печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2019 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого: не з`явився

прокурора: не з`явився

представник власника майна: не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах компанії SPRENGEN FINANCE LIMITED, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2017 року за клопотанням Старшого слідчого в ОВС Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001764 від 31.12.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах в інтересах компанії SPRENGEN FINANCE LIMITED, звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2017 року у справі № 757/47128/17-к за клопотанням Старшого слідчого в ОВС Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001764 від 31.12.2014 року на кошти, які знаходяться у безготівковому вигляді на рахунку Компанії SPRENGEN FINANCE LIMITED № 11124110, відкритому в банку "Coutts & Co AG" Швейцарська Конфедерація (адреса банку: Lerchenstrasse 18, 8022, Zurich, Switzerlend), а також ввесь залишок коштів на вказаному рахунку та на видаткові операції по цьому рахунку.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що арешт на майно накладено необґрунтовано, оскільки Компанія SPRENGEN FINANCE LIMITED не є юридичною особою щодо якої здійснюється кримінальне провадження. Дані про те, що Компанія SPRENGEN FINANCE LIMITED зареєстрована за підозрюваним ОСОБА_5 відсутні. Грошові кошти, які перебувають на арештованому рахунку Компанії, є власністю Компанії та правом розпорядження вказаними грошовими коштами володіє Директор Компанії. Дані про те, що майно, на яке накладено арешт, підшукане, виготовлене, пристосоване чи використано як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди; призначалося (використовувалося) для схиляння особи до вчинення кримінальної правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінальною правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з його незаконним обігом; одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке його було повністю або частково перетворено, відсутні. Відтак, враховуючи, що майно, на яке накладено арешт, не належало підозрюваному ОСОБА_5 , відтак не може бути предметом конфіскації як можливого виду покарання, а також не може бути предметом спеціальної конфіскації майна, оскільки перебуває у власності добросовісного набувача, правові підстави для арешту майна відсутні.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання особа, яка подала клопотання, - адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій вимоги клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав письмові заперечення, в яких посилаючись на обґрунтованість накладеного арешту, просив відмовити в його задоволенні.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Управлінням спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.12.2014 року за № 0001764 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 209 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що всупереч вимогам законодавства, ОСОБА_5 у період з 12.12.2012 року по 27.11.2014 року, будучи службовою особою, умисно, перебуваючи у невстановленому місці, шляхом порушення обмежень щодо використання службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей, одержав із невстановлених слідчим шляхом джерел неправомірну вигоду майнового характеру, яка перевищує п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є особливо великим розміром неправомірної вигоди.

23.01.2015 року за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001764 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-2 КК України та останнього оголошено в розшук.

В рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2017 року за клопотанням Старшого слідчого в ОВС Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 накладено на грошові кошти, які знаходяться у безготівковому вигляді на рахунку зареєстрованої за ОСОБА_5 компанії в банку Швейцарської Конфедерації, в тому числі, № 11124110, відкритому компанією SPRENGEN FINANCE LIMITED в банку Coutts & Co AG (адреса банку: Lerchenstrasse 18, 8022, Zurich, Switzerlend).

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Як визначено у ч.ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2017 року при накладенні арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що кошти, розміщені на рахунках зареєстрованих за ОСОБА_5 компаній в банках Швейцарської Конфедерації є предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368-2, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України, та їх арешт необхідний для забезпечення дієвості кримінального провадження, відшкодування збитків завданих державі внаслідок можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-2 КК України, запобігання можливості використання грошових коштів, здобутих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, виконання, у разі постановлення, вироку в частині спеціальної конфіскації та конфіскації майна підозрюваного. При цьому, наведені в клопотанні правові підстави для арешту майна та надані органом досудового розслідування докази, вказують про вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, дані про належність майна.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання про скасування арешту майна, що накладений в рамках кримінального провадження, також враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series А № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), n. 50, Series A Nb 98).

Сторона обвинувачення вказує, що підозрюваний ОСОБА_5 являється бенефеціарним власником компанії SPRENGEN FINANCE LIMITED, що підтверджується інформацією, отриманою в поряду міжнародного правового співробітництва Генеральною прокуратурою України від компетентних органів Республіки Австрія, згідно якого зазначеною компанією з місцезнаходженням на Британських Віргінських островах володіє Ledra Trustee Service LTD з місцезнаходженням у Нікосії, якою у свою чергу володіє ОСОБА_7 .

Крім того, з моменту накладення арешту на майно, підозрюваному ОСОБА_5 01.10.2018 року було повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Також, стороною обвинувачення було доведено, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна компанії SPRENGEN FINANCE LIMITED не втратив свою актуальність та підстави, які діяли на момент його застосування, не відпали та продовжують існувати, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави, на які посилається представник заявника, про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0001764 від 31.12.2014 року.

Більше того, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 08.08.2019 року (справа № 11-сс/824/3662/2019) задоволено клопотання слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001764 та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , у тому числі, на рахунки SPRENGEN FINANCE LIMITED.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що особою, яка звернулась із клопотанням, на даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна, а відтак в задоволенні клопотання cлід відмовити

.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах компанії SPRENGEN FINANCE LIMITED, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2017 року за клопотанням Старшого слідчого в ОВС Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001764 від 31.12.2014 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1