Провадження 11-кп/824/202/2019 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
20 червня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002767 від 07.10.2016 за апеляційною скаргою прокурора Києво - Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_12 на ухвалу колегії суддів Голосіївського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року про повернення обвинувального акта,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою підготовчого судового засідання Голосіївського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0002767 від 07.10.2016 щодо ОСОБА_13 обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, повернуто прокурору.
Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого. Як вбачається з даного обвинувального акту місцем проживання обвинуваченої прокурором в обвинувальному акті зазначено адресу: АДРЕСА_1 . Разом з тим, в самому тексті обвинувального акту прокурором ця ж адреса зазначена як місце знаходження Апеляційного суду Автономної Республіки Крим.

На вказану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що з обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_13 , вбачається, що він містить усі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України, в тому числі анкетні дані обвинуваченої ОСОБА_13 , які передбачені п. 2 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, а тому, на думку апелянта, суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для прийняття рішення про його повернення через невідповідність вимогам закону. Окрім того, указав, що адресу проживання ОСОБА_13 встановлено Службою безпеки України, про що повідомлено Генеральну прокуратуру України в офіційній відповіді. Також апелянт зазначає, що у порушення п. 2 ч. 2 ст. 372 КПК України в мотивувальній частині ухвали колегією суддів не зазначено та не наведено обставини із посиланням на певний доказ, а також мотив неврахування вищезазначеної адреси в обвинувальному акті. На думку прокурора, посилання суду на сумнівність встановлених прокурором обставин щодо проживання ОСОБА_13 на території АР Крим свідчить про те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень під час проведення підготовчого судового засідання, оскільки вказане питання є предметом судового розгляду, а не підготовчого, висновок суду про сумнівність адреси проживання обвинуваченої ОСОБА_13 не ґрунтується на будь-якому доказі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до Голосіївського районного суду м. Києва для судового розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002767 від 07.10.2016 по матеріалах спеціального досудового розслідування про обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.
Вирішуючи питання про можливість призначення судового розгляду, суд першої інстанції встановив, що обвинувальний акт не містить достовірних відомостей щодо дійсного місця проживання обвинуваченої, а зазначена в ньому адреса АДРЕСА_1 , є приміщенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, крім іншого, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається з обвинувального акта щодо обвинуваченої ОСОБА_13 здійснювалося спеціальне досудове розслідування, а сама ОСОБА_13 перебуває в розшуку на підставі постанови слідчого від 11.08.2015 року.
Місцем проживання обвинуваченої прокурор в обвинувальному акті зазначив адресу: м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, вул. Павленка, 2.
Разом з цим, в самому ж тексті обвинувального акту прокурором ця ж адреса зазначена як місце знаходження Апеляційного суду Автономної Республіки Крим.
Відповідно до ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).
Нормами КПК України не передбачено особливостей складання обвинувального акта за наслідками здійснення спеціального досудового розслідування, а отже він має відповідати загальним вимогам, передбаченим ст.291 цього Кодексу.
За приписами ст.ст. 297-5 та 323 КПК України повістки про виклик підозрюваного (обвинуваченого) у разі здійснення спеціального досудового розслідування (спеціального судового провадження) надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику.
Зазначення в обвинувальному акті місця проживання або відомого місцезнаходження обвинуваченого має значення для вирішення комплексу питань при застосуванні норм кримінального процесуального закону в процесі підготовки та розгляду кримінального провадження в судовому засіданні (надіслання повісток, повідомлень, процесуальних документів).
Оскільки в обвинувальному акті фактично не зазначена адреса місця проживання обвинуваченої, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невідповідність такого обвинувального акта вимогам КПК України, чим спростовуються доводи апеляційної скарги прокурора про його відповідність вимогам ст. 291 КПК України.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень є безпідставними, оскільки судом вирішені лише ті питання, які віднесені до його компетенції під час проведення підготовчого судового засідання.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни ухвали колегії суддів Голосіївського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_13 колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Ухвалу колегії суддів Голосіївського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0002767 від 07.10.2016 щодо ОСОБА_13 обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, повернуто прокурору залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4