Номер провадження:1-кп/521/58/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2019 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисників-адвокатів ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9

Судом, в порядку статті 331 КПК України, на обговорення учасникам судового провадження було постановлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою.
Прокурор в судовому засідання вважав за доцільне продовжити тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 оскільки ризики які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний період часу не зменшились.
Захисник ОСОБА_6 надав суду письмові заперечення з яких адвокат вказує на те, що суд не має правових підстав самостійно ініціювати питання про доцільність продовження строків тримання під вартою, оскільки вказані дії не відповідають Конституції України та порушують право ОСОБА_8 на захист.
Обвинувачена ОСОБА_8 думку адвоката підтримала.
Адвокат ОСОБА_7 не заперечувала проти продовження строку тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_9 позицію адвоката підтримав.
Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали судового провадження, зокрема рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому виходить з наступного.
Вирішуючи питання, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, колегією суддів встановлені наступні обставини.
У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України від 23 листопада 2017 року №1-р/2017 (Справа №1-28/2017), Конституційний Суд України вважає, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.
Постановляючи рішення Конституційний Суд України чітко визначив, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу.
Отже предметом розгляду Конституційного Суду України було подання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України положення частини 3 статті 315 КПК України.
Що ж до рішення Конституційного Суду України щодо застосування судом норми процесуального права, передбаченого ч.3 ст.331 КПК України, то ця норма не була предметом розгляду.
Таким чином, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спливає 07 вересня 2019 року. Відповідно до зазначеного часу закінчити судовий розгляд неможливо з об`єктивних причин, оскільки вказане кримінальне провадження очевидно є складним за змістом обвинувачення та фактичними обставинами кримінального правопорушення.
Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відомості про осіб, вік та стан здоров`я обвинувачених (об`єктивних відомостей про захворювання які перешкоджають їх перебування у слідчому ізоляторі суду не надано), міцність соціальних зв`язків обвинувачених ( ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не працевлаштовані, не мають утриманців, ОСОБА_9 18 червня 2018 року вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області засуджений за ст. 408 ч 3 КК України, до п`яти років позбавлення волі, на підставі статті 71 КК України приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Балтського районного суду Одеської області від 05 квітня 2011 року, та йому призначено остаточно покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі), тому колегія суддів вважає, що є всі законні підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають їх небезпечну поведінку, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, на даному етапі судового розгляду не зменшились.
Продовжуючи строк тримання обвинувачених під вартою, суд також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у разі визнання їх винуватими (за вказане кримінальне правопорушення, передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років), що свідчить про наявність ризику того, що обвинувачені, перебуваючи на волі можуть продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші злочини, а також з метою уникнення покарання, можуть переховуватись від органів досудового слідства чи суду.
У ЄСПЛ вироблена судова практика та сформульовані основні «правові позиції» щодо вимог, які зобов`язані дотримуватися держави за п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини. Зокрема, наголошується на тому, що згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції особу, обвинувачену в правопорушенні, має бути звільнено до судового розгляду, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого тримання її під вартою (Рішення ЄСПЛ від 08.06.1995 року у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини»). Щоб дотриматися цієї вимоги, суд повинен дослідити всі факти існування реального суспільного інтересу, який за належного врахування принципу презумпції невинуватості виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не мають стійких соціальних зв`язків, обставини злочину свідчать про можливість переховування від суду.
Враховуючи викладені обставини, та беручи до уваги що злочин був вчинений проти життя та здоров`я особи, суд вважає, що існують відповідні та достатні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існує реальний суспільний інтерес, який виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.
Таким чином, судом встановлені підстави, які передбачені КПК України, рішеннями ЄСПЛ та Конвенцією з прав людини, щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених та ризик їх ухилення від суду. На даний період часу у суда відсутні дані які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належної поведінки обвинувачених. При цьому, суд приймає до уваги термін перебування обвинувачених під вартою.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за доцільне продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. ст. 331, 376 КПК України, колегія суддів -
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Строк дії ухвали становить 60 днів і обчислюється з 05 вересня 2019 року. Ухвала про продовження строку тримання під вартою для обвинувачених припиняє свою дію 04 листопада 2019 року
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а особам, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3