ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1903/19 Справа № 204/1461/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, якоюзадоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та направити матеріали провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, не зважаючи на той факт, що ОСОБА_8 не відбуває покарання в Дніпропетровській установі виконання покарань № 4, а знаходиться там у зв`язку з обранням йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001549 за ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2018 року, порушуючи правила підсудності, розглянув клопотання захисника щодо застосування до ОСОБА_8 ст.81 КК України.

Вказує, що суд не врахував те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки відповідно до характеристики наданої Дніпропетровською установою виконання покарань № 4, засуджений ОСОБА_8 знаходиться на профілактичному обліку як схильний до втечі, має 9 стягнень, до суспільно-корисної праці не залучався, суспільно-корисної активності не проявляв, негативно сприймав зауваження з боку адміністрації установи, заохочень не мав.

Зазначає, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2017 року до засудженого застосовано ст.82 КК України, однак відбуваючи призначене покарання в Ігренському виправному центрі № 133 ОСОБА_8 самовільно залишив місце обмеження волі, та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України, за яке його було засуджено вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2018 року, який був змінений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.05.2019 року.

Також, суд першої інстанції, всупереч закону, самостійно визначив місце відбування покарання ОСОБА_8 , зазначивши, що ним є Дніпропетровська установа виконання покарань № 4, що суперечить матеріалам особової справи засудженого.

Окрім цього, суд взяв до уваги інформацію про стан здоров`я матері засудженого, яка нічим не підтверджена та судом не досліджувалась, та не перевірялась.

Вказує на те, що суд не викликав та не вислухав представника установи щодо можливості застосування до засудженого ст.81 КК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2019 рокузадоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_8 з 01.06.2018 року фактично відбуває покарання в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» та вже відбув більше двох третин строку покарання призначеного судом, враховуючи, що до повного відбуття покарання залишилось 1 місяць 8 днів, матір засудженого ОСОБА_8 страждає на тяжке не виліковне онкологічне захворювання, потребує догляду та піклування, тому суд дійшов висновку, що до засудженого ОСОБА_8 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка просила задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення та задовольняючи його, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_8 відбув більше двох третин строку покарання призначеного судом, а також, що його матір страждає на тяжке не виліковне онкологічне захворювання, тому суд дійшов висновку, що до засудженого ОСОБА_8 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.
Між тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки даним, що характеризують особу засудженого, а саме, наявність у ОСОБА_8 лише одного заохочення та 15 стягнень, які характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.
Також, відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_8 , він знаходиться на профілактичному обліку як схильний до втечі, неадекватно сприймає зауваження з боку адміністрації, згідно рапортів співробітників вступає у суперечку та відмовляється виконувати законні їх вимоги, а саме надавати письмові пояснення.

Крім того, посилання суду на тяжке захворювання матері засудженого є необгрунтованим, оскільки воно не підтверджено матеріалами провадження.
Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення враховуються дані у сукупності з усіма іншими обставинами за весь період перебування у виправній установі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що засуджений ОСОБА_8 заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки їх не можна визнати мотивованими та обґрунтованими, адже суд першої інстанції, не дослідив безпосередньо в суді матеріали, на які посилавсь в ухвалі, допустивши істотні порушення вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції, враховуючи, що прокурор не просить постановити своє рішення та просить направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, позбавлений можливості усунути допущені судом порушення, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та винести нове рішення.
Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 409 КПК України,підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду, під час якого необхідно врахувати виявлені порушення кримінального процесуального закону, а також ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, та постановити законне й обґрунтоване рішення.
Між тим, твердження прокурора про те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 було розглянуто в порушенням правил підсудності, колегія суддів вважає необгрунтованим, з огляду на таке.
Відповідно до п. 14 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України у разі необхідності вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, передбачених п.п. 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, клопотання подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_8 на час розгляду клопотання фактично відбуває покарання в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4», яка територіально знаходиться в Чечелівському районі м. Дніпра, що є юрисдикцією Красногвардійського районного суду м Дніпропетровська, а тому клопотання захисником подано без порушення правил підсудності.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2019 року задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2019 рокущодо засудженого ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4