Дата документу 19.08.2019 Справа № 554/7286/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000894 від 10.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000894 від 10.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 09.08.2019 року до Полтавського РВП надійшло повідомлення від старшого судового експерта НДЕКЦ ОСОБА_4 про те, що 09.08.2019 року, близько 10 год. 55 хв., за адресою: Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2-В, в результаті дослідження ідентифікаційних номерних позначень та супроводжуючих документів автомобіля "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_1 , було встановлено, що бланк наданого на дослідження свідоцтва про реєстрацію т/з не відповідає аналогічним бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

10.08.2019 року слідчим відділенням Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області відомості про вказане правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000894 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 358 КК України.

Також, 09.08.2019 року до Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області надійшла доповідна записка від старшого судового експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_4 , про те що 09.08.2019 року в результаті дослідження ідентифікаційних номерних позначень та супроводжуючих документів автомобіля "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_1 , 1996 року випуску, зеленого кольору, що належить ОСОБА_5 , було встановлено, що бланк наданого на дослідження документу (свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_2 ) не відповідає аналогічним бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

09.08.2019 року в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено: свідоцтво про реєстрацію т/з «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , серія: НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_5 .

Згідно ст.ст. 168, 237 КПК України свідоцтво про реєстрацію т/з «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , серія: НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_5 є майном, на яке, у відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.

Оскільки у даному випадку є всі підстави вважати, що свідоцтво про реєстрацію т/з «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , серія: НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_5 є предметом, який зберіг на собі сліди злочину, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, не застосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву в якій підтримав клопотання про арешт майна, просив справу розглядати без його участі.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що у провадженні Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000894 від 10.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду від 09.08.2019 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Постановою слідчого від 10.08.2019 року майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію т/з «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , серія: НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_5 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000894 від 10.08.2019 року.

Вилучене, відповідно до протоколу огляду від 09.08.2019 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000894 від 10.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , серія: НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_5 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких дій, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1