Справа № 595/1164/19
Провадження № 1-кп/603/115/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" вересня 2019 р. Монастириський районний суд Тернопільської в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, інваліда 2 групи, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 246 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 . громадянина України, не працює, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 246 КК України,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає, що справа може бути призначена до судового розгляду, обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підстав для його повернення не вбачає.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_6 не заперечили щодо призначення справи до судового розгляду.
Суд, заслухавши позицію прокурора, обвинувачених та захисника, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт і додатки до нього, прийшов висновку про повернення прокурору обвинувального акта у даному кримінальному провадженні з підстав його невідповідності вимогам КПК України, виходячи з таких підстав.
Після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст. 314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Відповідно до положення ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, зокрема ст. 291 КПК України.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Положенням ч.1 ст.91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального проавпорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, а також інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які, виходячи зі змісту закону, має містити обвинувальний акт в формулюванні обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, покладається на слідчого, прокурора.
Аналіз змісту указаних вимог закону у їх сукупності свідчить, що формулювання в обвинувальному акті обвинувачення, з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ст. 91 цього ж Кодексу, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.
Відповідно вимогам п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Про те, що кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною.
У відповідності до ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення («Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року).
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положенням ч.1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Слід також зазначити, що формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватись на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості тощо.
Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2016 року у справі №5-328кс16, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації правана захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Вивченням обвинувального акта встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 і ОСОБА_7 не у повній мірі відповідає вищевказаним вимогам ст. 291 КПК України.
У обвинувальному акті містяться відомості про фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, також зазначена правова кваліфікація вчиненого ним кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність.
Разом з тим, як вважає суд, обвинувальний акт, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України не містить повного обвинувачення, а сформульоване у ньому обвинувачення є неконкретним, що позбавляє обвинувачених належно усвідомлювати його суть та захищатись від нього.
Дії обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 органом досудового розлідування кваліфіковано за ч.3 ст.246 КК України як незаконна порубка дерев на території природно-заповідного фонду.
У відповідності до вимог п.п. 3, 7 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про анкетні дані кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Як слідує з обвинувального акта, внаслідок незаконної порубки двох дерев породи «Клен» ОСОБА_3 завдав матеріальну шкоду у розмірі 6534 грн,, а ОСОБА_7 внаслідок незаконної порубки трьох дерев породи «Акація» завдав матеріальну шкоду у розмірі 7836 грн. (в даній частині обвинувальний акт є недостатньо читабельним).
При цьому не вказано, кому саме завдано матеріальну шкоду (довкіллю, державі, сільській раді, лісовому господарству тощо).
Згідно обвинувального акта, вищевказані особи обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 246 КК України.
Виклад фактичних обставин інкримінованого правопорушення здійснено таким чином, що є незрозумілим, чи обвинувачуються особи у вчиненні одного кримінального правопорушення за співучастю, чи має місце порушення вимог кримінального процесуального закону під час об`єднання матеріалів досудового розслідування.
Так, правила щодо об`єднання матеріалів досудового розслідування передбачені ст. 217 КПК України.
Частина перша цієї статті передбачає, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).
Як убачається з обвинувального акта, органами досудового розслідування ОСОБА_3 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 246 КК України за однакових обставин в тому ж місці, у той же час і спосіб, при цьому ОСОБА_3 обвинувачується у незаконній порубці двох дерев породи «Клен», чим завдано матеріальну шкоду у розмірі 6534 грн., а ОСОБА_7 у незаконній порубці трьох дерев породи «Акація», чим завдав матеріальну шкоду у розмірі 7836 грн.
На думку суду, такий виклад обвинувачення у обвинувальному акті є неконкретним і розцінюється судом як порушення права на захист обвинувачених.
Не вдаючись до аналізу доказів у справі, не оцінюючи правильність кваліфікації дій обвинувачених та не вирішуючи питань, що притаманні для судового розгляду, дослідивши виключно обвинувальний акт та додатки до нього, суд вважає, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, а призначення судового розгляду за ним буде грубим порушенням права обвинуваченого на захист.
При цьому суд враховує, що призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акта, розраховуючи на зміну обвинувачення прокурором в майбутньому, не буде правильним, оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не визначено обов`язку прокурора усунути допущені порушення вимог закону у судовому засіданні шляхом зміни обвинувачення, оскільки це є його правом.
Окрім цього, фактичні дані, що підлягають доказуванню прокурором, і які належить викласти в обвинувальному акті, не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді. Вищезазначене вказує на неконкретність обвинувачення та позбавляє суд визначити межі судового розгляду стосовного обвинувачених та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України.
Вказані недоліки унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки позбавляють суд можливості при судовому розгляді роз`яснити обвинуваченому суть пред`явленого обвинувачення, а сторону захисту - можливості захисту від пред`явленого обвинувачення. За таких обставин суд змушений був би самостійно формулювати обвинувачення, що не передбачено КПК України.
Таким чином, на підставі вищенаведеного суд вважає за необхідне у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України повернути обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні прокурору Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України,суд
п о с т а н о в и в:
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Повний текст ухвали складено 5 вересня 2019 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

ОСОБА_1

Суддя: