КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2019 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про арешт майна, а саме приміщення квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2019 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна та накласти арешт на речові докази, а саме приміщення квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 із забороною його використання та розпорядження.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що вказане майно вказане майно визнано доказом у відкритому кримінальному провадженні, оскільки воно є об`єктом вчиненого кримінального правопорушення та отримано шляхом протиправних дій невстановлених на даний час осіб. Таким чином наявні правові підстави, передбачені ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження, СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000314 від 28.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

05.04.2019 року слідчий СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме приміщення квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 08.04.2019 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування не доведено відповідність зазначеного вище майна, щодо якого ставиться питання про його арешт, критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, а відтак відсутність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України, на яку орган досудового розслідування посилається у своєму клопотанні.

Однак, на думку колегії суддів, з таким висновком слідчого судді погодитись неможливо з огляду на наступне.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною третьою статті 170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Разом з тим, згідно із статтею 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, майно приміщення квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , як вважає колегія суддів, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Такий висновок можна зробити виходячи з досліджених матеріалів, наданих органом досудового розслідування на обґрунтування внесеного на розгляд клопотання, зокрема згідно витягу з ЄРДР, який міститься у наданих матеріалах, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, об`єктом якого стала саме квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, надані матеріали також містять і копію постанови старшого слідчого СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 від 02.04.2019 року, якою вище вказане майно визнано у кримінальному провадженні №0000314 від 28.01.2019 року речовим доказом.

Таким чином, висновки слідчого судді про відсутність правових підстав, передбачених ст. 170 КПК України для арешту вилученого майна, на думку апеляційного суду, є неспроможними та необґрунтованими.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про арешт майна, а саме приміщення квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна, а саме приміщення квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про арешт майна, а саме приміщення квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , - задовольнити.
Накласти арешт на приміщення квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2858/2019 Категорія ст.170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1