Справа №560/814/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця об`єднані кримінальні провадження №0000366 від 30.05.2017 року та №0000418 від 19.06.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185; ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

30 травня 2017 року біля 04 год. 30 хв. ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшов через хвіртку до подвір`я ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де шляхом виривання скоби навісного замка із вхідних дверей, проник до житлового будинку, звідки таємно викрав дверцята з плити вартістю 200 грн. та дверцята з груби вартістю 100 грн., у результаті чого заподіяв ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 300 грн.

Не припиняючи своєї злочинної діяльності, ОСОБА_4 19 червня 2017 року біля 09 год., з метою крадіжки чужого майна прибув на подвір`я ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 та виявивши, що останнього в господарстві немає, відкрив вхідні двері сараю, проник в його середину, звідки викрав три алюмінієві миски вартістю 247 грн., які в подальшому здав на пункт прийому металобрухту.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованих злочинів визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальних актах обставини. У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється. При цьому зазначив, що завдану шкоду потерпілим відшкодував у повному обсязі.

У своїх заявах потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 просять дане кримінальне провадження розглянути без їх участі, висловивши думку відносно міри покарання обвинуваченому зазначивши, що претензій до обвинуваченого не мають, так як шкода відшкодована у повному обсязі, а тому просять не позбавляти волі обвинуваченого, а застосувати до нього іспитовий строк.

Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна - крадіжку, поєднану з проникненням в житло та таємне викрадення чужого майна - крадіжку, поєднану з проникненням в інше приміщення, а тому кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України є правильною.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений незаконно проник до житла та іншого приміщення та вчинив крадіжки.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого узгоджуються між собою, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, негативно ставиться до скоєного, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ" та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання,

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Касаційний кримінальний суд у своїй постанові від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к вказав, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Пленум Верховного Суду України в пункті 3 своєї постанови від 23.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що вчинені обвинуваченим злочини є злочинами проти власності та у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів

При призначенні покарання суд також враховує і думку потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які в поданих суду заявах, вказали, що будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не мають, просять суд суворо обвинуваченого не карати, призначити йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Отже, факт щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України в повному обсязі знайшов своє відображення в ході судового розгляду.

Слід зазначити, що як передбачає ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Однак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який щиро розкаявся у вчиненому та відшкодував завдану шкоду, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій інкримінованих злочинів за ч. 3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі та рахує за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та призначення реальної міри покарання.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- три алюмінієві миски, які передані потерпілому ОСОБА_6 - повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1