Справа № 296/9345/19
УХВАЛА
Іменем України

17 жовтня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за відсутності заявника та слідчого, розглянув клопотання ТОВ «АС-ОРТ» в особі представника ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000318, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «АС-ОРТ» 20.09.2019 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту, накладеного на належне Товариству майно, а саме на автомобіль марки VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . В обгрунтування вказав, що у кримінальному провадженні, в рамках якого на вказаний автомобіль було накладено арешт, не було перешкод у проведенні необхідних слідчих дій (експертиз), пов`язаних із транспортним засобом, тому відпала потреба у застосуванні арешту. Також зазначив, що арештований транспортний засіб належить на праві власності потерпілій стороні, Товариство несе значні матеріальні збитки, оскільки арештований автомобіль використовувався для ведення господарської діяльності та його арешт може призвести до невиконання договірних відносин з третіми особами та значних матеріальних збитків. До того ж, як вказає заявник, арештований автомобіль є єдиним джерелом доходів для ТОВ «АС-ОРТ», тому, враховуючи викладене, просив суд скасувати арешт на вказаний транспортний засіб та зобов`язати слідчого безоплатно повернути цей автомобіль власнику - ТОВ «АС-ОРТ».

В судове засідання представник заявника не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі та просив його задовольнити.

Слідчий до суду також не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду клопотання повідомлений телефонограмою. Неявка слідчого не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя дослідив матеріали клопотання та встановив наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Положеннями ч. 3 ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також ч.4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи викладене, а також те, що слідчий в судове засідання не з"явився та не надав доказів, які б свідчили про обгрунтованість у подальшому накладенні арешту на автомобіль, слідчий суддя вважає за можливе скасувати арешт майна та зобов`язує слідчого повернути власнику транспортний засіб - автомобіль марки VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на майно, а саме на автомобіль марки VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АС-ОРТ».

Зобов`язати слідчого, у провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження №0000318, повернути автомобіль марки VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , власнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «АС-ОРТ», місце знаходження: м.Луцьк, вул. Карбишева, 1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1