КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю представника ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме на нежитлову будівлю під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246, 9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження доказів.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 , просить рішення суду скасувати. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про помилковість висновків слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на зазначене майно, оскільки вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали не містять відомостей, які дають розумні підстави і підозри вважати його доказом злочину. Крім того, представник просить врахувати, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем цього майна на підставі договору купівлі-продажу, а будь-яких заборон, щодо відчуження майна, на момент укладення договору не існувало.

Також, представник вказує на своєчасність оскарження ухвали слідчого судді посилаючись на ті обставини, що про розгляд клопотання слідчого він не повідомлявся, а ознайомився з постановленим судом рішенням лише 05 квітня 2019 року.

Прокурор у кримінальному провадженні, будучи належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення його власника та представника, а з постановленим судом рішенням останні ознайомилися 05 квітня 2019 року, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджуються з доводами апелянта про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується посилань апелянта на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді,то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні СВ Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000043 від 07 лютого 2017 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 25 червня 2015 року між Таращанською РДА та ОСОБА_8 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,892 га з кадастровим номером :05:010:0083, яка розташована за межами населеного пункту с. Потоки Таращанського району Київської області, на якій знаходиться асфальтована площадка колишнього ПСП «Потоки». В подальшому, 28 серпня 2015 року ОСОБА_8 на вищевказаній асфальтній площадці з кадастровим номером :05:010:0083, провела збори орендодавців ТОВ «Тікич-М» на яких було розглянуто питання щодо викупу майнових паїв реорганізованого КСП ім.. Боженка в рахунок асфальтної площадки транспортного стану. Того ж дня, невстановлена особа склала протокол зборів, згідно з яким орендодавці ТОВ «Тікич-М» прийняли рішення передати ОСОБА_8 асфальтовану площадку транспортного стану та будинок тваринника для виробничих потреб, який був підписаний присутніми особами, в тому числі особам, що не являються власниками майнових паїв реорганізованого КСП ім. Боженка.

22 січня 2016 року ОСОБА_8 , діючи як фізична особа, на підставі протоколу зборів від 28 серпня 2015 року, на земельні ділянці з кадастровим номером :05:010:0083, зареєструвала на своє ім`я право власності на будинок тваринника як нежитлову будівлю під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна видно, що реєстрацію права власності на будинок тваринника як нежитлової будівлі під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_8 , здійснював нотаріус Рокитнянської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 .

Відповідно до Акту від 26 липня 2016 року складеного комісією Лісовицької сільської ради із залученням представників землевпорядної організації приватного підприємства «Землевпорядний центр АО», а також сформованої схеми розміщення земельної ділянки згідно даних Публічної кадастрової карти України, встановлено, що при винесенні меж земельної ділянки 0,8920 га, кадастровий номер :05:010:0083, яку орендує ОСОБА_8 , будинок тваринника, який значиться як нежитлова будівля під літерою А-2 з навісом та балконом, загальною площею 246,9 кв.м, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не розташований на земельні ділянці з кадастровим номером :05:010:0083, а знаходиться поруч.

Звідси вбачається, що ОСОБА_8 , під час реєстрації права власності нежитлової будівлі під літерою А-2, серед поданих нею документів, надала договір оренди земельної ділянки, який ніякого відношення до вищевказаного об`єкту нерухомості не має. Будинок тваринника, який значиться як нежитлова будівля під літерою А-2, загальною площею 246,9 кв.м., розташований на іншій земельній ділянці.

Крім того, як вбачається із матеріалів провадження, договір оренди земельної ділянки, який укладений між Таращанською РДА та ОСОБА_8 був укладений на підставі довідки №02-26/616 від 08 жовтня 2014 року. Із змісту довідки вбачається, що виконавчим комітетом Лісовицької сільської ради погоджено оренду земельної ділянки, яка розташована за межами населеного пункту с. Потоки в розмірі 0,892 га по пров. Колгоспний, що знаходиться в адміністративних межах Лісовицької сільської ради.

Згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення земельних питань відноситься виключно до компетенції сільської ради. Водночас, як вбачається із листа Лісовицької сільської ради від 01 лютого 2016 року, довідка про погодження оренди земельної ділянки ОСОБА_8 була видана головою села одноособово і виконавчий комітет питання про надання в оренду земельної ділянки ОСОБА_8 не розглядав та рішень по зазначеному питанню не приймав.

Згідно адресного господарства с. Потоки Таращанського району Київської області провулка з назвою Колгоспний, який зазначений у довідці виданій Лісовицькою сільською радою за вих. №02-26/616 від 08 жовтня 2014 року не існує.

За результатами проведеної комплексної технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи №8-4/2044 від 29 грудня 2018 року, встановлено, що підпис від імені сільського голови ОСОБА_10 у довідці виданої Лісовицькою сільською радою за вих. №02-26/616 від 08 жовтня 2014 року виконаний не ОСОБА_10 , а секретарем ОСОБА_11 . Водночас підпис від імені ОСОБА_11 у графі «секретар» виконаний не ОСОБА_11 , а іншою особою.

За таких обставин, у слідства є підстави вважати, що протокол зборів орендодавців ТОВ «Тікич-М» на яких було розглянуто питання щодо викупу майнових паїв реорганізованого КСП ім. Боженка від 28 серпня 2015 року, без проведення у встановленому порядку зборів власників майнових паїв, був складний невстановленою особою у невстановленому місці, тобто був сфальсифікований.

Водночас, в ході розслідування встановлено, що 16 січня 2019 року ОСОБА_8 здійснила продаж нежитлової будівлі під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу зареєстрованого за №117.

Постановою слідчого СВ Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 від 14 січня 2019 року нежитлову будівлю під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246, 9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000043.

Також, в рамках даного кримінального провадження слідчий звернуся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з метою збереження речових доказів.

Встановивши зазначені обставини, слідчий суддя прийшов до висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на об`єкт нерухомого майна.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що нежитлова будівля під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246, 9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 може бути об`єктом кримінально протиправних дій, набута незаконним шляхом, бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на її відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем вказаного об`єкту нерухомості та не перебуває у статусі підозрюваного чи обвинуваченого в рамках кримінального провадження № 0000043, то слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою його забезпечення.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме на нежитлову будівлю під літерою А-2, з навісом та балконом, загальною площею 246, 9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2715/2019 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_13
Доповідач: ОСОБА_1