ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3143/19 Справа № 206/1420/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання : ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 09 січня 2019 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, працюючого ФОП « ОСОБА_7 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8
потерпілого: ОСОБА_9
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на те, що суд не звернув увагу на активне сприяння розкриттю злочину з боку ОСОБА_7 . Навіть прокурор у дебатах просив призначити ОСОБА_7 покарання менше ніж 9 років позбавлення волі.
Крім того зазначає, що ОСОБА_7 ще молода людина, злочин скоїв уперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі .
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 08.01.2019 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 йшли вздовж вулиці Лебедина у напрямку провулка, де навпроти домоволодіння №29 по вказаній вулиці зустріли раніше знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .
У цей же день, приблизно о 12 годині 35 хвилин, знаходячись навпроти домоволодіння АДРЕСА_3 , у ОСОБА_7 зі ОСОБА_9 в ході розмови на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 .
Цього ж дня, приблизно о 12 годині 37 хвилин, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, підійшов до ОСОБА_9 на відстань витягнутої руки та штовхнув останнього двома руками в область грудей, в результаті чого останній повернувся до ОСОБА_7 правим боком. Після чого ОСОБА_7 , знаходячись на відстані витягнутої руки від ОСОБА_9 , схопив його за комір дублянки, потягнув на себе та наніс коліном правої ноги один удар в область підборіддя останнього, в результаті чого ОСОБА_9 впав на коліна.
В подальшому ОСОБА_7 схилився над ОСОБА_9 та, розуміючи небезпеку настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та бажаючи їх настання, продовжив наносити йому тілесні ушкодження кулаками правої та лівої рук в область тулубу (не менше 5 ударів).
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_9 було спричинено тяжких тілесних ушкоджень та о 14 годині 55 хвилин 08.01.2019 потерпілий помер.
Смерть ОСОБА_9 настала від сумісної тупої травми тіла: крововиливів під м`які оболонки півкуль головного мозку та стовбурової частини; забійної рани у проекції тулуба; закритих множинних переломів ребер, праворуч та ліворуч; забою легень; крововиливів під плеврою та у товщі легень, епікардом, у проекції переломів кісток скелету (ребер) і ускладнилася шоком.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, захисника та обвинуваченого, які, підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України у апеляційній скарзі захисником не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.
Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.Колегія суддів при перевірці апеляційної скарги враховує ,правову позицію щодо дотримання справедливості, де Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.»

Колегія суддів вважає, що захисник не навів переконливі підстави для застосування більш м"якого покарання відносно обвинуваченого, враховуючи, що обвинуваченим скоєно тяжкий злочин та потерпілого позбавлено життя.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував, що він скоїв тяжкий злочин, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, перебуває на бліку у лікаря нарколога, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжує та призначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді 9 років позбавлення волі.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення більш м`якого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим, підстав вважати таке покарання несправедливим внаслідок суворості, немає.
Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, доводи захисника, на які він посилається, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання.
Отже, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає принципу індивідуалізації, є достатнім і необхідним для виправлення винуватого, а доводи захисника та обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості колегія суддів вважає непереконливими.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4