Справа № 610/1863/19
Провадження № 1-кс/610/889/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ст. слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 за кримінальним провадженням № 0000615 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2019 р. до суду надійшло клопотання про арешт майна.
Предметом клопотання є майно, мобільний телефон «SENSEIT» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .
Клопотання обґрунтовано тим, що в ході проведення досудового розслідування за ч. 1 ст. 307 КК України, 21.06.2019 року в ході огляду місця події було виявлено та вилучено вищезазначений мобільний телефон «SENSEIT», який відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом даного кримінального правопорушення (злочину), тому на нього доцільно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.
Також необхідність арешту вказаного майна зумовлюється тим, що воно буде відігравати доказову роль у кримінальному провадженні, в подальшому буде забезпечено проведення експертиз.
Незастосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі, внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищене.
Слідчий просив просив клопотання задовільнити та розглянути без його участі.
Власник майна про час та місце судового розгляду повідомлявся, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.
Як убачається з матеріалів клопотання, у провадженні слідчого відділення Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000615 від 22.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.
21.06.2019 до Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області надійшли матеріали щодо здійснення незаконного збуту психотропних речовин в м. Балаклія гр. ОСОБА_4 , який у зазначених місцях в межах м. Балаклія Харківської області робив так звані «закладки», тобто ховав пакунки з порошкоподібною речовиною світло-блакитного кольору, яка зі слів ОСОБА_4 є «солями, PVP», для подальшого збуту, тобто передачі покупцям.

21.06.2019 у ОСОБА_4 в ході огляду місця події було виявлено та вилучено мобільний телефон «SENSEIT» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , зміст якого містить фотознімки з місць зроблених ним схованок з пакунками зазначеної речовини «закладок». В зазначених місцях в ході огляду місця події було виявлено та вилучено пакунки з порошкоподібною речовиною світло-блакитного кольору.

Згідно до ч. 7 ст. 237 КПК України майно вважається тимчасово вилученим.
П. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2 )потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, могло зберегти на собі сліди вчинення злочину або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою його збереження.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження зазначеного телефону, який буде використаний як речовий доказ.
Відповідно до п.11 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. ч. 5 ст. 173 КПК не містить вимоги про те, що в ухвалі про арешт майна має бути зазначено строк дії цієї ухвали, згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арешт майна передбачає тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне майно до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. З огляду на наведене зазначення в ухвалі про арешт майна строку її дії за аналогією із ухвалою про тимчасовий доступ до речей і документів є необґрунтованим.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити повністю.
Накласти арешт на майно, а саме: на мобільним телефоном «SENSEIT» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який вилучено 21.06.2019 під час огляду місця події та власником якого є ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.
Місцем зберігання арештованого майна визначити Балаклійський ВП ГУНП в Харківській області.
Ухвала виконується неґайно, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Можливо слідчому судді заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1