Дата документу 17.10.2019 Справа № 554/4066/17
УХВАЛА
іменем України

17 жовтня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область прокуратури Полтавської області, ОСОБА_4 від 27.09.2019 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №00000973 від 28.03.2017 року щодо визначення підслідності,-

В С Т А Н О В И В :

09 жовтня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову прокурора від 27 вересня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання щодо визначення підслідності кримінального провадження №00000973, відомості про яке внесено до ЄРДР 28.03.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367, ч.1 ст.375 КК України, мотивуючи свої вимоги наступним.

ОСОБА_3 зазначає, що 23.09.2019 року він звернувся до прокуратури Полтавської області із письмовим клопотанням в порядку ст.ст.36, 220 КПК України, у якому на підставі наказу ГПУ №94 від 28.08.2019 року про ліквідацію слідчого відділу прокуратури, просив винести постанову, якою доручити досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000973 слідчим ТУ ДБР в м.Полтаві.

27.09.2019 року процесуальний прокурор ОСОБА_4 , на думку заявника, в порушення п.4 ст.216 КПК України, ігноруючи вимоги наказу ГПУ №94 про ліквідацію слідчого відділу прокуратури, винесла немотивовану, необґрунтовану, незаконну постанову про відмову в задоволенні його клопотання. Вказує, що оскільки ДБР розпочало свою діяльність 27.11.2018 року, а дворічний строк кримінального провадження №00000973, розпочатого слідчими прокуратури, закінчився 28.03.2019 року, тому прокурор зобов`язана була у тримісячний строк передати кримінальне провадження до належного органу досудового розслідування, оскільки в іншому випадку всі процесуальні дії та рішення слідчого та прокурора по даному провадженню будуть визнані неправомірними. Проте такі вимоги прокурором не були виконані. Отже, на переконання заявника, доводи, викладені в постанові, не відповідають об`єктивній дійсності, є бездоказовими, не логічними, надуманими та голослівними, не мотивованими, та не ґрунтуються на вимогах закону. На підставі викладеного просить скасувати постанову про відмову в задоволенні клопотання від 23.09.2019 року, поданого в рамках кримінального провадження №00000973; зобов`язати процесуального прокурора ОСОБА_4 направити матеріали кримінального провадження №00000973 за підслідністю до ТУ ДБР в м.Полтава, задовольнивши вимоги даної скарги.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у скарзі, просив скаргу задовольнити.

Представник прокуратури Полтавської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку особи, яка подала скаргу, дослідивши додані до скарги документи, слідчий суддя вважає відмовити у задоволенні вимог скарги з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України.

Як убачається з матеріалів скарги, в провадженні прокуратури Полтавської області знаходиться кримінальне провадження №00000973 від 28.03.2017 року, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367, ч.1 ст.375 КК України.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 звернувся до керівника прокуратури Полтавської області із клопотанням від 23.09.2019 року, в порядку ст.ст.36, 220 КПК України, в якому з посиланням на наказ Генеральної прокуратури України №94ш від 28.08.2019 року, ч.4 ст.216 КПК України, просив винести постанову, якою доручити досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000973 слідчим ТУ ДБР в м.Полтаві, про що повідомити заявника в порядку, передбаченому ст.220 КПК України (а.с.4).

У судовому засіданні встановлено, що постановою прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область прокуратури Полтавської області, ОСОБА_4 від 27.09.2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визначення підслідності кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367, ч.1 ст.375 КК України у кримінальному провадженні №00000973 за ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, відмовлено (а.с.3).

Мотивами винесення вказаної вище постанови було те, що відповідно до абзацу 2 п.1 розділу X Прикінцевих положень КПК України, положення ч.4 ст.216 Кодексу вводяться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідувань України, але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності цим Кодексом. Згідно з абз.2 п.1 розділу ХІ Перехідних положень КПК України після введення в дію положень ч.4 ст.216 цього Кодексу кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років. Тобто, з постанови слідує, що відповідно до наведених положень КПК України слідчі органів прокуратури мають повноваження розслідувати підслідні Державному бюро розслідувань кримінальні правопорушення протягом визначеного періоду до 20.11.2019 року.

Не погоджуючись з таким рішенням прокурора, ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як і ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.3 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий (в тому числі і про призначення експертизи), прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Статтею 110 КПК України передбачено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з п.1 ч.4 ст.216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених, серед іншого, суддею, працівником правоохоронного органу.

Відповідно до п.1 Прикінцевих положень КПК України цей Кодекс набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування, крім частини четвертої статті 216 цього Кодексу, які вводяться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідувань України, але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.1 розділу ХІ Перехідних положень КПК України (в редакції Закону від 12.05.2016) до дня введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу повноваження щодо досудового розслідування здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, - щодо злочинів, передбачених частиною четвертою статті 216 цього Кодексу.

Після введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років. Після закінчення дворічного строку кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, у тримісячний строк передаються слідчим органів Державного бюро розслідувань.

Системний аналіз змісту ст.ст.36, 216, 218 КПК України свідчить, що під час досудового розслідування підслідність визначається постановою прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням. Забезпечення контролю з правомірності дій прокурора та органу досудового розслідування, щодо дотримання належної процедури досудового розслідування, зокрема і дотримання правил підслідності, гарантується передбаченою законом процедурою кримінального провадження, яка передбачає перевірку таких обставин та надання їм оцінки судом під час розгляду кримінального провадження.

Отже, щодо вимог заявника про скасування постанови та зобов`язання уповноважених осіб прокуратури Полтавської області, зокрема прокурора ОСОБА_4 , направити кримінальне провадження за підслідністю до ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, слід зазначити про таке.

Відповідності до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Пунктом 18 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Водночас, норми КПК України не передбачають компетенції суду (слідчого судді) втручатися в порядок визначення органу досудового розслідування, оскільки це є виключним повноваженням сторони обвинувачення. Зазначений висновок обумовлюється і порядком розгляду спорів про підслідність, який визначений ч.5 ст.218 КПК України.

Тому, питання визначення підслідності органу досудового розслідування є компетенцією і прерогативою прокурора, який бере участь у згаданому кримінальному провадженні.

З огляду на це, вирішення питання щодо зобов`язання прокурора передати (доручити) кримінальне провадження за підслідністю до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, що фактично просить здійснити заявник, не відноситься до компетенції слідчого судді у розумінні положень ст.303 КПК України, зумовлює собою підміну слідчим суддею повноважень органу досудового розслідування, зокрема сторони обвинувачення, суперечить загальним засадам кримінального судочинства та порушує вимоги ст.22 КПК України щодо змагальності сторін.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, не втручаючись у зміст такої компетенції при розгляді даної скарги перевіряє лише дотримання відповідною службовою особою процедури прийняття такого рішення та наявності у такої особи правомочності його прийняття.

Слідчий суддя, вважає, що постанова прокурора від 27.09.2019 року є мотивованою та відповідає критеріям, передбаченим ст.110 КПК України, а тому законні підстави для задоволення вимог скарги відсутні.

Крім того, доводи ОСОБА_3 щодо порушення вимог наказу Генеральної прокуратури України №94 від 28.08.2019 року про ліквідацію слідчого відділу прокуратури не знайшли свого обґрунтованого підтвердження, так як в силу положень ст.22 КПК України не надано будь-яких доказів в обґрунтування таких тверджень, а також з огляду на відсутність вказаного документу на офіційному сайті Генеральної прокуратури України.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з урахуванням вказаних вище обставин, та оскільки заявником не надано належних і допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які би давали підстави слідчому судді дійти до висновку про законність та обґрунтованість вимог скарги, тому слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог, проаналізувавши наведені у скарзі доводи та перевіривши надані в їх обґрунтування документи, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 110, 220, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область прокуратури Полтавської області, ОСОБА_4 від 27.09.2019 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №00000973 від 28.03.2017 року щодо визначення підслідності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1