Справа № 314/3340/19
Провадження № 1-в/314/1035/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.09.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Мелітополь, Запорізька область, громадянина України, не одруженого, освіта середньо-спеціальна, до засудження не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

1) 20 квітня 1994 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 229-6, ч. 2 ст. 229-2, ст.ст. 42, 43, 44 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання;
2) 02 грудня 1996 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 2, ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, звільнений 24 вересня 1997 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію» від 26 червня 1997 року;
3) 10 квітня 2002 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі,звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік, звільнений 05 березня 2003 року постановою міського суду міста Мелітополя Запорізької області по закінченню іспитового строку;
4) 11 лютого 2005 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 15 січня 2008 року по відбуттю строку покарання;
5) 11 лютого 2005 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 15 січня 2008 року по відбуттю строку покарання;
6) 26 вересня 2008 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 310 КК Українидо 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставіст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
7) 15 квітня 2009 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 306, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 25 квітня 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 24 дні;
8) 27 травня 2015 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 05 жовтня 2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці,
По даній справі засуджений: 04 червня 2018 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22.04.2017 року по 20.06.2017, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року змінено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22.04.2017 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 23.10.2018, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У решті вирок першої інстанції залишено без змін.
Початок стоку: 22.04.2017 року, кінець строку: 21.10.2019 року

про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив його задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишився.

Представник адміністрації в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 з 06.05.2019 року перебуває на лікуванні в Софіївській спеціалізованій лікарні № 55, на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з хворобою на туберкульоз.

Згідно характеристики, яка міститься в матеріалах справи засуджений ОСОБА_3 характеризується наступним чином, режим відбування покарання порушував, за що мав два стягнення, при цьому за весь період відбування покарання заохочень взагалі не має, хоча й залучався до робіт без оплати праці згідно ст. 118 КВК України.

Також в характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_3 до передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, бібліотеку установи не відвідує, не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, до того ж за вироком суду має позов на суму 1979,20 грн.

Крім того, суд враховує, що 17.12.2018 року засудженому ОСОБА_3 комісією установи відмовлено в застосуванні пільги про умовно-дострокове звільнення як такому, що не довів своє виправлення, про що зазначено в характеристиці на засудженого.
У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 у зв`язку з чим, у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду черезВільнянськийрайонний суд Запорізькоїобластіпротягом 7 діб з дня їїоголошення.

Суддя: ОСОБА_1

11.09.2019