Справа № 577/3326/19
Провадження № 1-кс/577/2220/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" липня 2019 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

власника майна ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області клопотання слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000730 від 12 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

18 липня 2019 року слідчий СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про накладення арешту шляхом встановлення заборони на користування, відчуження та розпорядження на зазначене в клопотанні майно, а саме:

- автомобіль «УРАЛ 4320» н.з. НОМЕР_1 спеціалізований вантажний платформа з погрузочним пристроєм («лісовоз») з причепом марки «ГКБ 819» н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 і КХС №896757; деревину породи «вільха» в кількості 58 колод; товарно-транспортну накладну ДП «Конотопський агролісгосп» №804 від 11.07.2019 р.; специфікацію-накладну на відпуск лісоматеріалів №122 від 11.07.2019 р., що перебувають у володінні ФОП ОСОБА_5 , мешканки АДРЕСА_1 ;

- товарно-транспортну накладну ДП «Конотопський агролісгосп» №804 від 11.07.2019 р.; специфікацію-накладну на відпуск лісоматеріалів №122 від 11.07.2019 р., що належать ДП «Конотопський агролісгосп», зареєстроване за адресою: Сумська область, м. Конотоп, вул. К. Партизанів, 97,

Своє клопотання обгрунтовує тим, що в провадженні СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000730 від 12.07.2019 року за ст.191 ч.1 КК України.

Так, 11.07.2019 року в лісонасадженні ДП «Конотопський агролісгосп» (обхід 10, квартал 76, виділ 35) на території Велико-Самбірської сільської ради Конотопського району Сумської області виявлено автомобіль «УРАЛ 4320» н.з. НОМЕР_1 спеціалізований вантажний платформа з погрузочним пристроєм («лісовоз») з причепом марки «ГКБ 819» н.з. НОМЕР_2 , завантажені діловою деревиною породи «вільха» в кількості 58 колод, свіжеспиляні, сироростучі, з клеймами в місцях спилу і написами щодо діаметру. Проте водій автомобіля ОСОБА_7 та лісник ДП "Конотопський агролісгосп" ОСОБА_8 надали документи на лісопродукцію: ТТН №804 і специфікацію-накладну на відпуск лісоматеріалів №122, де зазначено про відпуск 53 колод ділової деревини і 5 колод дров`яної деревини, що не відповідало дійсності.

У ході подальшого огляду в лісонасадженні ДП «Конотопський агролісгосп» (обхід 10, квартал 76, виділ 35) на території Велико-Самбірської сільської ради Конотопського району Сумської області виявлено пні від зрубаних дерев, свіжеспиляні, сироростучі, нашарування свіжої тирси. Зпереду та зправа діляночні стовпчики з написами «РГК-19 76 35 1.0» та «візирні» дерева, які вказують на межі рубки. Проте позаду місця рубки та зліва таких стовпчиків та «візирних» дерев не виявлено, що свідчить про порушення порядку рубки дерев, а також можливу її самовільність (незаконність).

Під час проведення перевірки на місце події прибули представники ДП «Конотопський агролісгосп» головний лісничий ОСОБА_9 і головний інженер ОСОБА_10 , які надали копії документів щодо рубки дерев.

Документів щодо реалізації деревини ФОП ОСОБА_5 посадові особи ДП «Конотопський агролісгосп» не надали.

Проте, у подальшому встановлено, що рубка дерев у зазначеному лісонасадженні проведена незаконно (самовільно) всупереч вимогам лісорубного квитка серії СУ ЛРК №003853 від 26.01.2018 р. (строк закінчення лісозаготівлі 31.12.2018 р., строк закінчення вивезення 01.04.2019 р.), а посадовими особами ДП «Конотопський агролісгосп» умисно, з метою приховання своєї протиправної діяльності надано працівникам поліції копії документів із виправленнями дат 2018 р. на 2019 р.

У зв`язку з вищевикладеним під час огляду автомобіль «УРАЛ 4320» н.з. НОМЕР_1 спеціалізований вантажний платформа з погрузочним пристроєм («лісовоз») з причепом марки «ГКБ 819» н.з. НОМЕР_2 , завантажені діловою деревиною породи «вільха» в кількості 58 колод; товарно-транспортні накладні ДП «Конотопський агролісгосп» №804 від 11.07.2019 р. в 2 екз.; специфікація-накладна на відпуск лісоматеріалів №122 від 11.07.2019 р. в 2 екз.; свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 і НОМЕР_4 вилучені.

Таким чином, вилучене під час огляду 11.07.2019 року майно є речовими доказами по кримінальному провадженню, так як вони мають ознаки, передбачені ст. 98 КПК України і постановою слідчого від 12.07.2019 року визнані речовими доказами.

У зв`язку з вищевикладеним виникла необхідність накладення арешту на вищевказане майно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 клопотання підтримали та прохали його задовольнити.

Власниця майна ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 , кожен окремо, в судовому засіданні проти клопотання заперечували.

Суд, вислухавши прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власницю майна ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 , перевіривши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що кримінальні провадження про те, що 11.07.2019 року під час огляду в лісонасадженні ДП «Конотопський агролісгосп» (обхід 10, квартал 76, виділ 35) на території Велико-Самбірської сільської ради Конотопського району Сумської області виявлено автомобіль «УРАЛ 4320» н.з. НОМЕР_1 спеціалізований вантажний платформа з погрузочним пристроєм («лісовоз») з причепом марки «ГКБ 819» н.з. НОМЕР_2 , завантажені діловою деревиною породи «вільха» в кількості 58 колод, свіже спиляні, сиро ростучі, з клеймами в місцях спилу і написами щодо діаметру. Проте водій автомобіля ОСОБА_7 та лісник ДП «Конотопський агролісгосп» ОСОБА_8 надали документи на лісопродукцію: ТТН №804 і специфікацію-накладну на відпуск лісоматеріалів №122, де зазначено про відпуск 53 колод ділової деревини і 5 колод дров`яної деревини, що не відповідало дійсності. Таким чином посадові особи ДП «Конотопський агролісгосп» розтратили деревину та 11.07.2019 року посадові особи ДП «Конотопський агролісгосп» зловживаючи службовим становищем організували рубку лісонасаджень на території Великосамбірської сільської ради Конотопського району (обхід 10, квартал 76, виділ 35) всупереч визначеним лісорубним квитком СУ ЛРК №003853 від 26.01.2018 року терміном (строк закінчення лісозаготівлі 31.12.2018 року, строк закінчення вивезення 01.04.2019 року), чим завдано підприємству істотної шкоди., внесені 12.07.2019 року та 17.07.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000730 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 191, ч.2 ст. 362 КК України та об`єднані (а.с.64,65).

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна 12 липня 2019 року, згідно поштового повідомлення, яке надійшло та зареєстроване в Конотопським міськрайонним судом 18 липня 2019 року, тобто з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України (а.с.55,56).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

11.07.2019 року був проведений огляд місця події та автомобіль «УРАЛ 4320» н.з. НОМЕР_1 спеціалізований вантажний платформа з погрузочним пристроєм («лісовоз») з причепом марки «ГКБ 819» н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 і КХС №896757; деревина породи «вільха» в кількості 58 колод; товарно-транспортна накладна ДП «Конотопський агролісгосп» №804 від 11.07.2019 р.; специфікація-накладна на відпуск лісоматеріалів №122 від 11.07.2019 р., що перебувають у володінні ФОП ОСОБА_5 ; товарно-транспортна накладна ДП «Конотопський агролісгосп» №804 від 11.07.2019 р.; специфікація-накладна на відпуск лісоматеріалів №122 від 11.07.2019 р., що належать ДП «Конотопський агролісгосп», були тимчасово вилучені і поміщені для зберігання до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, де знаходяться на даний час (а.с.5,6).

Постановою слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 від 12 липня 2019 року речі та документи виявлені та вилучені під час огляду місця події визнані речовими доказами (а.с.52-53).

В судовому засіданні встановлено та проти цього не заперечують учасники розгляду даного клопотання, що власником та володільцем автомобіля «УРАЛ 4320» н.з. НОМЕР_1 спеціалізований вантажний платформа з погрузочним пристроєм («лісовоз») з причепом марки «ГКБ 819» н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 і НОМЕР_4 є ОСОБА_5 (а.с.16,17).

Слідчий довів правову підставу для застосування арешту на всі вилучені під час огляду речі та документи, крім автомобіля «УРАЛ 4320» н.з. НОМЕР_1 спеціалізований вантажний платформа з погрузочним пристроєм («лісовоз») з причепом марки «ГКБ 819» н.з. НОМЕР_2 ; свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 і НОМЕР_4 , оскільки, як встановлено в судовому засіданні, досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.191, ч.2 ст. 364 КК України, а саме стосовно посадових осіб ДП Конотопський Агролісгосп.

ОСОБА_5 , у власності та володільцем якої перебувають вказані автомобіль з причепом та свідоцтва про реєстрацію ТЗ є фізичною особою-підприємцем з видом економічної діяльності: 16.10 «лісопильне та стругальне виробництво (а.с.68-70). Згідно доданих в судовому засіданні документів вбачається, що ОСОБА_5 виграла аукціон та купила в ДП Конотопський Агролісгосп необроблену деревину (а.с.71-76, 78-84). Крім того, між ОСОБА_5 та ДП Конотопський Агролісгосп укладено договір на надання послуг з навантаження та перевезення лісопродукції (а.с.77).

Автомобіль, причеп та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, на які просить накласти арешт слідчий, хоча і пов`язаний з подією кримінального правопорушення, проте не є речовими доказами, оскільки не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та не містять на собі слідів такого правопорушення. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання автомобіля, причепа та свідоцтва про реєстрацію ТЗ речовими доказом не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності обєкту вимогам ст.98 КПК.

В клопотанні слідчий пов`язує необхідність накладення арешту автомобіля, причепа та свідоцтв про реєстрацію ТЗ з метою збереження речових доказів, проте слідчим в клопотанні про накладення арешту, постанові про визнання речовими доказами, також в суді не доведено, за якими саме ознаками вказане майно віднесено до речових доказів у кримінальному провадженні, яке здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення шляхом зловживання службовим становищем та у сфері службової діяльності та професійної діяльності. Таким чином, зі змісту клопотання убачається, що воно виходить за межі доказування у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим в його задоволенні необхідно відмовити.

Постанова слідчого про визнання вказаного майна речовими доказами не мотивована, є формальною, слідчий не вказав в своєму рішенні за якими ознаками автомобіль, причеп та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Тому, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль, причеп та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, значення яких як речових доказів у даному кримінальному провадженні не доведене.

Також, як убачається з матеріалів клопотання, витягу з ЄРДР, кримінальне провадження здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, а тому автомобіль, причеп та свідоцтва про реєстрацію ТЗ не можуть бути доказом в розумінні змісту ст. 98 КК України.

Крім того, суд вважає, що ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, а саме на автомобіль, причеп та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, в даному випадку, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 року) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 року), учасником яких є Україна.

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.

При цьому, як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, в той час як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Також стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22 червня 2004 року).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. При цьому, як у справі «Бакланов протии Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен протии Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.). Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літтоу та інші проти Сполученого Королівства»). Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрог проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

З урахуванням вищевикладеного, в даному конкретному випадку, застосування арешту на автомобіль, причеп та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, може завдати суттєвих збитків та свідчити про порушення вимог статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, що є неприпустимим.

Згідно вимог ст. 173 КПК Українислідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

За таких обставин слід дійти висновку про недоведеність слідчим, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

У звязку з викладеним слідчий суддя, не вбачає жодної з процесуальних передумов для накладення арешту на автомобіль, причеп та свідоцтва про реєстрацію ТЗ.

Оскільки вище вказані речі, крім автомобіль, причеп та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, то з метою забезпечення збереження речових доказів, слід накласти арешт на вказані речі.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий судя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене під час огляду 11.07.2019 року майно, а саме:

1) деревину породи «вільха» в кількості 58 колод; товарно-транспортні накладні ДП «Конотопський агролісгосп» №804 від 11.07.2019 року; специфікацію-накладні на відпуск лісоматеріалів №122 від 11.07.2019 року, які зберігаються у Конотопському ВП ГУНП в Сумській області, заборонивши відчуження, розпорядження та користування ними.

В іншій частині клопотання відмовити.

Повний текст ухвали оголошено 24 липня 2019 року о 09 годині 30 хвилин.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

СуддяОСОБА_1