Справа № 675/347/19
Провадження № 1-в/675/52/2019
У Х В А Л А
"28" жовтня 2019 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ізяславі у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що відбуває покарання у державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», тимчасово утримується у державній установі «Сумський слідчий ізолятор», про виключення з вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року формулювання про обвинувачення за ст. 187 ч. 4 КК України,

в с т а н о в и в :

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про виключення з вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року формулювання про обвинувачення за ст. 187 ч. 4 КК України, мотивуючи тим, що вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року він був засуджений за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12; 187 ч. 4; 194 ч. 2; 289 ч. 3; 357 ч. 3; 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. ОСОБА_4 вважає, що кваліфікація його дій за ст. 187 ч. 4 КК України додатково до кваліфікації за ч. 2 ст. 115 КК України є помилковою та безпідставною, тому вимагає виключити з вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року формулювання про обвинувачення його за ст. 187 ч. 4 КК України. При цьому засуджений не висловлює незгоди з вироком, а пропонує вирішити подане клопотання у порядку виконання вироку відповідно до вимог ст. ст. 537-539 КПК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 своє клопотання підтримав, наполягає на виключенні з вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року формулювання про обвинувачення за ст. 187 ч. 4 КК України.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого заперечував.

Заслухавши пояснення засудженого, перевіривши матеріали з особової справи ОСОБА_4 , з`ясувавши думку прокурора, суд знаходить, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тому суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції в усіх необхідних випадках застосовувати її як акт прямої дії.
Конституційний Суд України в своєму рішенні № 17-рп/2010 від 29 червня 2010 року зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3).
Згідно з ч. 1 ст. 3 КПК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
У силу ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, обов`язковість судового рішення.
Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Особи, які привласнили функції суду, несуть відповідальність, установлену законом.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають:
1) місцеві суди;
2) апеляційні суди;
3) Верховний Суд.
Згідно п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Статтею 3 КПК України визначено, що суд першої інстанції це місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до його підсудності цим Кодексом, а також апеляційний суд у випадку, передбаченому цим Кодексом; суд апеляційної інстанції - відповідний апеляційний суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться суд першої інстанції, що ухвалив оскаржуване судове рішення, а також Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду - стосовно судових рішень Вищого антикорупційного суду, ухвалених як судом першої інстанції, а також стосовно судових рішень інших судів першої інстанції, ухвалених до початку роботи Вищого антикорупційного суду в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених цим Кодексом до підсудності Вищого антикорупційного суду.
За вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України одними з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є:
1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню;
2) застосування закону, який не підлягає застосуванню;
3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту;
4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
За вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
З наданих суду матеріалів з особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 був засуджений вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12; 187 ч. 4; 194 ч. 2; 289 ч. 3; 357 ч. 3; 70 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22 березня 2005 року вказаний вирок залишено без змін. У названій ухвалі вказано, що висновки суду (колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області) щодо доведеності винності ОСОБА_4 у вчиненні вказаних у вироку злочинів за обставин, установлених судом, відповідають матеріалам кримінальної справи та підтверджені дослідженими в судовому засіданні й докладно викладеними у вироку доказами. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у вказаній ухвалі визначила, що дії ОСОБА_4 за статтями, зазначеними у вироку, кваліфіковано вірно.

Згідно розпорядження про виконання вироку, зазначений вирок набрав чинності 22 березня 2005 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КПК України вирок це судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті.
Згідно до ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.
За вимогами ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, визначений частиною другою статті 539 КПК України. Це, зокрема, будь-які питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Діючим законодавством не передбачено вирішення судом під час виконання вироківпитань, що стосуються суті і змісту вироку.

Перегляд судових рішень, у тому числі вироків, віднесено до компетенції судів апеляційної та касаційної інстанцій.
Таким чином суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для виключення з вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року щодо ОСОБА_4 формулювання про обвинувачення за ст. 187 ч. 4 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 72 ч. 5 КК України, ст. ст. 3, 537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про виключення з вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року формулювання про обвинувачення за ст. 187 ч. 4 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1