Провадження №1-кс/523/3975/19
УХВАЛА
про відмову у застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
та про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

(повний текст)
02 серпня 2019 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , слідчих Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ вказаного ВП ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002844 від 31.07.2019 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця за національністю, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в:
02.08.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у заподіянні ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді набряку головного мозку, субарахноїдального крововиливу, що мало місце 31.07.2019 року приблизно о 02:00 годині біля будинку АДРЕСА_2 , від яких останній помер на місці.

Як слідує з клопотання й доданих до нього відповідних матеріалів, за фактом нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що спричини смерть останнього, СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002844 від 31.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а 01.08.2019 року слідчим ОСОБА_7 складено і прокурором ОСОБА_3 погоджено відповідне повідомлення про підозру ОСОБА_8 , яке вручено останньому у той ж день в присутності його захисника ОСОБА_6 .

З`ясувавши думку прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного клопотання, заслухавши позицію захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, розглянувши письмове клопотання захисника від 02.08.2019 року та додані до нього відповідні документи, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного.

Частина ч.1 ст.9 КПК України встановлює, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з ч.1 ст.94 означеного Кодексу, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до положень ст.ст.177, 183 вказаного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 4 ст.194 КПК України регламентовано, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.ч.5, 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як слідує з розглядуваного клопотання та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за кваліфікуючими ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за яке визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років.

В обґрунтування внесеного клопотання слідчий ОСОБА_7 посилається на дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 офіційно непрацевлаштований, не навчається, нерухомого майна у власності не має, на тяжкість злочину, у якому підозрюється останній, що обумовлює на думку сторони обвинувачення, ймовірність можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як встановлено під час судового розгляду та слідує з матеріалів клопотання, підозра в інкримінованому ОСОБА_8 злочину обґрунтовується, зокрема, протоколами допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , поясненнями самого підозрюваного в суді, сукупність чого уявляються слідчому судді достатніми для висновку про те, що наведені обставини, в цілому, здатні об`єктивно переконати неупередженого спостерігача у причетності вказаної особи до скоєння інкримінованого діяння.
Разом із тим, слідчим суддею в порядку ст.ст.94, 132, 184 КПК України не приймаються до уваги наведені у розглядуваному клопотанні доводи сторони обвинувачення щодо обґрунтування висунутої ОСОБА_8 підозри, зокрема, протоколом огляду місця події від 31.07.2019 року та іншими матеріалами кримінального провадження, оскільки вказані протокол та матеріали до суду не надавались і до матеріалів розглядуваного клопотання не долучались, а наявний в матеріалах клопотання протокол допиту свідка ОСОБА_12 , - оформлений оперуповноваженими цього ВП, які з огляду на матеріали клопотання, зокрема й витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0002844 від 31.07.2019 року, - до проведення досудового розслідування не залучався, що у своєї сукупності позбавляє слідчого суддю можливості надати належну оцінку викладеним в цьому протоколі обставинам та обґрунтувати ним своє процесуальне рішення.

Попри те, матеріалами розглядуваного клопотання не доведено будь-якими доказами доводи сторони обвинувачення щодо недостатності застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а обґрунтовуючи необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у конкретному випадку, ані слідчим ОСОБА_7 у клопотанні, ані прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні не доведено ймовірність переховування вказаного підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, виходячи з нижчевикладеного.
Так, як слідує з матеріалів розглядуваного клопотання та встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_8 має повноцінну родину, зі слів - працює на СТО за наймом, забезпечений місцем реєстрації й постійного проживання в м.Одесі, є раніше не судимою особою і згідно наданих захисником ОСОБА_6 відповідних документів, за місцем реєстрації та фактичного проживання характеризується відмінно, що свідчить про вагому міцність соціальних зв`язків вказаного підозрюваного у місці його реєстрації та постійного місця проживання.
Втім, як також встановлено в судовому засідання та вбачається з наданих захисником ОСОБА_6 відповідних документів, підозрюваний ОСОБА_8 має малолітню дитину 2016 року народження, що у випадку застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, позбавить малолітню дитину належного виховання та батьківського піклування.

Згідно ж з наданими в судовому засіданні поясненнями самого підозрюваного ОСОБА_8 , свою провину в інкримінованому діянні він визнає частково, не погоджуючись при цьому з кваліфікацією висунутої підозри та вказуючи на протиправну поведінку самого загиблого, що передувало виникненню конфліктної ситуації між ними, а також на перебування останнього у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Пояснюючи про обставини тієї події, підозрюваний ОСОБА_8 вказує на те, що після втрати загиблим свідомості, він разом з іншими особами намагався надати тому невідкладну медичну допомогу (обливали обличчя водою із застосуванням нашатирного спирту), а його дружина саме викликала бригаду швидкої медичної допомоги, побоюючись за стан загиблого.

До того ж, після приїзду карети медичної допомоги, він місце події не залишав та після госпіталізації загиблого до лікарні, слідом поїхав за ними, намагаючись, у випадку необхідності, надати будь-яку допомогу. Залишення ним приміщення лікарні пояснює саме отриманою від свідків обвинувачення інформацією щодо очікування прибуття родичів загиблого до лікарні та уникнення з ними будь-якої конфронтації. У скоєному кається та просить не позбавляти його свободи, адже планує здійснити заходи з надання допомоги родичам загиблого.

Між тим, органом досудового розслідування і прокурором не ураховано можливість запобігання ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків шляхом покладення відповідного зобов`язання, яке прямо передбачено в п.4 ч.5 ст.194 КПК України та полягає у забороні спілкування з іншими учасниками кримінального провадження.
Разом із тим, ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.
У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).
Крім того, за п.196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.
Опріч викладене, за п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.
До того ж, відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.
З урахуванням означеного вище та у контексті наведеної практики суду конвенційної юрисдикції, в силу ч.4 ст.194 КПК України, слідчий суддя вважає, що у такому випадку розглядуване клопотання сторони обвинувачення не підлягає задоволенню у запропонованому обсязі, а доводи сторони захисту уявляються такими, що заслуговують на увагу.
Частинами 1, 2 ст.181 КПК України регламентовано, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, оцінюючи доводи розглядуваного клопотання слідчого ОСОБА_7 та позицію прокурора ОСОБА_3 щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи положення ст.ст.181, 183, 194 цього ж Кодексу у їх системному взаємозв`язку, а також приймаючи до уваги встановлені під час розгляду клопотання обставини забезпеченості підозрюваного ОСОБА_8 місцем реєстрації і постійного проживання в м.Одесі, його сімейний стан та позитивні характеристики за місцем мешкання, слідчий суддя доходить висновку про те, що для забезпечення належного виконання вказаним підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатнім й обґрунтованим, з дотриманням справедливого балансу між існуванням суспільного інтересу та поваги до особистої свободи, уявляється застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із задоволенням клопотання захисника сторони захисту та залишенням без задоволення клопотання вказаного слідчого.
Керуючись ст.ст.3, 7-9, 22, 26, 177-178, 181-184, 193-194, 202, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні за №0002844 від 31.07.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, - залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, - задовольнити.

Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 30.09.2019 року, звільнивши останнього з-під варти негайно в залі суду.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки: невідкладно прибути до місця реєстрації та заборонити залишати житло в період часу з 21:00 до 06:00 години, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та експертами у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 30.09.2019 року.

Виконання ухвали в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити працівникам Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області. Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.
Копію ухвали направити для виконання до Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, для контролю виконання прокурору Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , для відома та виконання вручити під розписку підозрюваному ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлений 06.08.2019 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1