Справа № 456/2267/19
Провадження № 1-кп/456/361/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000623 від 29.05.2019р., №0001928 від 28.10.2017р., стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого,який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих: ОСОБА_8 ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 24.10.2017 року близько 09 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , увійшов на територію подвір`я вказаного будинку, де на грунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , умисно наніс один удар рукою в голову ОСОБА_9 , внаслідок якого потерпілий упав на землю та ОСОБА_3 продовжуючи свої злочинні дії умисно наніс два удари ногою в передню частину грудної клітки ОСОБА_10 .. В подальшому, протиправні дії ОСОБА_3 були припинені працівниками поліції, які прибули на місце події. Внаслідок нанесених ударів потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді двох саден на передній поверхні лівого колінного суглобу, садно лівої частини тулуба, що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Крім того, 24.10.2017 року близько 09 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , увійшов на територію подвір`я вказаного будинку, де на грунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , умисно спричинив легкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 .. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 умисно наніс один удар рукою в область лівої частини обличчя ОСОБА_7 , внаслідок якого потерпілий упав на землю та ОСОБА_3 продовжуючи свої злочинні дії умисно наніс один удар ногою в область лівої частини грудної клітки та один удар ногою в область правої гомілки ОСОБА_7 . В подальшому, протиправні дії ОСОБА_3 були припинені працівниками поліції, які прибули на місце події. Внаслідок нанесених ударів потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді одного садна на зовнішньо-боковій поверхні верхньої третини правої гомілки, що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 , від кримінальної відповідальності передбаченої ст. 125 ч. 1 КК України на підставі ст. 49 КК України в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності передбаченої за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України. Клопотання мотивує тим, що з дня вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення минули строки, а саме більше двох років.

Обвинувачений ОСОБА_3 , надав письмову заяву про звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор проти закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України не заперечував.

Потерпілі, погодилися з поданим клопотанням та представник потерпілих наголосив, що закриття даного кримінального провадження за ст..49 КК України не є реабілітуючою підставою та погодився з поданим клопотанням.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про те, що клопотання захисника обвинуваченого підлягає до задоволення, а обвинувачений звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 125 ч. 1 КК України, згідно зі ст.49 ч.1 КК України, на підставі наступного.

Відповідно п.1 ч. 1 ст. 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст.125 КК України за заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, передбаченого покарання у виді штрафу до п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відповідно до ст. 284 ч.2 п.1 КПК України кримінальне провадження закривається у зв?язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше не судимий, будь-яких інших підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого згідно ст.49 ч.1 п.1 КК України судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав суду згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного та зважаючи на той факт, що обвинувачений не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, проте строки що передбачені ч.1 ст.49 КК України про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 125 ч. 1 КК України, а саме два роки минули 24 жовтня 2019 року, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого та звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст.49 ч.1 п.1 КК України та закриття даного кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст.49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а справа закриттю, оскільки з дня вчинення злочину минуло понад два роки, що є підставою, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України та ст.49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.49 КК України, ст.284 КПК України суд, -

ухвалив:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження №0000623 від 29.05.2019р., №0001928 від 28.10.2017р., щодо ОСОБА_3 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1