ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 243/3624/15-к Номер провадження 11-кп/814/722/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілих ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000104 від 03.01.2015, за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , представника УМВС України в Сумській області ОСОБА_11 та представника потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 21 січня 2019 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівське, Талалаївського району, Чернігівської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 14 років позбавлення волі.

Позов потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_9 та УМВС України в Сумській області в солідарному порядку по 250 тис. грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь кожного з потерпілих, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .

Стягнуто з ОСОБА_9 процесуальні витрати за проведення експертиз на користь держави в розмірі 3139,22 грн.

За вироком суду, 28 лютого 2015 року, близько 23:30 год., командир взводу № 2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Суми» УМВС України в Сумській області ОСОБА_9 разом з командиром взводу № 3 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Суми» УМВС України в Сумській області ОСОБА_16 під час несення служби на блокпостах №№101-104 знаходилися в їдальні на території ТОВ "Слов`янський комбікормовий завод», розташований за адресою м. Слов`янськ, вул. Д.Бідного, 130, де в них виникла сварка між собою, в ході якої у ОСОБА_9 виник умисел на вбивство ОСОБА_16 .
З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, направився до казарми, де взяв закріплену за ним табельну вогнепальну зброю пістолет системи «Макарова» № НОМЕР_1 1976 р.в. та повернувся до ОСОБА_16 , який в цей час перебував біля будівлі для розвантажування вантажу.
Після цього ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою позбавлення життя, здійснив три постріли з табельної зброї у ОСОБА_16 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді чотирьох пошкоджень на поверхні середньої третини лівого плеча, які утворилися внаслідок двох наскрізних вогнепальних кульових поранень, ушкодження в області грудної клітини та живота, що утворилися внаслідок наскрізного кульового поранення. Від вхідної вогнепальної рани, розташованої на лівій передньо-бічній поверхні грудної клітини в проекції 6-го міжребер`я по передньо-пахвовій лінії відходить раневий канал, який проникає в ліву плевральну порожнину, утворюючи пошкодження діафрагми, селезінки, шлунка, підшлункової залози, ободової кишки, печінки, верхнього полюса правої нирки, що призвело до розвитку внутрішньочеревної кровотечі, масивної заочеревинної гематоми, та утворює вихідний отвір в проекції 7-го міжребер`я праворуч між середньо-пахвовою і задньо-пахвовою лінією.
ІНФОРМАЦІЯ_2 о 03:55 год. від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_16 помер в КЛПЗ «Міська лікарня ім. В.І. Леніна м. Слов`янська». Причиною смерті ОСОБА_16 стало отримане наскрізне кульове вогнепальне торакоабдомінальне поранення, що супроводжувалося пошкодженням діафрагми, селезінки, шлунка, ободової кишки, підшлункової залози, печінки, правої нирки, що ускладнювалося розвитком явищ шоку-крововтрати.
У поданих апеляційних скаргах:

Захисник ОСОБА_8 , уточнивши свої апеляційні вимоги під час виступу у апеляційному суді, просить вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Необхідність ухвалення такого рішення захисник мотивує тим, що стороною обвинувачення не надано доказів винуватості ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Під час судового розгляду судом першої інстанції допущено ряд істотних, на думку захисника, порушень вимог Кримінального процесуального законодавства, а у основу обвинувального вироку покладені докази, які не підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Захисник ОСОБА_10 просить вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Необхідність призначення нового розгляду захисник мотивує тим, що під час судового слідства не перевірено твердження ОСОБА_17 про те, що він стріляв у бік вагової, думаючи, що там собаки, а свідок ОСОБА_18 не міг чути ім`я обвинуваченого, яке назвав потерпілий, оскільки перебував далеко від місця події. Вказує на відсутність доказів наявності конфлікту між потерпілим та обвинуваченим. Зазначає, що судом не встановлено, де перебував пістолет ОСОБА_17 після його затримання до його вилучення, оскільки за цей час частина патронів могла бути вилучена.

Указує на те, що потерпілий ОСОБА_19 міг бути поранений у іншому місці з іншої зброї, оскільки місце події не містить слідів крові потерпілого, а наскрізні поранення характерні для більш потужної зброї ніж пістолет «ПМ». Представник цивільного відповідача у своїй апеляційній скарзі просить вирок змінити, відмовивши в задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 до УМВС України в Сумській області.

Необхідність ухвалення такого рішення представник цивільного відповідача мотивує тим, що перебування ОСОБА_9 у трудових відносинах з УМВС України в Сумській області не дає підстав для стягнення моральної шкоди на користь потерпілих, оскільки обвинувачений не вчиняв службового злочину, під час пострілів не здійснював службові обов`язки, не застосовував, як правоохоронець, надані йому владу та повноваження.

Представник потерпілих ОСОБА_7 просить вирок суду відносно ОСОБА_9 змінити, перекваліфікувавши його дії на з ч.1 ст.115 КК України на п.п. 5, 8 ч.2 ст.115 КК України.

Необхідність такої кваліфікації обвинуваченого представник потерпілих мотивує тим, що ОСОБА_20 навмисно був вбитий під час та у зв`язку з виконанням ним службового обов`язку, а обвинувачений ОСОБА_9 здійснював постріли навмання, що могло нести загрозу іншим особам.

Від представника потерпілих ОСОБА_7 також надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу УМВС України в Сумській області, у якій представник потерпілих просив вирок суду в частині визнання винуватим ОСОБА_9 залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 на підтримку своєї апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримував апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_7 на підтримку власної апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про законність та справедливість судового рішення та безпідставність поданих апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Вина ОСОБА_9 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України підтверджуються зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції за участю сторін кримінального провадження.

Так, в основу вини ОСОБА_9 покладені послідовні показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 .

Зокрема, одразу після трьох перших пострілів свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 вийшли до вагової, де бачили лише ОСОБА_9 та про що повідомив інших працівників поліції, які у свою чергу і затримали обвинуваченого та виявили потерпілого ОСОБА_19 .

Так, свідок ОСОБА_28 , після того як його повідомив свідок ОСОБА_26 , що ОСОБА_9 стріляє, вийшовши на вулицю, бачив, як обвинувачений ОСОБА_17 здійснив три постріли в бік вагової. Після чого ОСОБА_17 був затриманий цим свідком та він особисто вилучив у обвинуваченого пістолет.

Постріли обвинуваченого ОСОБА_9 у бік вагової бачили також свідки ОСОБА_41 , ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , який і вияв потерпілого ОСОБА_19 біля автобусу, який стояв у приміщенні вагової. При цьому усі свідки, які були присутні безпосередньо при затриманні обвинуваченого, повідомили, що останній зізнався, що це він вбив потерпілого ОСОБА_19 , виражався нецензурною лайкою в його бік та казав, що туди йому і дорога.

Крім того усі вищенаведені свідки зійшлися у кількості пострілів, які були здійснені у момент вчинення злочину, що співпадає з кількістю відсутніх патронів у магазині пістолету «ПМ», який був вилучений у ОСОБА_17 . При цьому жоден із свідків не повідомив, що під час вилучення пістолета, з його магазину вилучались патрони. Всупереч доводів сторони захисту, на місці злочину також виявлена кров, що зафіксовано у протоколі огляду місця події. Наведене вище спростовує версію ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_16 вбили інші особи. Більше того, обвинувачений у судам першої та апеляційної інстанції висував різні версії щодо осіб, які могли заподіяти смерть потерпілому. Свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_44 , на яких ОСОБА_17 у суді першої інстанції указував, як на осіб, що могли вбити ОСОБА_16 , на момент вчинення злочину перебували блокпосту. Також обвинувачений не зміг пояснити апеляційному суду, навіщо він почав застосовувати табельну зброю до собак, які ймовірно знаходились у приміщенні вагової, перебуваючи у зоні, наближеній до місця бойових дій, одразу після того, як почув інші постріли.

Самі ж кулі, які були віднайдені на місці злочину, були частково зруйновані. Це пояснюється тим, що вони пройшли наскрізь тіло потерпілого ОСОБА_19 та деформувалися ударом від стіни. Крім цього, в районі вчинення злочину проходили бойові дії, а тому знаходження на місці злочину інших куль цілком можливе.

Про направленість умислу ОСОБА_9 на заподіяння смерті потерпілому свідчить також і те, що він, вживаючи алкогольні напої, спочатку залишив, а потім забрав табельну зброю зі свого спального місця (хоча необхідності зберігати зброю при собі у обвинуваченого не було).

Наявні поранення у потерпілого, виключають версію обвинуваченого ОСОБА_17 про випадковість їх отримання, так як кулі потрапили у життєво важливі частини тіла, після крику потерпілого, обвинувачений не зупинив постріли.

Долучені ж до кримінального провадження висновки експертиз виконані належним чином, на професійному рівні, а тому колегія суддів не вбачає підстав сумніватися у їх достовірності. Твердження сторони захисту про те, що експертами при проведенні експертиз були порушені інструкції з їх проведення є спробою тлумачення висновків на свою користь з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У вироку містяться посилання на висновки проведених експертиз, із зазначенням аркушів справи, на яких вони знаходяться, а тому посилання сторони захисту на те, що із тексту вироку незрозуміло зрозуміти, які саме експертизи там зазначені, є недоречними.

Доводи сторони захисту про розбіжності у написанні ініціалів судді-члена колегії суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що це є очевидною опискою, яка може бути виправлена самостійно судом, або за клопотанням учасників судового провадження.

Посилання сторони захисту про порушення Кримінального процесуального законодавства під час вручення підозри та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 спростовуються наданими прокурором суду апеляційної інстанції документами. Зокрема під час апеляційного розгляду сторонами кримінального провадження були оглянуті повідомлення ОСОБА_9 про підозру від 1 березня 2015 року у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яку під підпис отримали ОСОБА_9 та його захисник. Такі ж підписи від захисника та обвинуваченого ОСОБА_9 маються на повідомленні про заміну раніше повідомленої підозри від 17 квітня 2015 року. При цьому обвинувачений під час огляду цих документів пояснив, що на них міститься його підпис.

Копії зазначених документів долучені апеляційним судом до матеріалів кримінального провадження.

Щодо апеляційних вимог сторони захисту про необхідність призначення нового судового розгляду колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Статтею 415 КПК України встановлені підстави для скасування вироку суду та для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а саме: 1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2-7 частини другої статті 412 КПК (судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 КПК України, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції);

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Таким чином, апеляційні вимоги сторони захисту щодо безпідставного врахування тих чи інших доказів у кримінальному провадженні, недоліків судових експертиз не є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Розглядаючи апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_7 про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_17 за ч.2 ст.115 КК України колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Суд вправі вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Право змінити обвинувачення чи висунути додаткове належить лише прокурору. Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_45 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Під час судового розгляду прокурор не змінював обвинувачення та не висував додаткового.

Таким чином апеляційний суд не вправі перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_9 на більш тяжке кримінальне правопорушення, оскільки таке обвинувачення прокурором йому не пред`являлось.

Крім того, в апеляційній скарзі представник цивільного відповідача просить відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , проте жодного обґрунтованого доводу щодо прийняття такого рішення не зазначає.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок, перевірив обґрунтованість позовних вимог, а саме: встановив наявність у діях обвинуваченого складу злочину та наслідків від таких дій у вигляді смерті потерпілого, а також наявні у зв`язку з цим моральні страждання та переживання його близьких родичів, що є підставою для задоволення цивільного позову.

Свої висновки про задоволення вимог ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 суд обґрунтував належними і допустимими доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, та які були перевірені судом у встановлений кримінально-процесуальним законом порядок, детально проаналізовані і наведені у вироку суду. Усі ці особи визнані потерпілими у даному кримінальному провадженні, а тому близькість стосунків з загиблим у даному конкретному випадку не має значення, оскільки усі потерпілі є близькими родичами загиблого незалежно від того чи проживають вони однією сім`єю.

Доводи представника цивільного відповідача про те, що ОСОБА_16 загинув не зв`язку з виконанням службових обов`язків, спростовуються встановленими обставинами вчинення злочину. Так, із вироку суду вбачається, що командир взводу №2 ОСОБА_9 та командир взводу №3 ОСОБА_16 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Суми» УМВС України в Сумській області під час несення служби на блокпостах №№101-104 знаходились на території ТОВ «Слов`янський комбікормовий завод» у м. Слов`янськ в день вчинення злочину 28 лютого 2015 року.

Апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ця обставина ніяким чином не спростована.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , представника УМВС України в Сумській області ОСОБА_11 та представника потерпілих ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Оскільки на ОСОБА_9 розповсюджується дія ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015, йому слід зарахувати в строк покарання термін перебування під вартою із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , представника УМВС України в Сумській області ОСОБА_11 та представника потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_9 в строк покарання термін перебування під вартою з 21 січня 2019 року по 20 березня 2019 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок Зарічного районного суду м. Суми від 21 січня 2019 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Взяти під варту ОСОБА_9 в залі суду негайно у зв`язку з набуттям вироком законної сили.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4