Номер провадження: 11-кп/813/262/19
Номер справи місцевого суду: 509/3387/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_12 , прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.06.2018 року у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000580 від 10.06.2017 року, -
встановив:

оскаржуваним вироком районного суду:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Овідіополь, Одеської області, громадянин України, українець, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, працюючий електрослюсарем ПАТ «Одесаобленерго», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України та йому призначено покарання:
- за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
- за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно ОСОБА_13 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишений без змін.
У відповідності до вимог ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_13 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, з 11.06.2017 року, тобто з дня затримання, по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вироком суду частково задоволені цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , та з обвинуваченого ОСОБА_13 стягнуто на користь потерпілих: ОСОБА_10 - матеріальну шкоду у розмірі 14385 грн. та моральну шкоду в сумі 300000 грн.; ОСОБА_11 - матеріальну шкоду у сумі 14385 грн. та моральну шкоду в сумі 300000 грн.; ОСОБА_14 - матеріальну шкоду у розмірі 14485 грн. та моральну шкоду в сумі 300000 грн.; ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 14485 грн. та моральну шкоду в сумі 300000 грн.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів та процесуальні витрати.

Згідно з оскаржуваним вироком районного суду, ОСОБА_13 визнаний винним за те, що, він, 09.06.2017 року, близько 2330 год, допустив порушення вимог п.п.2.3.»б», 2.9 а), 12.1, 12.2, 12.3, 31.4.1 а), 31.4.2 г) Правил дорожнього руху України, які передбачають:
2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
31.4. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:
31.4.1. Гальмові системи:
а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;
31.4.2. Рульове керування:
г) у рульовому керуванні встановлено деталі із слідами залишкової деформації та іншими дефектами, а також застосовано деталі і робочі рідини, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника.
Так, в зазначений день та час, водій ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливості об`єктивно сприймати та орієнтуватись в дорожній обстановці, керуючи технічно несправним автомобілем «ВАЗ-21074», р/н НОМЕР_1 , несправність якого виражалася у з`єднанні пошкоджень основ спиць керма в місці їх кріплення до кронштейну кріплення керма до рульового валу кустарними швами електродуговим зварюванням, а також у непрацездатності гальма правого заднього колеса, яка була обумовлена цілеспрямованим його відключенням шляхом зменшення отвору трубопроводу привода гальма до нуля (відповідно до висновку авто-технічної експертизи №17-3186 від 27.07.2017), здійснюючи рух по сухому асфальтобетонному покриттю проїжджої частини автодороги «Овідіополь-Петродолинське», збоку с. Новоградківка в напрямку с. Мар`янівка Овідіопольського району, був неуважним, за дорожньою обстановкою та її зміною не слідкував, обрав швидкісний режим без врахування дорожньої обстановки та на відрізку автодороги між вищевказаними населеними пунктами, заздалегідь маючи об`єктивну можливість виявити двох пішоходів, які здійснювали рух попереду нього по правому краю проїжджої частини дороги у попутному з ним напрямку руху, своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, в результаті чого скоїв наїзд на них.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходи ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №8/235 від 26.07.2017, при дослідженні трупа ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені наступні тілесні ушкодження:
- голова та шия: синець лобної області справа з переходом на верхню повіку справа і праву щічну область; садно завушної області праворуч; садно підборіддя; повний розрив міжхребцевого зчленування І-ІІ шийних хребців з переломом зубовидного відростка другого шийного хребця, розривом спинного мозку та крововиливом під м`які мозкові оболонки спинного та головного мозку і в навколишні м`які тканини.
- грудна клітка та живіт: садно передньобокової поверхні грудної клітки зліва, між біля грудинною та середньою паховою лініями, на рівні 4-12 ребер, з переходом на ліву бічну поверхню живота та зовнішню поверхню лівого стегна, в верхній третині; садно лівої бічної поверхні грудної клітки, по задній паховій лінії, в проекції 4-6 ребер; садно поперекової області, в проекції остистого відростка 5-го поперекового хребця; садно передньої поверхні живота справа; крововиливи в м`які тканини задньої поверхні грудної клітки між біляхребтовою та лопатковою лініями, в проекції ІІІ-V ребер, зліва і справа.
- права верхня кінцівка: садно правого плеча, верхньої третини, зовнішньої поверхні.
- ліва верхня кінцівка: садно лівого плеча, задньої поверхні, верхньої третини; садно лівого плеча, задньої поверхні, нижньої третини; садно в проекції лівого ліктьового суглоба, розгинальної поверхні; два садна лівого передпліччя, задньої поверхні, верхньої третини; дрібні садна тильної поверхні лівої кисті і 2-4 пальців.
- права нижня кінцівка: садно правого стегна, нижньої третини, внутрішньої поверхні; садно правого стегна, нижньої третини, задньої поверхні; синець правого стегна, задньої поверхні, нижньої та середньої третини; садно правого стегна, задньої поверхні, верхньої та середньої третини, в центрі якого забійна рана; закритий перелом середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків та крововиливом у м`язи правого стегна.
- ліва нижня кінцівка: чотири садна лівого стегна, середньої третини зовнішньої поверхні; три садна лівого стегна на межі верхньої та середньої третини задньо-зовнішньої поверхні; забійна рана лівого стегна, середньої третини, задньої поверхні;три забійних рани лівого стегна, задньої поверхні, нижньої третини; синець лівого стегна, нижньої третини, задньої поверхні, з переходом на ліву гомілку, верхню і середню третини, задньої поверхні.
Множинність, поєднанність, поліморфізм і локалізація виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони могли утворитися в результаті транспортної травми, а саме при зіткненні рухомого автомобіля з пішоходом. При цьому травмуюча сила була спрямована ззаду-наперед, відносно тіла загиблого.
Дані тілесні ушкодження, у сукупності, були небезпечними для життя в момент заподіяння, і згідно п.2.1.3. «е», «ж», «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_16 , стоїть в прямому причинному зв`язку з політравмою-повний розрив міжхребцевого зчленування І-ІІ шийних хребців з переломом зубовидного відростка другого шийного хребця, розривом спинного мозку та крововиливом під м`які мозкові оболонки спинного та головного мозку і в навколишні м`які тканини; закритий перелом середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків та крововиливом у м`язи правого стегна.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №8/234 від 25.07.2017, при дослідженні трупа ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлені наступні тілесні ушкодження:
- голова та шия: садно правої лобно-скроневої області з переходом на праву вушну раковину і бічну поверхню шиї справа; садно лівої скроневої області; забійна рана правої верхньої повіки з переходом на праву виличну область; садно спинки і кінчика носа; вісім саден правої щічної області; садно верхньої губи справа; одинадцять саден лівої щічної області; забійна рана підборіддя зліва; садно правої бічної поверхні шиї, нижньої третини; крововилив в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні лівої скроневої області; вдавлений уламковий перелом лівої скроневої кістки; крововилив під м`які мозкові оболонки скроневої долі лівої півкулі мозку (субарахноїдальний крововилив).
- грудна клітка та живіт: садно бічної поверхні грудної клітки справа, між передньою і задньою паховими лініями з переходом на бічну поверхню живота справа і верхню третину правого стегна, зовнішньої поверхні; три садна поперекової області; крововиливи в довколониркову клітковину з обох боків; розрив печінки, передньої поверхні правої долі, біля основи серповидної зв`язки, та розрив біля воріт селезінки; крововилив в черевну порожнину (близько 1000 мл рідкої темно-червоної крові та крихких згустків).
- права верхня кінцівка: садно в проекції правого плечового суглоба, зовнішньої поверхні, з переходом на зовнішню поверхню правого плеча, верхньої третини; садно правого передпліччя, верхньої третини, внутрішньої поверхні; садно правого передпліччя, нижньої третини, внутрішньої поверхні.
- ліва верхня кінцівка: чотири садна в проекції лівого плечового суглоба; садно лівого передпліччя, задньо-внутрішнбої поверхні, нижньої третини; садно 2-5 пальців лівої кисті, основних фаланг, тильної поверхні.
- права нижня кінцівка: три садна в проекції правого колінного суглоба, передньої поверхні; три садна правої гомілки, верхньої третини, зовнішньої поверхні; три садна правої гомілки, середньої третини, передньо-зовнішньої поверхні; садно правої гомілки зовнішньої поверхні, нижньої третини; садно правої стопи зовнішньої поверхні; синець правого стегна, верхньої третини, задньої поверхні; синець правої гомілки, верхньої третини, задньої поверхні; два садна правої гомілки, задньої поверхні, нижньої третини.
- ліва нижня кінцівка: садно в проекції лівого колінного суглоба, передньої поверхні; садно лівої гомілки, внутрішньої поверхні, на межі середньої та нижньої третини; садно лівої гомілки, передньої поверхні, середньої третини; сім саден лівого стегна, задньої поверхні, верхньої третини; синець лівого стегна, нижньої третини, задньої поверхні; синець лівої гомілки, задньої поверхні, середньої і верхньої третини.
Множинність, поєднанність, поліморфізм і локалізація виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони могли утворитися в результаті транспортної травми, а саме при зіткненні рухомого автомобіля з пішоходом. При цьому травмуюча сила була спрямована ззаду-наперед, відносно тіла загиблого.
Дані тілесні ушкодження, у сукупності, були небезпечними для життя в момент заподіяння, і згідно п.2.1.3. «б», «л», «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_15 , стоїть в прямому причинному зв`язку з політравмою-забійні рани та садна голови, крововилив в м`які тканини голови лівої скроневої області, відкритий перелом кісток склепіння та основи черепу, крововилив у м`які мозкові оболонки лівої скроневої долі, розриви печінки та селезінки з крововиливом в черевну порожнину (близько 1000 мл), що ускладнилися травматичним шоком.
Згідно акту судово-токсикологічного дослідження (лаб. акт №3084/234 від 29.06.2017, отриманого 06.07.2017) у крові трупа ОСОБА_15 , виявлений етиловий спирт в концентрації 2,35%, що відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеню.
Крім того, 09.06.2017 року, близько 2330 год., водій ОСОБА_13 завідомо залишив без допомоги пішоходів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які перебували в небезпечному для життя стані і були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, хоча мав змогу надати їм допомогу, а також сам поставив потерпілих в небезпечний для життя стан, а саме: 09.06.2017 близько 23-30 год. водій ОСОБА_13 керуючи автомобілем «ВАЗ-21074», р/н НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п.2.3.»б», 2.9 а), 12.1, 12.2, 12.3, 31.4.1 а), 31.4.2 г) Правил дорожнього руху України внаслідок чого скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які здійснювали рух по правому краю проїжджої частини у попутному з ним напрямку. Після наїзду на пішоходів водій ОСОБА_13 в порушення вимог пункту 2.10. «а», «г», «д» Правил дорожнього руху, які зобов`язують водія:
2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;
д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;
на місці пригоди не залишився, заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим не вжив, до медичного закладу та органу поліції про дорожньо-транспортну пригоду не повідомив та зник з місця пригоди, тим самим залишив без допомоги потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які перебували в небезпечному для життя стані і були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок іншого безпорадного стану, хоча мав змогу надати їм допомогу, при цьому сам поставив потерпілих в небезпечний для життя стан.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_13 та захисник ОСОБА_12 подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на незаконність вироку суду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та відсутність доказів на підтвердження доведеності вини обвинуваченого, просили скасувати вирок суду та закрити провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_12 змінили вимоги своїх апеляційних скарг, просили вирок районного суду скасувати та направити справу на новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування змінених апеляційних скарг обвинувачений та захисник вказують на те, що районний суд необґрунтовано врахував як доказ протокол слідчого експерименту, який був складений з порушенням норм процесуального законодавства, а тому є неналежним доказом, а також суд не взяв до уваги те, що пішоходами було порушено правила дорожнього руху, а обвинувачений не мав технічної можливості уникнути ДТП.

Прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання: за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки; за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Також, прокурор, посилаючись на положення ч.5 ст.72 КК України, просить зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 11.06.2017 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на неправильність застосування судом першої інстанції при призначенні покарання положень ч.1 ст.70 КК України, зокрема у не призначенні судом додаткового покарання при визначенні остаточного покарання обвинуваченому.

До початку судового розгляду прокурор змінив вимоги апеляційної скарги, навів доводи щодо незаконності вироку суду в частині призначеного покарання, які аналогічні доводам первинної апеляційної скарги, просив вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, а також зарахувати у відповідності до положень ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 11.06.2017 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої змінені апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу зі змінами, просив її задовольнити та заперечував проти задоволення змінених апеляційних скарг обвинуваченого та захисника; потерпілих, які не заперечували проти зміненої апеляційної скарги прокурора та заперечували проти змінених апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг; дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст.ст. 370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні всі докази, які були надані стороною обвинувачення на підтвердження доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_13 відповідно до пред`явленого обвинувачення, суд першої інстанції, визнав ОСОБА_13 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, зазначивши у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення.
Перевіривши доводи змінених апеляційних скарг обвинуваченого і захисника та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок районного суду в частині доведеності обвинувачення відповідає вимогам ст.374 КПК України, оскільки в ньому міститься формулювання обвинувачення та викладені переконливі висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_13 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.
На підтвердження встановлених фактичних обставин щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на досліджені під час судового розгляду докази.
Таким чином, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив всі обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, повно та всебічно перевірив надані стороною обвинувачення докази, сформулював обвинувачення визнане судом доведеним, дав належну оцінку сукупності доказів, та обґрунтовано послався на них у вироку, як на докази доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.
Доводи обвинуваченого та його захисника про порушення слідчим порядку проведення слідчого експерименту, спростовуються матеріалами кримінального провадження та змістом вироку, в якому містяться посилання та аналіз досліджених під час судового розгляду доказів. Зокрема, доводи сторони захисту про відсутність технічної можливості у обвинуваченого запобігти дорожньо-транспортній пригоді через порушення пішоходами Правил дорожнього руху спростовуються наведеними у вироку висновком №17-3186 від 27.07.2017 року судової авто-технічної експертизи по дослідженню технічного стану рульового керування, робочої гальмівної системи, ходової частини та системи освітлення автомобіля «ВАЗ-2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно якого оскільки на автомобілі була змінена конструкція гальмівної системи, то згідно з вимогами п.31.4.1 ПДР України, його експлуатація була заборонена, а робоча гальмівна система автомобіля до моменту ДТП дозволяла водієві знижувати швидкість з відомою йому ефективністю (за рахунок переднього контуру та гальма лівого заднього колеса), і не мала раптових несправностей, що обумовлюють, або сприяють, відведенню автомобіля від напрямку руху, що обирається водієм (т.1 а.с.141-149).
Приймаючи до уваги вимоги змінених апеляційних скарг сторони захисту щодо скасування вироку та призначення нового розгляду в районному суді, з посиланням як на підстави задоволення апеляційним судом таких вимог, на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також враховуючи той факт, що обвинувачений та його захисник, всупереч положенням ч.3 ст.404 КПК України, не скористалися можливістю заявити клопотання, в порядку зазначеної норми закону, про повторне дослідження доказів по справі, апеляційний суд позбавлений права повторно дослідити докази по справі, тобто перевірити обгрунтованність доводів апеляційних скарг щодо недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочинів.
За таких умов апеляційний суд констатує, що суд вичерпав всі визначені законом можливості для з`ясування обставин справи, зокрема перевірки доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочинів.

При цьому, апеляційний суд керується положеннями ст.ст. 2, 7, 22, 26 КПК України, у відповідності до яких на суд не може бути покладена функція збирання доказів, а також ініціювання, за умови відсутності клопотань сторін кримінального процесу щодо повторного дослідження доказів на стадії апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, оскільки таким чином буде порушено принципи змагальності та диспозитивності.

Апеляційний суд визнає безпідставними вимоги змінених апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо скасування вироку та призначення нового розгляду в районному суді, оскільки стороною захисту не було наведено жодної підстави, яка у відповідності до положень ст.ст. 412 та 415 КПК України, надає апеляційному суду право скасувати вирок та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_17 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги прокурора зі змінами, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_17 визнаний винуватим та засуджений за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України та йому призначено покарання: за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки; за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.
Порядок призначення додаткового покарання залежить від особливостей конструкції санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу України. В одних із цих санкцій додаткове покарання передбачене як обов`язкове, а в інших як факультативне.

Апеляційним судом встановлено, що районний суд, не врахувавши, що санкція ч.3 ст.286 КК України передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з обов`язковим позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, при призначенні покарання із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, не дотримався вимог Закону про кримінальну відповідальність.

Так, призначивши ОСОБА_13 основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст.135 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі та за ч.3 ст. 286 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, та призначаючи покарання на підставі положень ч.1 ст.70 КК України за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять років), але не призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, призначення якого в даному випадку є обов`язковим. Вказане порушення вимог кримінального закону вказує на обґрунтованість апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування районним судом вимог кримінального закону при призначенні покарання та тягне за собою скасування вироку в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку в цій частині.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційних вимог прокурора про невірне застосування районним судом положень ч.5 ст.72 КК України, з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку, серед іншого, зазначається рішення про залік досудового тримання під вартою обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок та визначивши початок відбування строку призначеного покарання, районний суд не виконав вимог ч.4 ст.370 КПК України, оскільки не невірно вирішив питання про залік досудового тримання під вартою за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, що вказує на незаконність оскаржуваного вироку в цій частині.

Так, згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_13 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, подія яких мала місце 09.06.2017 року. В даному кримінальному провадженні обвинувачений утримується під вартою з 11.06.2017 року, а тому саме з цієї дати повинен відраховуватися строк відбуття покарання з урахуванням положень ст.72 КК України щодо зарахування строку досудового тримання обвинуваченого під вартою згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

У відповідності до вказаного Закону, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

За приписами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Станом на 20 червня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_13 утримувався під вартою, тобто до нього було застосовано попереднє ув`язнення за злочини, які останнім вчинено до 20 червня 2017 року. За таких обставин обвинувачений мав право на застосування до нього положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII.

За таких умов суд першої інстанції повинен був застосовувати положення вказаного Закону в редакції, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочинів на підставі вимог ст.ст. 4, 5 КК України, та зазначити про це в оскаржуваному вироку, що регламентовано положеннями ч. 4 ст. 374 КПК України.

Разом з цим, суд першої інстанції припустився помилки та недотримавшись вимог щодо змісту вироку, визначених ст.374 КПК України, не зазначив у вироку відносно ОСОБА_13 про залік у строк призначеного покарання, строку досудового тримання під вартою обвинуваченого до набрання вироком законної сили з урахуванням положень, передбачених ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про обгрунтованність апеляційної скарги прокурора і в цій частині.

Враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд апеляційної інстанції вважає необхідним зарахувати ОСОБА_13 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою, як запобіжного заходу, обраного під час досудового слідства і судового розгляду кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі, і такий строк обчислюється з дня фактичного затримання обвинуваченого до дня набрання вироком законної сили.

З урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд визнає вирок районного суду в частині призначеного покарання та в частині застосування положень ст.72 КК України необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині, з постановленням за правилами ст.420 КПК України апеляційним судом в цій частині нового вироку.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Змінені апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_12 задовольнити частково.
Змінену апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.06.2018 року у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000580 від 10.06.2017 року відносно ОСОБА_13 , засудженого за ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України скасувати в частині призначеного покарання та в частині застосування положень ст.72 КК України, та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України покарання:

- за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
- за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_13 , зарахувати в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення в період з 11 червня 2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_13 відраховувати з моменту його затримання та взяття під варту, тобто з 11 червня 2017 року.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4