Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4099/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 липня 2019 року було відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки ОСОБА_7 на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , як вбачається з її змісту, просить скасувати ухвалу суду та задовольнити заяву щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Вважає, що ухвала суду є незаконною, оскільки суд не врахував його вік, поганий стан здоров`я, а також врахував дисциплінарне стягнення застосоване щодо нього при перебуванні в СІЗО, що не має відношення до відбуття ним покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу засудженого в частині виключення з судового рішення вказівки про притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності в період відбування покарання, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, з достатньою повнотою з`ясувавши, чи довів засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення та чи відбув він у встановленому законом порядку необхідний строк покарання.

Так, ОСОБА_7 був засуджений 18.12.2017 року Деснянським районним судом міста Чернігів за ст.ст. 307 ч. 2, 310 ч. 1, 311 ч. 2, 70 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку відбування покарання 30.11.2016 року, кінець строку 04.08.2020 року.

Згідно характеризуючих даних Райківської ВК №73 засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.12.2016 року. Під час тримання в СІЗО м.Чернігова характеризувався негативно, допустив одне порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав.

З 10.05.2018 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в Райківській ВК №73. На даний час на виробництві колонії не працевлаштований відношення до суспільно корисної праці байдуже. За час відбування покарання характеризується посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має одне заохочення. З 06.06.2018 року перебуває на профілактичному обліку колонії як «схильний до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин», має не завжди охайний вигляд, не приділяє дбайливого ставлення до майна установи, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи під контролем, бажання займатися програмами виховного впливу не виявляє, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Колегія суддів, з врахуванням характеризуючих даних засудженого ОСОБА_7 , погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в матеріалах особової справи переконливих даних про його виправлення, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом його сімейного стану та поганого стану здоров`я не дають підстав для визнання судового рішення незаконним, оскільки ці обставини не свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, суд у своїх висновках про відсутність даних про виправлення засудженого ОСОБА_7 , як підставу для відмови у застосуванні пільги визначеної ст. 81 КК України дані про порушення ним режиму в умовах СІЗО не наводив, а враховував лише його відношення до суспільно корисної праці та поведінку під час відбування покарання, а тому колегія суддів не вбачає порушень, які б слугували підставою для зміни чи скасування, з цих підстав, судового рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 липня 2019 року щодо нього - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: