Справа № 147/62/14-к
Провадження №11-кп/801/15/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та апеляційною скаргою зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 17 квітня 2014 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з вищою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України з призначенням йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки,
стягнуто з нього на користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертизи матеріалів речовин і виробів 1471 грн. (тисяча чотириста сімдесят одна гривня), для проведення судової технічної експертизи документів 978 грн. (дев`ятсот сімдесят вісім гривень), а всього 2449 грн. (дві тисячі чотириста сорок дев`ять гривень);

вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він відповідно до наказу начальника УМВС України у Вінницькій області № 72/ос від 12.04.2013, будучи призначеним на посаду виконуючого обов`язки дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів Тростянецького РВ УМВС України у Вінницькій області, маючи спеціальне звання "лейтенант міліції", відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-Х11, будучи уповноваженим виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, забезпечувати у межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху та відповідно до п.п. 8.8, 9.4. Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 11.11.2010 № 550, будучи уповноваженим попереджувати, виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, складати протоколи про адміністративні правопорушення на громадян, які вчинили адміністративні правопорушення, згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення, тощо, являючись працівником правоохоронного органу та представником влади, тобто службовою особою, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, згідно п. "д" ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", діючи умисно, одержав неправомірну вигоду для себе за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, а також в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої йому влади та службового становища за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 19.09.2013 у селі Верхівка Тростянецького району Вінницької області під час виконання своїх службових обов`язків по охороні громадського порядку близько 01:00 год., виявивши факт керування ОСОБА_10 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вступив у позаслужбові стосунки з його батьком ОСОБА_11 і на прохання останнього не вжив передбачених законодавством заходів щодо документування факту вчинення ОСОБА_10 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

У подальшому, 31.10.2013 близько 12:00 год. ОСОБА_7 , діючи як представник влади, перебуваючи по вул. Леніна, 115 «а» у селі Козинці Тростянецького району біля кафе-магазину «Продукти», запропонував ОСОБА_11 передати йому неправомірну вигоду в розмірі 1000 грн. за невжиті 19.09.2013 заходи щодо документування факту вчинення його сином ОСОБА_10 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, та за невиконання ним, як працівником правоохоронного органу та представником влади, обов`язків, передбачених ст. 10 Закону України «Про міліцію», що стосуються його повноважень, як службової особи, а саме: здійснювати перевірки ОСОБА_11 , як фізичної особи-підприємця, в частині виконання ним правил торгівлі, дотримання правил громадського порядку в торговельно-розважальному закладі та виконання рішення виконавчого комітету Верхівської сільської ради Тростянецького району від 25.08.2013 за № 35 щодо обмеження часу роботи кафе магазину, а також у прямій відмові від документування правопорушень, які можуть бути виявлені ОСОБА_7 в діях ОСОБА_11 та в діях його близьких та рідних, а також в діях відвідувачів кафе-магазину, що могло вплинути на підприємницьку діяльність ОСОБА_11 та призвести до негативних для нього наслідків, як приклад таких, які мали своє місце 28.08.2013, коли у кафе-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належному фізичній особі - підприємцю ОСОБА_11 , проводилась перевірка працівниками Тростянецького РВ УМВС України у Вінницькій області, за результатами якої його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.180-1 КУпАП з подальшим накладенням адміністративного стягнення постановою Тростянецького районного суду від 18.09.2013.
У подальшому, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище та надані йому владні повноваження всупереч інтересам служби, 14.11.2013 близько 11.10, перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_11 , марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Леніна, 102 у смт. Тростянець Вінницької області, отримав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду у розмірі 1000 грн. за невжиті ним 19.09.2013 заходи щодо документування факту вчинення ОСОБА_10 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та за невиконання ним, як працівником правоохоронного органу та представником влади, обов`язків передбачених ст.10 Закону України «Про міліцію», що стосуються його повноважень, як службової особи, а саме: здійснювати перевірки ОСОБА_11 , як фізичної особи-підприємця, в частині виконання ним правил торгівлі, дотримання правил громадського порядку в торговельно-розважальному закладі та виконання рішення виконавчого комітету Верхівської сільської ради Тростянецького району від 25.08.2013 за №35 щодо обмеження часу роботи кафе магазину, а також у прямій відмові від документування правопорушень, які можуть бути виявлені ОСОБА_7 в діях ОСОБА_11 , його близьких та рідних, а також в діях відвідувачів кафе-магазину, що могло вплинути на підприємницьку діяльність ОСОБА_11 та призвести до негативних для нього наслідків, як приклад таких, які мали своє місце 28.08.2013, коли у кафе-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належному фізичній особі - підприємцю ОСОБА_11 , проводилась перевірка працівниками Тростянецького РВ УМВС України у Вінницькій області, за результатами якої його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.180-1 КУпАП з подальшим накладенням адміністративного стягнення постановою Тростянецького районного суду від 18.09.2013.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи правильність кваліфікації кримінального правопорушення та доведеності вини обвинуваченого, порушує питання скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухваленні нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 368 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах та органах, пов`язаних з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки.

Апеляційну скаргу прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не врахував, що він вчинив злочин з використанням займаної посади, що становить підвищену суспільну небезпеку, своєї вини не визнав, під час досудового та судового слідства неодноразово змінював показання, намагаючись будь-яким чином уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, жодних ознак каяття не виявляв. Також зазначає, що призначивши додаткове покарання, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 55 КК України позбавив обвинуваченого права займати посади лише в правоохоронних органах, хоча, крім цього, необхідно було його позбавити права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади в інших державних установах та організаціях.

В апеляційній скарзі зі змінами та доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності його вини, просить змінити вирок в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, а саме призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком один рік.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не враховано обставини, які пом`якшують його покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення вперше, щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який не підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , щодо апеляційної скарги зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_12 покладався на розсуд суду, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями, заперечивши проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, а апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями обвинуваченого задовольнити частково.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 368 КК України, обґрунтований, базується на ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку дана належна оцінка.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 368 КК України є вірною.

На час ухвалення вироку судом першої інстанції призначене ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі відповідало вимогам ст.ст. 50, 65 КК України з урахуванням того, що обвинувачений не визнавав своєї вини у вчиненому злочині, даючи неправдиві показання, намагався уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.
Разом з тим, в ході апеляційного розгляду кримінального провадження ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся.
Враховуючи наведене та те, що з часу вчинення ним кримінального правопорушення минуло більше п`яти років, за цей період нових злочинів він не скоював, позитивно характеризується за місцем проживання, а тому є підстави для призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України і таке покарання буде необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 17 квітня 2014 року щодо ОСОБА_12 змінити в частині призначеного йому покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 368 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Заставу в розмірі 96050 грн. 00 коп. (дев`яносто шість тисяч п`ятдесят гривень 00 коп.), внесену ОСОБА_13 повернути заставодавцю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: