістю не набагато більшою за його, ОСОБА_19 почав відходити вліво як уже бус був на боці, бус почав гальмувати, коли КАМАЗ рухався у лівій смузі руху, після події водій КАМАЗу не тікав, машина швидкої допомоги забрала трьох осіб, які у них були ушкодження свідок не знає, свідок залишився на тій же смузі, на якій і рухався, свідок вважає, що водій КАМАЗу повинен був його бачити, довжина автомобіля, яким він керував становить близько 15-16м, свідок вважає, що водій автомобіля КАМАЗ повинен був діяти інакше й «пропустити» бус.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показала, що є дочкою обвинуваченого, сиділа одразу за водієм, на дорогу не дивилася, пам`ятає лише те, що обвинувачений загальмував, вона втратила свідомість, чула звуки як вибивали задні двері, швидкість була десь 100 км/год, їхали у лівій смузі, скільки їхали у лівій смузі до моменту ДТП не пам`ятає, не бачила чи їхали машини у правій смузі, КАМАЗ не бачила, обвинувачений різко загальмував, коли вона опритомніла, то лежала на боковій частині автомобіля, автомобіль лежав справа на обочині на правому боці, КАМАЗ стояв збоку як саме свідок не пам`ятає, отримала синці, у автомобілі було близько десяти пасажирів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що їхали з Житомира на автобусі «мерседес», водієм був обвинувачений, свідок сидів біля нього, їхали у лівій смузі, їх «підрізав» КАМАЗ, обвинувачений загальмував, побачив ОСОБА_19 вже на їх лівій смузі, КАМАЗ рухався зі швидкістю близько 30 км/год, він «перерізав» дорогу, у цей час їх автомобіль знаходився позаду, метрів за 10 від вантажного автомобіля, швидкість їх автомобіля була близько 100 км/год, обвинувачений почав одразу гальмувати як побачив ОСОБА_19 на відстані десь 40-50 м, він звернув вправо в «карман», їх качнуло і автобус впав, тілесні ушкодження свідок не отримав, свідок не пам`ятає де був КАМАЗ, коли він вийшов з машини, пам`ятає його ліву частину, свідок також не пам`ятає які було сигнальні вогні у вантажного автомобіля. Свідок вважає, що якби повернуло вліво, а не вправо, то було б зіткнення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показав, що обвинувачений є його прийомним батьком, вони були на зустрічі у губернатора, їхали у Коростишеві, за дорогою не слідкував, був у салоні справа за свідком ОСОБА_26 , яка сиділа за водієм, дорожнє покриття йому було не видно, рухалися у лівій смузі, у правій смузі рухався вантажний автомобіль, свідок не пам`ятає де був КАМАЗ, гальмувати почали приблизно за 40 метрів до КАМАЗу, коли ОСОБА_18 почав гальмувати, КАМАЗ був посередині дороги, частково перекривши їм рух, після події КАМАЗ стояв посередині, звернув увагу на дорогу вже коли почали гальмувати, побачив КАМАЗ, до цього КАМАЗ на дорозі не бачив, інших транспортних засобів не було, створював перешкоди їм у русі тільки КАМАЗ.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_27 показав, що працює у відділенні інституту, має досвід роботи експерта з 2009 року, ухвалу перенаправлено до Житомирського відділення, завідувачем виконання експертизи доручено йому проведення експертизи, небезпеку для руху створив водій автомобіля КАМАЗ Кузьомка, невідповідність дій згідно Правил дорожнього руху відсутня, висновки експертизи відповідають наданим матеріалами справи, невірні розрахунки при визначенні середньої швидкості.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показала, що продає поблизу шиномонтажу біля «Укртатнафти», стояла десь на 108-109 кілометрі траси, почула шум скрегіт металу об асфальт, биття скла, повернулася та побачила, що ОСОБА_19 з`їжджає з правої смуги, з-за нього боком повернула машина, КАМАЗ продовжив свій шлях і зупинився на смузі розвороту, свідок побігла, у бусі були люди, всі кричали, водій КАМАЗу не виходив, вибивали вікна, діставали людей, свідок викликали «швидку». Свідок також показала, що ОСОБА_19 їхав у праві смузі, їхав з другої правої смуги, перетинав допоміжну, КАМАЗ їхав помалу, вантажний автомобіль став на правій допоміжній смузі, водій зупинився, щоб надати допомогу і залишився чекати працівників поліції, відстань від КАМАЗу до знака була близько 15-20 метрів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_29 показала, що знає обвинуваченого, вони їхали з дітьми з зустрічі з «губернатором» в Житомирі по автомобільній дорозі Київ-Чоп, водієм був ОСОБА_18 , їхали тихо, спокійно, за дорогою не слідкувала, на швидкість не звернула увагу, рухалися у лівій смузі до моменту зіткнення, у правій смузі рухався якийсь великий автомобіль, під час гальмування вона різко «пішла» вперед, впала, по відношенню до їх автомобіля якийсь великий автомобіль змінював рух у їх смугу руху, вони почали швидко гальмувати та «відходити» від нього, свідок не знає де знаходився великий автомобіль, коли його обминули їх почало хитати, вони впали на її сторону на праву, у свідка були руки та голова без шкіри, водій великого автомобіля не надавав їм допомоги, допомагали лише хлопці АТО, свідок не може сказати яка була відстань між їх автомобілем та великим автомобілем. Свідок вважає, що причиною ДТП стало те, що водій великого автомобіля «перегородив» їм дорогу, коли вони почали гальмувати, то їхали за вантажною машиною, практично бачили задню частину великого автомобіля.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показав, що сидів на задньому сидінні в маршрутці біля лівого вікна, в якій смузі рухалися не пам`ятає, напевно у другій, водієм був ОСОБА_18 , тоді він його бачив вперше, їхали нормально, почув звук гальмування, автобус «поклало» на праву сторону, свідок тілесних ушкоджень не отримав, з автомобіля вийшли хлопці, автомобіль був зеленого кольору, були транспортні засоби, коли їх витягли КАМАЗ, поліцейський автомобіль, КАМАЗ стояв з лівої сторони у напрямку їх руху, свідок не звертав увагу на дорогу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_31 показав, що 29.04.2015 їхав у бусі з Житомира у Брусилів, це була маршрутка, в ній було десь вісім осіб, за кермом був обвинувачений, швидкість з якою рухалися не знає, скільки смуг на дорозі було теж не пам`ятає, сидів з лівої сторони у ряді за водієм, за дорогою не дивився так як спав, прокинувся, відкрив очі та побачив, що вони перекинулися на праву сторону, нічого не пам`ятає, адже прокинувся, воли вони вже перекинулися. Свідок тілесних ушкоджень не отримав, бачив, що приїхала «швидка», люди, які їхали у автомобілях, зупинялися, вибирався з мікроавтобуса через задні двері.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_32 показав, що працював слідчим СВ Коростишівського ВП, перебував на службі, на чергуванні , надійшло повідомлення, що відбулася ДТП на автомобільній дорозі Київ-Чоп, виїхав туди, це був 110 км дороги Київ-Чоп, на правому боці лежав мікроавтобус, є особи, які отримали тілесні ушкодження, провів огляд, все зафіксував протоколом та схемою ДТП, під час проведення слідчого експерименту за кермом був ОСОБА_18 , прилад вимірювання не зазначено, використовував свій телефон «Нокіа» для вимірювання часу секундоміром, не дописав, що додається до протоколу, під час слідчого експерименту з`ясовувалося питання місце ДТП, його було встановлено, виносив постанову про призначення експертизи,слідчий експеримент проводив з обома водіями, повідомив ОСОБА_18 про проведення слідчого експерименту, було два транспортні засоби КАМАЗ та Фольксваген.

Згідно даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29 квітня 2015 року, схеми огляду місця події та фототаблиці слідчим СВ Коростишівського РВ УМВС ОСОБА_33 було проведено огляд 108км-770м автомобільної дороги Київ-Чоп Коростишівського району, на вказаній ділянці дороги знаходився автомобіль Daimler-Chrysler 313 реєстраційний номер НОМЕР_1 по лівому боці на смузі руху для розгону, частково в лівій смузі.

Відповідно до висновків експерта №3/300 від 03.06.2015 та №3/301 від 04.06.2015: на момент ДТП гальмівні системи автомобілів Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 та КамАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилися в технічно працездатному стані; на момент ДТП рульове керування автомобілів Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 та КамАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилося в технічно працездатному стані; на момент ДТП ходові частини автомобілів Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 та КамАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилися в технічно працездатному стані; в процесі дослідження автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 не виявлено характерних ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходилися в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної події; в процесі дослідження вузлів та агрегатів, а також системи активної та пасивної безпеки наданого на дослідження автомобіля КамАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 , які б впливали на безпеку дорожнього руху, не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходилися в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної події.

Згідно висновку експерта від 04.06.2015 №3/299 зовнішнім виглядом автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 визначена наявність статичних та динамічних слідів і пошкоджень ударно-динамічного характеру, які найбільш сконцентровані в його правій бічній частині і виражені слідами згинів, тертя, вдавлювання, розривів металу, відшарування власного лакофарбового покриття, слідів контакту за автомобілем КамАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 виявлено не було.

Висновком експерта №2197 від 03.11.2015 підтверджується, що згідно записів представлених на вивчення медичних документів у ОСОБА_7 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді: перелому правої ключиці, могло утворитися при ударі до тупого твердого предмету зовнішньої поверхнею плеча, або при різкому упорі на лікоть чи випрямлену руку, можливо в термін та за обставин, що вказані в постанові про призначення судово-медичної експертизи, під час дорожньо-транспортної події та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я.

Відповідно до висновку експерта №146 від 17.12.2015 при огляді ОСОБА_8 де формувальні рубці правої підорбітальній ділянці, яка переходить у скронево-виличну область, які є непоправними та потребують оперативного втручання. Вказане пошкодження розцінюється як тяжке, якщо судово-слідчими органами буде визнано знівеченням. На фото таблиці до вказаного висновку зображено обличчя ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта №3/63 від 15.12.2015 в умовах даної пригоди величина швидкості руху автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 визначається рівною не менше 114,0 … 119,7 км/год. Показання водія автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 стосовно руху автомобіля КамАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 з моменту зміни напрямку руху до місця зупинки, з технічної точки зору не ґрунтовні. У даній дорожній обстановці водієві автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 необхідно було діяти відповідно до вимог пп. 12.3, 12.6ґ) Правил дорожнього руху України. При заданих вихідних даних згідно протоколу слідчого експерименту від 24.11.2015, проведеного за участю водія автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 , визначити чи відповідали його дії технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не виявилося можливим. Згідно протоколу слідчого експерименту від 27.11.2015, проведеного за участю водія автомобіля КамАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 , дії водія автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідали технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В даних дорожніх умовах дії водія не відповідали вимогам п. 12.6ґ). У даній дорожній обстановці водієві автомобіля КамАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 необхідно було діяти відповідно до вимог п. п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України. При заданих вихідних даних, згідно протоколу слідчого експерименту від 27.11.2015, проведеного за участю водія автомобіля КамАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 , невідповідностей вищевикладеним технічним вимогам Правил дорожнього руху України у його діях не вбачається. Згідно протоколу слідчого експерименту від 24.11.2015, проведеного за участю водія автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 , дії водія автомобіля КамАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 не відповідали вищевикладеним технічним вимогам Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, згідно протоколу слідчого експерименту від 24.11.2015, проведеного за участю водія автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 , визначити, що знаходилося в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та подальшого розвитку ДТП, не виявилося можливим. При заданих вихідних даних, згідно протоколу слідчого експерименту від 27.11.2015, проведеного за участю водія автомобіля КамАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 , в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та подальшим розвитком ДТП знаходиться невідповідність дій водія автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку експерта від 22.03.2018 №300/301/17-25 швидкість руху автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 до початку гальмування враховуючи сліди зафіксовані під час огляду місця ДТП, приблизно складала 125…132 км/год. Відстань, яку здолав автомобіль Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 до початку слідової інформації слідів гальмування автомобіля, зазначених у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, з врахуванням часу реакції водія, часу запізнення спрацьовування гальмового приводу автомобіля, наростання сповільнення та інших показників, складає 53,8…56,8м. У даній дорожній обстановці водій автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.3 та 12.6ґ) Правил дорожнього руху (ПДР) України, а водій автомобіля КАМАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 у відповідності з вимогами п. п. 10.1 та 10.3 цих Правил. Момент виникнення небезпеки для руху, як правило, має зазначатися у документах про призначення експертизи (залучення експерта). Якщо у документі про призначення експертизи (залучення експерта) момент виникнення небезпеки не зазначений, то експерт, виходячи з аналізу дорожньої обстановки, може визначити його за даними, що містяться у матеріалах справи. З технічної точки зору, експерт вважає, що в даній дорожній обстановці, момент виникнення небезпеки для руху водію автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 виникає з моменту зміни напрямку руху автомобіля КАМАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відстань, яка була між автомобілями Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 та КАМАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 в момент виникнення для водія автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 небезпеки руху, складає 223,3…235,8м. З технічної точки зору, при виїзді транспортного засобу на смугу руху іншого транспортного засобу водій транспортного засобу, що рухався по своїй смузі руху повинен діяти відповідно до пункту 12.3 ПДР України (зміст якого зазначений вище) не в залежності від подальших дій водія який виїхав на його смугу руху (зменшення швидкості, збільшення швидкості. маневр). В даній дорожній обстановці водій автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути зіткнення (якби таке фактично відбулося) з автомобілем КАМАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом застосування термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки для його руху. Згідно чинних методичних рекомендацій по проведенню авто технічних досліджень, маневр, як засіб уникнення ДТП, розглядається у випадку об`їзду нерухомої перешкоди або тоді, коли перешкода рухається в попутному напрямку. Застосувати маневр для відвернення ДТП можна рекомендувати для об`їзду нерухомої перешкоди. Якщо виникає небезпека для руху, то необхідно застосовувати гальмування (згідно першої частини п.12.3), так як «рухома» перешкода в будь-який момент може змінити напрямок і темп руху, чи зупинитися. Визначення причинного зв`язку між подіями, які не відбулися виходить за межі компетенції експерта-автотехніка. Покази водія автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 щодо руху автомобіля КАМАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 з моменту виникнення небезпеки до місця його зупинки з технічної точки зору неґрунтовні, так як траєкторія руху автомобіля КАМАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 перетинається із фактичним шляхом гальмування автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 та при такому розвитку пригоди відбулося б зіткнення вказаних транспортних засобів чого в дійсності не відбулося. З технічної точки зору можуть вважатися ґрунтованими, яка як траєкторія руху автомобіля КАМАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 не перетинається із фактичним шляхом гальмування автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 . В даній дорожній обстановці водій автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3 та 12.6ґ) Правил дорожнього руху (ПДР) України, а водій автомобіля КАМАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 у відповідності з вимогами п.п.10.1 та 10.3 цих Правил. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 вбачається невідповідність технічним вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Для встановлення відповідностей дій КАМАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 вимогам вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України, спеціальні пізнання в галузі авто технічної експертизи не потрібно і дане питання можу бути вирішено судом (слідством) самостійно з урахуванням дорожньої обстановки на місці пригоди та висновків даної експертизи. З урахуванням вихідних даних та проведеного дослідження причиною створення аварійної обстановки і виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_10 , які суперечили вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку експерта від 27.02.2019 №28377/18-52 з причин викладених в дослідницькій частині визначення та використання ситуаційного часу реакції саме для водія автомобіля КамАЗ в даній ДТП позбавлено технічного сенсу, адже при такому характері зближення траєкторії руху автомобілів КамАЗ і Daimler-Chrysler, перевагу для руху мав водій автомобіля Daimler-Chrysler (за викладених в дослідницькій частині умов). Вирішення питання в частині визначення нормативного часу наростання прискорення автомобіля, протягом якого відбулося призупинення руху та набрання швидкості автомобілем КамАЗ, після виїзду на ліву полосу руху по якій рухався автомобіль Daimler-Chrysler в рамках даного дослідження неможливо. Відповідно на питання в частині довжини, ширини автомобіля КамАЗ 55102 було надано суто в довідковій формі, оскільки вирішення даного питання не потребує використання спеціальних знань в галузі авто техніки, та може бути зроблено слідством/судом в ході натурних замірів даного ТЗ із оформленням відповідного протоколу огляду ТЗ.

У ході судового провадження сторона захисту наполягала на тому, що надані стороною обвинувачення докази не доводять вину ОСОБА_10 . Зокрема, захисники обвинуваченого та сам обвинувачений ОСОБА_10 заявляли клопотання про визнання письмових та речових доказів сторони обвинувачення недопустимими доказами, зокрема:

- протокол встановлення обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 24.11.2015 за участю ОСОБА_10 , оскільки до 21.12.2015, тобто до повідомлення ОСОБА_10 про повідомлення, всі слідчі дії проводилися з останнім у процесуальному статусі свідка, отже, сторона захисту стверджує, що докази у відповідно до п. 6 ст. 87 КПК України повинні визнаватися судом недопустимими та неналежними доказами. Протокол слідчого експерименту від 24.11.2015 складений з порушення вимог ст. 240 КПК України, не були перевірені пояснення ОСОБА_10 про рух автомобіля, за кермом якого він перебував під час ДТП, не зазначено що саме використовувалося під час проведення слідчого експерименту, до протоколу додано тільки схему, інших матеріалів не додано;

- протокол встановлення обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 27.11.2015 за участю ОСОБА_13 , оскільки у протоколі також не зазначено прилад, яким здійснювався вимір часу, що використовувався під час проведення слідчого експерименту, відсутні підписи осіб, які брали участь у проведенні слідчого експерименту, пояснення ОСОБА_13 не перевірялися, при проведенні слідчих експериментів не було взято до уваги місце розташування автопоїзду, який рухався у попутному напрямку, чим обмежував водію ОСОБА_13 ;

- висновок експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №3/63 від 15.12.2015, так як він ґрунтується на недопустимим доказах та доказах отриманих з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, зазначено неправильні вихідні дані для призначення експертизи. Органом досудового розслідування не взято до уваги інформаційні сліди, що залишилися на покритті дороги на місці ДТП та зазначені в протоколі огляду місця-події, які є об`єктивними доказами по справі і не можуть бути змінені поясненнями учасників ДТП. Під час проведення експертизи не надано оцінки показаннями свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_22 ;

- письмові докази, які складено в період з 07.11.2015 по 28.12.2015 не уповноваженою на те особою, а саме: слідчим поліції ОСОБА_34 .

Безпредметними є і доводи щодо проведення досудового розслідування не уповноваженими на це органом чи особою, бо ними не врахована різниця в постановках подібних питань у різних законодавчих нормах, адже, якщо в Законі України «Про Національну поліцію» прямо вказано на те, що працівники міліції отримують попередження про можливе звільнення за скороченням штатів через три місяці після опублікування цього Закону, а тим часом вони продовжують працювати, мати звання працівників міліції, а не поліції, носити службову форму працівників міліції,використовувати службові бланки, штампи та печатки міліції, а не поліції, то працевлаштування суддів та апаратів судів здійснювалось відмінним від цього способу шляхом, новий автоматизований розподіл судових проваджень між суддями також відбувався, відповідно до закону, не в повному обсязі, а лише деяких їх категорій та у випадку звільнення суддів, отже і в цій частині доводи апеляційних скарг та клопотань потрібно залишити без задоволення.

Як відзначено у Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про Національну поліцію», підписаному Президентом України 2 липня 2015 року за №580-VIII, цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування; до приведення законодавства у відповідність з цим Законом, акти законодавства діють в тих частинах, які не суперечать цьому Закону; з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції вважаються попередженими у визначеному порядку про можливе в майбутньому звільнення за скороченням штатів, а ті з них, які виявили бажання продовжити службу в поліції впродовж трьох місяців переводяться встановленим цим Законом порядком; поліцейським дозволяється носіння та використання форменого обмундирування, визначеного для працівників міліції, до затвердження Кабінетом Міністрів України зразків форменого обмундирування поліцейських та забезпечення ним у визначеному порядку відповідно до затверджених норм; поліції дозволяється використання службових посвідчень, бланків, штампів, логотипів та емблем міліції та Міністерства внутрішніх справ України до 31 грудня 2016 року.

Отже, вказані доводи сторони захисту надумані, суперечать чинному законодавству, не враховують реальний стан речей, а тому суд їх відхиляє.

Суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту щодо визнання недопустимими доказами протоколи слідчих експериментів за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_13 та висновки експертиз.

Згідно правового висновку, що міститься в Постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 09 червня 2016 року по справі №5-360кс15 суд зобов`язаний визнати істотними порушення прав людини і основоположних свобод діяння з отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий, прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, слідчий експеримент з ОСОБА_10 було проведено 24.11.2015 та пізніше, а саме: 21.12.2015, з урахуванням отриманих органом досудового розслідування доказів ОСОБА_10 повідомлено про підозру.

Згідно відомостей протоколу проведення слідчого експерименту від 24.11.2015, який був досліджений, ОСОБА_10 давав свої показання про обставини події без будь-якого примусу, що не заперечувалося останній й під час судового розгляду.

Слідчі експерименти проводилися слідчим з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення шляхом відтворення дій та обставин певної події у відповідності до вимог ст. 240 КПК України. До участі у проведені слідчих експериментів було залучено понятих. Будь-яких вимог щодо відображення у протоколі про наявність додатків закон не передбачає. Вимогами статті 104 КПК України передбачено лише відображення у протоколі про фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів.

Так, відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Не можуть вважатися обґрунтованими посилання захисника як на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону на застосування під час огляду нештатної апаратури та не сертифікованих вимірювальних приладів.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частиною 7 ст. 237 цього Кодексу передбачено право уповноважених на те осіб проводити при огляді вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей. При цьому норми КПК України не встановлюють конкретних вимог чи обмежень щодо технічних засобів, які можуть використовуватися для одержання й фіксації інформації.

Процесуальними перешкодами для використання в доказуванні одержаних у такий спосіб відомостей, виходячи з визначених у статтях 85, 86, 94 КПК України критеріїв, можуть бути лише порушення порядку проведення процесуальних дій, який установлений законом, сумніви в достовірності чи невідповідність їх результатів іншим доказам.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що застосовані при огляді місця події засоби одержання та фіксування інформації призвели до неправильного встановлення обставин, які підлягають доказуванню згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України.

Відповідно до положень Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, вимог ст. 17 КПК України, якою регламентовано принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року №12рп/2011 (справа №1-31/2011) зазначено, що визнаватися допустимими і використовуватись як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина у кримінальному процесі й ухвалення законного та справедливого рішення у справі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях у справах: «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» застосував у своїй практиці різновид доктрини «плодів отруєного дерева», згідно якої визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.

Суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів сторони захисту щодо недопустимості доказів у кримінальному провадженні.

Стосовно вимоги винесення окремої ухвали, суд зазначає, що чинний Кримінальний процесуальний кодекс України від 13.04.2012 № 4651-VI в редакції від 05.09.2019 не передбачає ухвалення судом такого процесуального документа як окрема ухвала, з підстав, наведених захисником ОСОБА_12 .

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху, або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Верховним Судом України зроблено правовий висновок, що у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен з водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку.

Відповідно до висновків експертів від 15.12.2015 №3/63 та від 22.03.2018 №300/301/17-25, досліджених у судовому засіданні, водій автомобіля Daimler-Chrysler реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.3 та 12.6ґ) Правил дорожнього руху (ПДР) України, а водій автомобіля КАМАЗ-55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 у відповідності з вимогами п. п. 10.1 та 10.3 цих Правил.

Положеннями Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 «Про Правила дорожнього руху»:

- 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- 10.3 у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися;

- 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- 12.6ґ поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Відповідно до вищевказаних висновків експертів висновку швидкість руху автомобіля Daimler-Chrysler, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становила орієнтовно 114,0…119,7км/год. та 125…132км/год. відповідно. Отже, ОСОБА_10 порушено п. 12.6ґ Правил дорожнього руху.

Доказів на підтвердження порушення водієм транспортного засобу КамАЗ-55102, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_13 Правил дорожнього руху, що знаходяться у причинному зв`язку з виникненням ДТП у судовому засіданні не встановлено.

Незважаючи на те, що водій ОСОБА_10 , керуючи транспортним засобом Daimler-Chrysler, реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав перевагу для руху (за умови руху останнього із допустимою швидкістю), порушення останнім п. п. 12,3, 12.6ґ Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка відбулася 29.04.2015. Обвинувачений ОСОБА_10 мав можливість відвернення ДТП.

Також судом визнається доведеним обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тілесне ушкодження середньої тяжкості, та потерпілій ОСОБА_8 тяжке тілесні ушкодження. Враховуючи те, що внаслідок вчинення злочину, потерпіла ОСОБА_8 отримала рани обличчя, які зажили рубцями, які самі собою зникнути не можуть, часом не стане менш помітним та потребує хірургічного втручання, досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи зовнішній вигляд обличчя потерпілої ОСОБА_8 характерні для знівечення обличчя.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 визначено, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У висновках Європейського суду з прав людини, висловлених у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Обстановка та обставини події, які мають правове значення, поза розумним сумнівом установлено судом на підставі інших даних, які одержані із законних джерел, визнаються судом належними та допустимими доказами, у своєму взаємозв`язку достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_10 у порушенні правил безпеки дорожнього руху та його наслідках.

При цьому, суд критично оцінює показання обвинуваченого, вважає їх неспроможними, даними з метою зменшення обсягу відповідальності за вчинене, розцінює їх як спосіб захисту, оскільки вони суперечать і спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими документами, а також показаннями свідків, які є послідовними, погоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, не суперечать іншим доказам, наявним у матеріалах провадження й дослідженим в судовому засіданні

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. Згідно положень ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також враховує особливості конкретного злочину й обставини його вчинення, відношення обвинуваченого до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, а також позиції потерпілих.

Вивченням даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що останній одружений, не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря психіатра-нарколога не перебуває, має на утриманні чотирьох неповнолітніх осіб: ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд вважає, що його виправлення і перевиховання, попередження з боку обвинуваченого ОСОБА_10 здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції статті Кримінального Закону, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки застосування до обвинуваченого додаткового покарання позбавить його можливості утримувати сім`ю та забезпечувати їм належний рівень життя, у тому числі, й чотирьох неповнолітніх осіб та шістьох повнолітніх осіб, які перебувають на його утриманні. Також обвинувачений ОСОБА_10 має організаторські здібності відповідно до характеристики сільського голови за місцем проживання, має у власності чотири транспортні засоби, є пастором церкви Св. Євангелії, отже, суд приходить до висновку, що позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами негативно вплине не тільки на обвинуваченого, але й на інших осіб, які перебувають у його оточенні.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням, у даному випадку є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого, оскільки перебуваючи під наглядом уповноваженого органу з питань пробації він відчуватиме відповідний тиск відповідальності, при цьому залишаючись соціально адаптованою особою, як такою, що поважає сімейні і релігійні цінності, має позитивне ставлення до праці, тобто працюючи забезпечить утримання себе та сім`ї, відповідно зменшивши ймовірний тягар його утримання у місцях позбавлення волі.

Крім того, відповідно до положень пункту 7 частини 1 статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Прокурором в інтересах Фінансового управління Коростишівської районної державної адміністрації подано позовну заяву про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в розмірі 1947,75 грн., в обґрунтування якого вказує, що у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_8 перебувала у період з 29.04.2015 по 05.05.2015 на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Коростишівської районної центральної лікарні ім. Д. І. Потєхіна. Згідно довідки Коростишівської центральної районної лікарні ім. Д. І. Потєхіна №1641 вартість фактичних витрат на лікування потерпілої ОСОБА_8 складає 1947,75 грн., отже просить стягнути з ОСОБА_10 на користь Фінансового управління Коростишівської районної державної адміністрації.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 позовні вимоги в частині стягнення витрат на лікування визнав повністю, визнання позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже, цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину слід задовольнити повністю у сумі 1947,75 гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 не обирався

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_10 у кримінальному провадженні не накладався.

Питання про речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні необхідно вирішити в порядку ст. ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373-374 КПК України, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (роки) 6 (шість) місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців, в період якого, відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: автомобіль Daimler-Chrysler, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 та знаходиться у нього на зберіганні залишити у розпорядженні останнього; автомобіль КАМАЗ-55102, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_39 та знаходиться на зберіганні у ОСОБА_13 залишити у розпорядженні останнього.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення:

-автотехнічних експертиз №3/299, №3/300, №3/301, №3/63 у розмірі 2762,10 гривень;

-комплексної транспортно-трасологічної та судово-автотехнічної експертизи №300/301/17-25 у розмірі 1430,00 гривень;

-додаткової судової автотехнічної експертизи №28377/18-52 у розмірі 3432,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь Фінансового управління Коростишівської районної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_8 у розмірі 1947,75 гривень .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1