Категорія:ч.1,2 ст. 185 Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має чотирьох неповнолітніх дітей раніше не судимого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , якоговизнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на останнього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В порядку ст.100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 03.10.2018 року та повторно 09.10.2018 року, у вечірню пору доби перебуваючи на території фермерського господарства «Корсойл-Агро» за адресою: Волинська обл., Луцький район, с. Шепель, вул. Кисилинська, 23, діючи умисно, з корисливих мотивів керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав 500 кг азотно-фосфорно-калійних добрив марки «16-16-16-6 (S)» вартістю 10,83 грн. за 1 кг, чим спричинив ФГ «Корсойл-Агро» майнову шкоду на суму 5416,66 грн.

Вказане добриво ОСОБА_7 переміщував до будинку за місцем свого проживання за допомогою самохідного мотоблоку марки «Добриня» та в подальшому реалізовував.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації та доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, прокурор оскаржує вирок суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині, що стосується вирішення питання про долю речових доказів. Зазначає, що як матеріалами кримінального провадження, так і показаннями самого ОСОБА_7 стверджується, що мотоблок марки «Добриня» використовувався ним для перевезення предмета злочину з місця вчинення злочину до місця свого проживання. Зазначений мотоблок з причепом було вилучено в ході огляду місця події, у встановленому процесуальним законом порядку, визнано речовим доказом та ухвалою слідчого судді від 12 листопада 2018 року накладено на нього арешт. А тому вважає, що ухвалюючи остаточне рішення у даному кримінальному провадженні, суд повинен був вирішити питання про його конфіскацію в дохід держави, у відповідності до ст.100 КПК України, а не повернути його власнику.

У зв`язку із цим, просить вирок в частині вирішення долі речових доказів, а саме: мотоблок марки «Добриня» моделі «МТ 101» з причепом та інструкцією з експлуатації змінити та прийняти рішення про його конфіскацію в дохід держави.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка подану апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які кожен зокрема відносно її задоволення заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, про що зроблено обгрунтований висновок судом, який ніким із учасників судового провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом в цій частині вирок суду на предмет його законності та обґрунтованості не перевіряється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора з приводу порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при вирішенні питання про долю речових доказів, апеляційний суд вважає їх безпідставними.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються рішення щодо речових доказів.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Встановлено, що 07 листопада 2018 року в ході огляду місця події у вказаному кримінальному провадженні, слідчим за місцем проживання ОСОБА_7 було виявлено та вилучено мотоблок з причепом, який постановою від 08 листопада 2018 року визнано речовим доказом та прийнято рішення про залишення його на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .

А ухвалою слідчої судді Луцького міськрайонного суду від 12 листопада 2018 року на вищевказаний мотоблок з причепом накладено арешт, який мотивований тим, що саме з його використанням здійснювалось перевезення предмета злочинного посягання.

Тобто, вказаний речовий доказ є знаряддям вчинення злочину, оскільки використовувався обвинуваченим для безпосереднього перевезення предмета злочину добрива, яке внаслідок його громіздкості та ваги неможливо було б перемістити у інший спосіб.

Відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які підшукані, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, у випадках, коли вони належать обвинуваченому.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що матеріали справи не містять документів, які б підтверджували право власності обвинуваченого ОСОБА_7 на мотоблок, а прокурор в судовому засіданні не довів вказаної обставини.

Тому, суд першої інстанції при вирішенні питання про речові докази, вказаних вимог закону дотримав повністю та ухвалив рішення про повернення вказаного мотоблоку з причепом його власнику.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: