Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

Справа № 511/178/17

Номер провадження: 1-кп/511/178/19

"15" липня 2019 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області матеріали кримінального провадження №0001269 від 23.10.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,
ВСТАНОВИВ:
04.07.2019 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.
В підготовчому судовому засіданні адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання щодо неможливості призначення вказаного обвинувального акту до судового розгляду, так як останній надійшов до розгляду з порушенням правил територіальної підсудності, що є підставою для направлення його до Одеського апеляційного суду у відповідності до ухвали Одеського апеляційного суду від 17.05.2018 року.
Учасники судового розгляду не заперечували проти заявленого клопотання адвокатом ОСОБА_6 .
Вивчивши та дослідивши наданий обвинувальний акт, заслухавши думку всіх учасників провадження, які погодилися з доводами суду, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Частиною 1 ст.34 цього Кодексу передбачено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Із обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується в інкриміноване йому діяння шляхом продажу ввіреного йому майна у невстановленому слідством місті та невстановленим слідством особам.
Однак відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_7 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України шляхом заподіяння матеріальних збитків ПАТ «Автобаза», реорганізованому 13.11.2016 року у Товариство з додатковою відповідальністю «Автобаза №4» у розмірі 196 576 грн., яке зареєстровано у м. Одесі (вул. Церковна, 29, Суворовський район).
Склад злочину передбачений у ст.191 КК України визначений законодавцем як матеріальний, адже передбачає настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди, яка спричиняється власнику майна у зв`язку з позбавленням його можливості реалізувати права володіння, користування та розпорядження означеним майном.
Таким чином, приймаючи до уваги специфіку конструкції складу злочину розтрата чужого майна, - слід зазначити, що настання суспільно небезпечних наслідків, які супроводжуються втратою власником можливості реалізувати право володіти, користуватися та розпоряджатися майном та, відповідно, спричиненням йому на цій підставі майнової шкоди є обов`язковою ознакою складу злочину.
Місце вчинення злочину це певна територія, де було розпочато і закінчено діяння або настав злочинний результат. Привласнення вважається закінченим з моменту вилучення чужого майна й отримання винним можливості розпорядитися ним як своїм власним. Момент закінчення розтрати збігається з моментом витрачання чужого майна.
У даному провадженні мова йде про розтрату рухомого майна вантажних самоскидів автомобілів КАМАЗ шляхом їх продажу, тобто втратою можливості реалізувати правомочностей власності щодо володіння, користування та розпорядження вказаним майном власником, який знаходиться у м. Одесі. (вул. Церковна, 29, Суворовський район), тобто, на думку суду, злочин вчинено на території Суворовського району м. Одеси.
Крім того, представник потерпілої особи та більшість свідків (6 осіб) проживають в м. Одесі.
Також, у відповідності до ухвали Роздільнянського районного суду від 10.05.2018 року вказаний обвинувальний акт вже був надісланий на адресу апеляційного суду Одеської області для визначення підсудності, а ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.05.2018 року направлений до Суворовського районного суду м. Одеси за підсудністю для розгляду по суті, оскільки надійшов до Роздільнянського районного суду Одеської області з порушенням правил територіальної підсудності. Після усунення недоліків по вказаному обвинувальному акту, які були зазначені в ухвалі Суворовського районного суду м. Одеси від 12.11.2018 року, вказаний обвинувальний акт знову надійшов в провадження Роздільнянського районного суду Одеської області для розгляду по суті.
Згідно з п.4 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження, суд направляє обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності.
За змістом ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановлюється вмотивована ухвала.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні в справі «Коем проти Бельгії» від 22.06.2000р. ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не був судом, уповноваженим законом, оскільки без вирішення питання підсудності через вищестоящі органи, сам суд самостійно не може вирішувати питання підвідомчості кримінальних справ та констатував порушення пар. 1 статті 6 Конвенції.
Виходячи зі змісту положень статей 32, 34 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ з аналогічних підстав, з огляду на вищевикладене, оскільки вказане кримінальне провадження надійшло на розгляд до Роздільнянського районного суду Одеської області не після визначення підсудності, а безпосередньо з Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, суд під час підготовчого судового засідання дійшов висновку про необхідність направлення до Одеського апеляційного суду подання для вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції відповідно до ст. 32 КПК України.
Керуючись ст. ст.32,34,314 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Направити подання до Одеського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження №0001269 від 23.10.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України до відповідного суду за підсудністю.
Ухвала підлягає оскарженню протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Суддя:ОСОБА_1