Єдиний унікальний номер 722/1826/19
Номер провадження 1-в/722/173/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
представника СВК №67 ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 07.11.2019 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки вважає, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього часу відбування покарання у виді позбавлення волі довів своє виправлення.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення вд відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.

Голова спостережної комісії при Сокирянській райдержадміністрації Чернівецької області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення судового розгляду без його присутності, вирішення клопотання засудженого ОСОБА_5 покладає на розсуд суду.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21.10.2015 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 05.01.2016 року, ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховується з 28.07.2015 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року №838VІІІ) згідно ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 05.01.2016 року, ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 28.07.2015 року по 05.01.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі (5 місяців 9 днів). Відповідно кінець строку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 19.02.2022 року.

Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , відноситься до категорії умисних тяжких злочинів.

Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув 4 роки 8 місяців 24 дні позбавлення волі, що становить більше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину.
Відповідно невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 2 роки 3 місяці 7 днів.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.102 КВК Українирежим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених. Режим у колоніях має зводити до мінімуму різницю між умовами життя в колонії і на свободі, що повинно сприяти підвищенню відповідальності засуджених за свою поведінку і усвідомленню людської гідності. Режим створює умови для суспільно корисної праці засуджених, загальноосвітнього і професійно-технічного навчання, соціально-виховної роботи та громадського впливу.

Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за час перебування в слідчому ізоляторі м.Чернівці порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

З 15.01.2016 року засуджений відбуває покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)».

Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого, за час відбування покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку чотири рази (04.07.2016 року, 17.07.2017 року, 14.01.2019 року та 12.07.2019 року) заохочувався у вигляді подяк.

Частинами 1 та 5 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №302 від 11.11.2019 року та особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_5 по прибуттю до установи і по листопад 2016 року був працевлаштований в якості оператора газової котельні, норму виробітку виконував на 100%. З грудня 2016 року по січень 2017 року працював різноробочим котельні. З постановленими завданнями справлявся.

З лютого 2017 року і по квітень 2017 року в зв`язку з погіршенням стану здоров`я був етапований до лікувального закладу при виправній установі (№98).
Після повернення до установи і по даний час працевлаштований різноробочим котельні. З поставленими йому завданнями справляється.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої 11.11.2019 року начальником державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_7 , встановлено, що засуджений ОСОБА_5 увідношенні до персоналу установи тактовний, їх законні вимоги виконує, намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце і приліжкову тумбочку, однак потребує контролю за дотриманням охайного зовнішнього вигляду,заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, намагається робити для себе відповідні висновки, соціально-корисні зв`язки на волі підтримує з рідними шляхом телефонних розмов, побачень та отриманням передач, взаємовідносини добрі. Виконує роботи з благоустрою установи.
В 2018 роках приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», яку реалізував шляхом здобуття спеціальності «Електрозварник 2-го розряду», закінчивши за відповідним напрямком навчальний центр, який функціонує при установі.
Крім того, в 2019 року засуджений ОСОБА_5 здобув повну загальну середню освіту у змінній вечірній школі при установі, однак сумлінності під час навчального процесу не проявляв. Постійно відвідує православний храм, який розташований на території виправної колонії.
Відповідно до вироку суду засуджений ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав.
Відповідно до довідки медичної частини №340 від 11.11.2019 року засуджений ОСОБА_5 працездатний, з 3.03.2017 року по 31.03.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в терапавтичному відділенні МОЛ ВК-98 Хмельницької області, діагноз: ПТФС нижніх кінцівок набряково-больова форма. На даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №139 станом на 11.11.2019 року на виконанні в установі виконавчих листів відносно засудженого ОСОБА_5 не перебуває.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із виписки з протоколу №1 від 10.01.2019 року засідання комісії відділення №2 з оцінки ступеню виправлення засуджених, станом на 10.01.2019 року засуджений ОСОБА_5 стає на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21.10.2015 року, умовно-достроково на невідбутий строк 2 (два) роки 3 (три) місяці 7 (сім) днів.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.

Після набрання ухвалою суду законної сили, її копію для виконання надіслати ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)».

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1