Справа № 344/7166/19
Провадження № 1-кс/344/3855/19
У Х В А Л А
16 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 про призначення експертизи,-

встановив:

в клопотанні вказано, що на даний час за дорученням слідчого призначено автотехнічну експертизу і матеріали провадження перебувають в Київському науково-дослідному інституті судових експертиз. Оскільки, відповідно до п. 1.6 розділу ІІ Інженерно-транспортні експертизи науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень експерт не може самостійно визначити вихідні дані для проведення експертизи. Тому на думку потерпілого ОСОБА_4 та його адвоката перед експертом необхідно поставити запитання про те, чи є спроможними з технічної точки зору показання водія автомобіля марки «Мітсубіші Ланцер» з д.н.з. НОМЕР_1 , надані під час його допиту в якості свідка щодо обставин розташування автомобілів один відносно іншого та відносно місця зіткнення під час вчинення ДТП.

В судовому засіданні адвокат підтримав клопотання з підстав, що в ньому зазначені та надав перед судом пояснення про те, що на його думку пояснення водія, який вижив в результаті ДТП є неправдивими, а пояснення іншого учасника ДТП, який помер в результаті отриманих ушкоджень вже не можна отримати. Для перевірки правдивості показань водія необхідно поставити перед експертом запитання про їх аналіз на правдивість. Надалі з урахуванням результату аналізу експертом правдивості показань зобов`язати експерта продовжити дослідження на підставі показань, які є спроможними (правдивими) на думку адвоката; зобов`язати експерта отримати дані щодо розташування автомобілів і переїзду осьової лінії в момент виїзду на зустрічну смугу самостійно з протоколу допиту ОСОБА_5 ; інші вихідні дані отримати з постанови про призначення експертизи слідчого; зобов`язати експертну установу надати висновок експерта адвокату.

Слідчий повторно не з`явився в судове засідання, однак надав суду копії документів про призначення експертизи, відмову в задоволенні клопотання адвоката, які адвокат самостійно не надав суду.

Судом встановлено наступні обставини на підставі доказів сторін.

04/04/2017 слідчим направлено до експертної установи постанову та матеріали кримінального провадження для проведення експертизи.

Таким чином суду не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що на час призначення експертизи, сторона заінтересована в результатах її проведення зверталась до слідчого із клопотанням поставити перед експертом відповідні запитання.

04/04/2017 ухвалено постанову про призначення комплексного дослідження обставин і механізму ДТП та транспортно-трасологічного дослідження, перед експертами поставлено запитання про місце зіткнення автомобілів відносно дороги, якими частинами зіткнулись автомобілі, чи є подряпини на дорозі слідами від ДТП, яка швидкість автомобілів на момент ДТП і їх переміщення, місце остаточного розташування; також в постанові вказано на узагальнені вхідні дані, однак надано експертам матеріали провадження із вмістом документів, з яких отримано відповідні дані.

Також 26/03/2019 слідчим направлено відмову в задоволенні клопотання.

Відповідно до постанови слідчого від 26/03/2019 ним розглянуто клопотання адвоката про дозвіл на ознайомлення в експертній установі з матеріалами провадження з тих підстав, що процесуальним законом встановлено порядок ознайомлення з відповідними матеріалами, суб`єктів процесуальної діяльності, які вчиняють відповідну процесуальну дію, крім цього неможливість надання слідчим вказівок експертам.

Таким чином слідчим самостійно перед експертами поставлено запитання щодо дослідження механізму ДТП і технічних параметрів зіткнення, розвитку подій під час ДТП, що включають необхідність технічного експертного дослідження усіх необхідних обставин.

В ст. 69 КПК України встановлено права експерта, серед яких право знайомитися з матеріалами кримінального провадження, що стосуються предмета дослідження; заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи; викладати у висновку експертизи виявлені в ході її проведення відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких йому не були поставлені запитання; ставити запитання, що стосуються предмета та об`єктів дослідження, особам, які беруть участь у кримінальному провадженні; користуватися іншими правами, передбаченими Законом України «Про судову експертизу».

Отже, по-перше, експерт здійснює дослідження відповідних процесів з урахуванням спеціальних знань в галузі науки і техніки, а не на предмет правдивості чи будь-якої іншої спроможності в тому числі технічної, про яку вказано в клопотанні адвоката. По-друге, дослідження здійснюється з об`єктивної точки зору, а не щодо часткової або повної правдивості. Так само експертом не встановлюється технічна, об`єктивна чи інша правдивість показань. Оцінка показань сторін кримінального провадження здійснюється судом. Встановлення фактичних обставин це компетенція суду, яка реалізується на відповідній стадії судового слідства. Оцінка фактичних обставин, усіх їх характеристик та за допомогою усіх засобів доказування, до яких в тому числі належить висновок експерта теж здійснюється виключно судом в порядку, що передбачений кримінальним процесуальним законом.

Так само до компетенції експерта не належить дослідження будь-яких правових питань, в тому числі за опосередкуванням технічних даних. Питання встановлення та оцінки правдивості показання учасника кримінального провадження безпосередньо належить до компетенції суду.

В ст. 69 КПК України вказано, що експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи.

У свою чергу в клопотанні адвоката вказано на звернене до суду прохання поставити перед експертом питання, яке передбачає для нього необхідність сформувати нову версію фактичних даних, що передаються експерту ініціатором клопотання про проведення експертизи.

Отже у вказаній частині клопотання адвоката спрямовано на порушення положень процесуального закону в частині обов`язків експерта, а також на позбавлення експерта можливості використати вже надані йому фактичні дані.

Крім цього навіть у разі поставлення перед експертом питання щодо правової оцінки обставин він зобов`язаний відмовитися від надання відповідних правових оцінок.

У свою чергу відповідно до ст. 129 Конституції України однією із загальних засад правосуддя є обов`язковість виконання судових рішень.

Однак не може бути виконано рішення про зобов`язання експерта здійснити дії, що прямо заборонені для нього законом у формі абстрактної, невизначеної дії, результатом якої має бути створення нових вихідних даних. Ці дані не можуть бути засновані на припущеннях адвоката ОСОБА_3 про неправдивість інших даних та, на основі невідомих вихідних даних адвоката ОСОБА_3 , про які він не повідомив суд ні в своєму письмовому клопотанні, ні в його усних поясненнях в судовому засіданні. Оскільки в судовому засіданні адвокат надав перед судом пояснення про те, що пояснення живого учасника ДТП спрямовані на виправдання його поведінки, а тому у адвоката немає до них віри, а пояснення загиблого учасника ДТП вже не може бути отримано.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 69 КПК України експерт зобов?язаний не розголошувати без дозволу сторони кримінального провадження, яка його залучила, чи суду відомості, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням обов`язків, або не повідомляти будь-кому, крім особи, яка його залучила, чи суду про хід проведення експертизи та її результати.

Таким чином експерт не може розголосити хід виконання експертизи та її результати нікому, крім особи, яка її залучила, якою відповідно до постанови від 04/04/2017 є слідчий ОСОБА_6 . Розголошення відповідної інформації може бути здійснено виключно з правових підстав, що передбачені процесуальним законом, а не нічим не обумовленим бажанням будь-якої особи.

Отже клопотання адвоката спрямовано на порушення судом процесуального закону, а подання відповідного клопотання не гарантовано йому процесуальним законом.

Оскільки 04/04/2017 експертне дослідження вже було призначено, його на даний час не виконано, а тому нову експертизу не може бути призначено одночасно із вже призначеною.

В п. 7 ст. 244 КПК України вказано, що до ухвали слідчого судді про доручення проведення експертизи включаються запитання, поставлені експертові особою, яка звернулася з відповідним клопотанням. Слідчий суддя має право не включити до ухвали запитання, поставлені особою, яка звернулася з відповідним клопотанням, якщо відповіді на них не стосуються кримінального провадження або не мають значення для судового розгляду, обґрунтувавши таке рішення в ухвалі.

Запитання, про які вказано в клопотанні не можуть бути поставлені перед експертом, тому перед судом не доведено правових підстав для призначення зазначеної в клопотанні експертизи.

Відповідно до ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Тому для встановлення правдивості показань учасника ДТП експертиза не призначається.

Відповідно до п. 9 ст. 244 КПК України висновок експерта, залученого слідчим суддею, надається особі, за клопотанням якої він був залучений.

Отже не може бути зобов`язано експерта, визначеного за постановою слідчого надати висновок адвокату.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вайт та Кенеді проти Німеччини» (Waite and Kennedy v. Germany), заява № 26083/94, п. 54, ЕСПЛ 1999-I Суд повторює, що саме національні суди повинні тлумачити національне законодавство та надавати оцінку наданим їм доказам.

Відповідно до ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

У свою чергу у справі Європейського суду з прав людини «Preda and Dardari v. Italy» (1999) Суд вказав, що метою конвенції також є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

У справі «Трегубенко проти України» (2004 р.) Європейського суду з прав людини зробив категоричний висновок про те, що суспільна потреба передбачає і правильне застосування закону. Тому положення процесуального закону не можуть порушені задля досягнення бажаного адвокатом для себе результату. Суд не є засобом для будь-якої зі сторін і не сприяє в зловживанні правами одними учасниками задля порушення прав інших учасників.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1