Дата документу 28.10.2019 Справа№ 314/710/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/710/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/142/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Веселівський ВЦ (№8)»

розглянула 28 жовтня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 березня 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 21.02.2000 року Шевченківським р/с м. Запоріжжя за ч.3 ст.140, ст.44 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 16.06.2000 року з Павлоградської ВК Дніпропетровської області за постановою Павлоградського районного суду від 15.06.2000 року, ст. 53 КК України умовно-достроково з не відбутим строком 2 місяці 25 днів;
- 01.12.2000 року Шевченківським р/с м. Запоріжжя за ч.3 ст.140, ст.44 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст.43 КК України частково приєднане покарання за вироком Шевченківського р/с м. Запоріжжя від 21.02.2000 року і визначене покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі Звільнений 19.09.2001 року з Маріупольської ВК Донецької області за постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 13.09.2001 року, ст. 53 КК України умовно-достроково з не відбутим строком 4 місяці 22 дві;
- 21.02.2003 року Вільнянським р/с Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі На підставі ст.71, 72 КК Україна частково приєднане покарання за вироком Шевченківського р/с м. Запоріжжя від 01.12.2000 року і визначене покарання 3 роки 4 місяці позбавлення волі. Звільнений 28.02.2006 року з Біленьківської ВК №99 Запорізької області по відбуттю строку покарання;
- 15.05.2007 року Синельниківським м/с Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 01.10.2009 рожу з Кам`янської ВК №101 Запорізької області по відбуттю строку покарання;
- 29.03.2010 року Вільнянським р/с Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.277, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 07.10.2011 року з Синельниківської ВК №94 Дніпропетровської області за постановою суду умовно-достроково з не відбутим строком 8 місяців 4 дні;
- 26.04.2013 року Вільнянським р/с Запорізької області за ч.ч.2,3 ст.185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано покарання по вироку Вільнянського р/с Запорізькеої області від 29.03.2010 року та призначено покарання 5 років 6 місяцям позбавлення волі. 22.07.2013 року переглянуто апеляційним судом Запорізької області, та призначено покарано до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнено 05.01.2015 року з Оріхівської ВК № 88 Запорізької області за ухвалою Оріхівського р/с Запорізької області від 26.12.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк, що складає 10 місяців 8 днів;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 277 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

12.12.2017р. приблизно 22 год. 00 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, прийшов на станцію Новогупалівка, регіональної філії «Придніпровської залізниці» ПАТ «Українська залізниця», яка розташована поблизу с.Новогупалівка, Вільнянського району, Запорізької області, де за допомогою принесених з собою ріжкових ключів розкрутив металеву кришку корпусу дросель - трансформатору, звідки таємно, повторно викрав в зборі ДТ-0,2-500 п=40 (живильний кінець ЗП), складовими якого є основна тягова обмотка, додаткова сигнальна обмотка та ярмо, вартістю 19792,71 гривень.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 спричинив ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» матеріальну шкоду на вищевказану суму.
13.12.2017р. приблизно 22 год. 00 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, прийшов на станцію Роз`їзд 11 км, регіональної філії «Придніпровської залізниці» ПАТ «Українська залізниця», яка розташована поблизу с.Матвіївка, Вільнянського району, Запорізької області, де за допомогою принесених з собою ріжкових ключів розкрутив металеві кришки дросель - трансформаторів ДТ-0,6-1000 п=15 та ДТ-0,2-1000 п=40, з яких таємно, повторно викрав додаткову (сигнальну) обмотку ДТ-0,6-1000 (п=15), вартістю 908,63 гривень та додаткову (сигнальну) обмотку ДТ-0,2-1000 п=40, вартістю 808,57 гривень.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 спричинив ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 1717,20 гривень.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час скоєння таємного викрадення чужого майна, а саме в зборі дросель-трансформатору ДТ-0,2-500 п=40, складовими якого є основна тягова обмотка, додаткова сигнальна обмотка та ярмо, який знаходився на станції Новогупалівка, регіональної філії «Придніпровської залізниці» ПАТ «Українська залізниця», яка розташована поблизу с. Новогупалівка, Вільнянського району, Запорізької області, шляхом розкручування ріжковими ключами металевої кришки корпусу, які останній приніс з собою, скоєного повторно та діючи з прямим умислом, що мало місце 12.12.2017 року приблизно 22 год. 00 хв., своїми умисними діями, які були спрямовані на приведення засобу зв`язку та сигналізації у непридатний для експлуатації стан, усвідомлюючи наслідки цих дій, з корисливих мотивів пошкодив засіб зв`язку (дросель-трансформатору ДТ-0,2-500 п=40), у вказаному місці, шляхом порушення його цілісності та структури, внаслідок чого вказаний засіб зв`язку та сигналізації став непридатним для експлуатації відповідно до свого цільового призначення, що порушило нормальну роботу транспорту.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час скоєння таємного викрадення чужого майна, а саме додаткової (сигнальної) обмотки ДТ-0,6-1000 (п=15) та додаткової (сигнальної) обмотки ДТ-0,2-1000 п=40 з дросель - трансформаторів ДТ-0,6-1000 п=15 та ДТ-0,2-1000 п=40, які знаходилися на станцію Роз`їзд 11 км, регіональної філії «Придніпровської залізниці» ПАТ «Українська залізниця», яка розташована поблизу с. Матвіївка, Вільнянського району. Запорізької області, шляхом розкручування ріжковими ключами металевих кришок корпусів, які останній приніс з собою, скоєного повторно та діючи з прямим умислом, що мало місце 13.12.2017 року приблизно 22 год. 00 хв., своїми умисними діями, які були спрямовані на приведення засобів зв`язку та сигналізації у непридатний для експлуатації стан, усвідомлюючи наслідки цих дій, з корисливих мотивів пошкодив засоби зв`язку (дросель - трансформаторів ДТ-0,6-1000 п=15 та ДТ-0,2-1000 п=40), у вказаному місці, шляхом порушення їх цілісності та структури, внаслідок чого вказані засоби зв`язку та сигналізації стали непридатними для експлуатації, відповідно до свого цільового призначення, що порушило нормальну роботу пристроїв СЦБ (сигналізації, централізації та блокування) та нормальну роботу транспорту.

Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 березня 2018 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, ч.1 ст.277 КК України та йому призначено покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

за ч.1 ст.277 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої особи задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця», суму в розмірі 53449 грн.73 коп.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , вважає оскаржуваний вирок незаконним та необґрунтованим у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Вказує, що судом при призначенні покарання та звільненні останнього від відбування покарання з іспитовим строком, не надано належної правової оцінки тому, що ОСОБА_7 неодноразово був засуджений до позбавлення волі, наразі продовжує вчиняти злочини проти власності, цивільний позов обвинуваченим не відшкодовано. Крім того, зазначає, що ОСОБА_7 був звільнений умовно-достроково, однак не виправдав довіру суду та знову скоїв злочини проти власності. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого, який висловив заперечення доводам та вимогам апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Впродовж судового розгляду ОСОБА_7 повністю визнавав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які характеризують особу ОСОБА_7 .

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 277 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційного скарги, тобто в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Разом з цим, переглядаючи вирок відповідно до положень ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, доводи прокурора щодо невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості є слушними.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно положень ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, оскаржуваним вироком ОСОБА_7 було засуджено за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 277 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно ст.12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості; дані про особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, працевлаштований,за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину та дружину.

Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання районний суд визнав щире каяття обвинуваченого та сприяння розкриттю злочину.
Одночасно судом першої інстанції прийнято до уваги відсутність обтяжуючої покарання обставини.

Призначені судом першої інстанції вид та розмір покарання не оспорюються і визнаються апеляційною інстанцією обґрунтованими, які слід покласти в основу вироку суду апеляційної інстанція задля забезпечення принципу визначеності судового рішення.

Разом з тим, висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання є помилковим, зробленим без належного врахування конкретних обставин справи і даних про особу винного.
Так, судом не в достатній мірі враховано кількість епізодів злочинної діяльності поряд з тим, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, відбував покарання реально, до останнього також неодноразово застосовувалось умовно-дострокове звільнення, матеріальна шкода не відшкодована, за місцем проживання характеризується посередньо.
Сукупність наведених обставин засвідчує систематичний характер протиправної поведінки ОСОБА_7 , що є підставою для висновку про можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги, що інститут звільнення від відбування покарання до обвинуваченого раніше вже застосовувався і не попередив скоєння ним нових злочинів, підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України немає. Попереднє неодноразове застосування до ОСОБА_7 у 2000, 2001, 2011, 2014 роках звільнення його від відбування покарання позитивного впливу на поведінку обвинуваченого не досягло.
Виключних обставин справи, які б свідчили про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, колегія суддів не вбачає, оскільки в іншому випадку не буде досягнуто мети призначення покарання.

Таким чином, оскільки у кримінальному провадженні має місце невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 407, ч. 1 ст. 418 КПК України скасовує оскаржуваний вирок в частині призначення покарання з постановленням свого вироку, що відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 420 КПК України обумовлює задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 277 КК України в частині призначення покарання і звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

за ч.1 ст.277 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4