Справа № 184/1040/19
Номер провадження 1-кп/184/157/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000439 від 06.06.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, здійснює догляд за малолітньою дитиною, не заміжня, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

31.05.2018 року близько 15:00 години ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючи посвідчення водія, керувала транспортним засобом, автомобілем марки «HYUNDAI SANTA FE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по проїзній частині вул. Партизанської м. Покров Дніпропетровської області від вул. Чехова у напрямку вул. Гагаріна в м. Покров Дніпропетровської області.

В цей же день та час попереду, в напрямку руху автомобілю «HYUNDAI SANTA FE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по зустрічній смузі по вул.Партизанській зі сторони вул. Гагаріна в бік вул. Чехова м. Покров Дніпропетровської області рухався мопед марки «MUSSTANG MT50Q-2» без реєстраційного номеру під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на задньому сидінні якого сидів його малолітній син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під`їжджаючи до шиномонтажу, розташованому за адресою вул.Партизанська, 16/5 м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «HYUNDAI SANTA FE», не дотримуючись п 10.1 Правил дорожнього руху України - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен впевнитись, що це буде безпечним та не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху» здійснила поворот ліворуч. В цей час водій мопеда марки «MUSSTANG MT50Q-2» ОСОБА_8 аби уникнути зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI SANTA FE», яким керувала ОСОБА_3 , почав зупиняти мопед шляхом екстреного гальмування в результаті якого він та його малолітній син впали з мопеда. Внаслідок падіння на проїзну частину ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження, у вигляді травматичної ампутації (відриву) верхньої половини лівої вушної раковини, забитої-рваної скальпованої рани лівої скронево-тімяної області голови, саден лівої виличної області, обширної забито-рваної рани правого стегна, обширного садна правого стегна і правої гомілки по зовнішній поверхні, саден правої лопаткової, поперекової області спини справа і зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 452 від 20.08.2018 відносяться до категорій тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 11/10.1/188 від 17.04.2019 в даній дорожній обстановці водій автомобіля, ОСОБА_3 повинна була діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «HYUNDAI SANTA FE» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.10.1 Правил Дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної події.

Під час судового засідання обвинувачувана ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю та надала показання, що дійсно, вона 31.05.2018 року приблизно о 17 год. рухалась на автомобілі «HYUNDAI SANTA FE» по вул. Партизанській м.Покров. Біля ТОВ «НОВА ПОШТА» їй необхідно було здійснити маневр «поворот ліворуч» в напрямку шино монтажу. Розпочавши зазначений маневр, вона не впевнилась в безпечності його здійснення, внаслідок чого водій мопеда ОСОБА_8 , який рухався по зустрічній смузі разом з малолітнім ОСОБА_6 , вдався до екстреного гальмування та разом з дитиною впали на проїжджу частину дороги. Зіткнення транспортних засобів не відбулось. Після зазначеної події вона відвезла потерпілих до лікарні, надавши для лікування останніх 3 тисячі грн. одразу та 7 тисяч грн. пізніше. Обвинувачена також пояснила, що на момент ДТП вона не мала посвідчення водія, проте пройшла відповідне навчання. На теперішній час наміру отримувати посвідчення водія не має, оскільки взагалі не хоче більше керувати транспортними засобами. Крім того, добровільно повністю відшкодувала законному представнику потерпілого матеріальну та моральну шкоду у зв`язку з пошкодженням здоров`я малолітнього ОСОБА_6 . У вчиненому розкаюється.

Покази обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченої у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченої, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинувачену, доходить висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, доведена повністю та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та надання іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину (доставка потерпілих до лікарні).

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, здійснює догляд за малолітньою дитиною 26.05.2019 року, що характеризує її як особу з міцними соціальними зв`язками, має постійне місце проживання, має достатні джерела доходу, про що свідчить здійснення нею добровільного відшкодування шкоди на значну суму, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлений.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Речові докази відсутні.

Відносно обвинуваченої ОСОБА_3 під час досудового розслідування по кримінальному провадженню запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі двухсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3656 (три тисячі шістсот п`ятдесят шість) грн. 16 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1