Справа № 581/749/19
Провадження № 1-кп/581/62/19
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2019 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000146 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у м. Миргород Полтавської області, проживає по АДРЕСА_1 , одружений, не працює, раніше засуджувався:

вироком Конотопського районного суду від 4 лютого 1993 року за ч. 2 ст. 143, ч. 3 ст. 141, 17, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 213, ст. 42, 43 КК України до 7 років позбавлення волі; вироком Конотопського міського суду від 6 серпня 1998 року за ч. 3 ст. 140 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Конотопського районного суду від 10 жовтня 2003 року за ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Конотопського міськрайонного суду від 28 грудня 2006 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Конотопського міськрайонного суду від 12 квітня 2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Недригайлівського районного суду від 5 січня 2015 року за ч.2 ст. 185, ст. 69 КК України до 200 годин громадських робіт; вироком Недригайлівського районного суду від 6 березня 2017 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 червня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді трьох місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в :

На початку серпня 2019 року у невстановлений час біля ставка за межами с. Московське Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_4 виявив посів дикорослої коноплі, зірвав не встановлену кількість цих рослин, помістив до сумки та велосипедом перевіз за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де висушив, подрібнив, помістив до двох поліетиленових пакетів для власного вживання, які до 15 жовтня 2019 року зберігав у своєму будинку.

Згідно з висновком експертизи №19/119/7-2/1660е від 21 жовтня 2019 року надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 21,38 г.

Вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, перевезення, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості від 29 жовтня 2019 року, укладеною між начальником Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння; сторони дійшли згоди щодо всіх істотних обставин для даного кримінального провадження, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та за наявності обтяжуючої обставини рецидив злочинів, узгодили призначення покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн. Також, у даній угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Заслухавши у підготовчому судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Абзацом 5 частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

На час ухвалення вироку запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовано, клопотання про їх застосування від прокурора не надходило.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а процесуальних витрат - у відповідності до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 жовтня 2019 року між прокурором Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому визначене в угоді покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з залученням експерта у розмірі 785 грн. 05 коп.

Речові докази по справі: паперовий пакунок з наркотичним засобом «канабісом» (пакет №2822619), який зберігається у Липоводолинському ВП ГУНП в Сумській області, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1