Справа № 199/3973/18
ВИРОК
іменем України

23.05.2019 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0000086 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя м.Дніпро, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на своєму утриманні дітей та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , судимого:

-24.03.2015 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.186, ст.75,76 КК України до 1 року позбавлення з іспитовим строком 1 рік;

-29.05.2015 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі;

-05.06.2015 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 13.10.2017 року за відбуттям строку покарання;

-24.04.2018 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення з іспитовим строком 3 роки;

-25.06.2018 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі (вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2018 виконується самостійно);

-02.08.2018 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15 та ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі (вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2018 виконується самостійно);

-12.11.2018 Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі (вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2018 виконується самостійно),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини проти власності, повторно вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення проти власності.

25.02.2018 близько 18:00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час спілкування зі знайомим неповнолітнім ОСОБА_5 , знаючи про те, що той має при собі мобільний телефон марки «Huawei TIT-U02», визначив телефон об`єктом свого умисного злочинного посягання, направленого на заволодіння чужим майном, вчинене повторно, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Так, того ж дня, 25.02.2018 приблизно о 18:10 годині, ОСОБА_4 , знаходячись у вищевказаному місці, діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне заволодіння чужими майном шляхом зловживання довірою, з корисливого мотиву, скориставшись довірливими відносинами між ним та ОСОБА_5 , під вигаданим ним приводом використовування телефону як ліхтарик, попрохав у останнього мобільний телефон марки «Huawei TIT- U02», вартість якого складає 1700,00 гривень.

ОСОБА_6 , не будучи обізнаний у дійсному намірі ОСОБА_4 та довіряючи останньому, погодився та добровільно передав йому у користування свій мобільний телефон марки «Huawei TIT - U02».

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужими майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, діючи умисно, з корисливого мотиву, ОСОБА_4 , не маючи на меті повертати власнику вищевказаний мобільний телефон, взяв у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Huawei TIT - U02», після чого, також, використовуючи вигаданий ним привод, попросив неповнолітнього ОСОБА_5 зайти до вищевказаного будинку та покликати спільного знайомого, на що неповнолітній ОСОБА_5 погодився.

ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю потерпілого, утримуючи мобільний телефон марки «Huawei TIT - U02», вийшов з території домоволодіння на вулицю, де зник з місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись вищевказаним мобільним телефоном, що є чужим майном, на власний розсуд, та спричинив майновий збиток неповнолітньому ОСОБА_5 та його законному представнику ОСОБА_7 у розмірі 1700,00 гривень, що складає вартість вказаного телефону.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю. Суду показав, що він знайомий з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , з яким у нього були нормальні довірливі відносини. Дійсно при обставинах, місці та часу, викладеними у обвинувальному акті, він, зловживаючи довірою потерпілого, під приводом використання телефону у якості ліхтаря, заволодів мобільним телефоном «Huawei TIT - U02», який належав ОСОБА_5 . Коли той віддав йому телефон, він попросив ОСОБА_5 зайти до будинку та покликати знайомого. Коли ОСОБА_5 зайшов до будинку, він цим також скористався та з телефоном зник, на телефонні дзвінки ОСОБА_5 не відповідав. Телефон заклав у ломбард, а гроші витратив на особисті потреби.

Представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились.

Представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 без її участі. Просить рішення винести на розсуд суду.

Відповідно до ч.1 ст.337, п.1,2,3,4 ч.1 ст.368 КПК України суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та ОСОБА_4 винен у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 25.02.2108, з яким ОСОБА_7 звернулась до поліції, вказуючи в заяві, що вона просить прийняти міри розшуку невідомої особи, яка 25.02.2018 року шляхом шахрайства заволоділа у її сина ОСОБА_8 , 2004 року народження, мобільним телефоном «Huawei TIT - U02»;

-висновком експерта № 11/12.1/398 від 31.05.2018, що ринкова вартість мобільного телефону «Huawei TIT - U02», станом на 25.02.2018 могла складати 1700,00 гривень;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2018 за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , який з пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_4 , який 25.02.2018 шляхом шахрайства заволодів його мобільним телефоном «Huawei TIT - U02».

Оцінюючи всі докази, які були подані сторонами кримінального провадження, та досліджені під час судового розгляду, суд вважає, що дії ОСОБА_4 повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Свідки під час судового розгляду не допитувались у зв`язку з визначеним обсягом дослідження доказів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 9 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд враховує обставини, що пом`якшують покарання: обвинувачений ОСОБА_4 провину визнав повністю; у скоєному щиро розкаявся, дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готовий нести кримінальну відповідальність; добровільно своїми діями оказав допомогу на досудовому розслідуванні і суду у виясненні обставин скоєння кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для повного його розкриття, повідомивши про обставини, час та місце скоєння злочину; цивільний позов щодо відшкодування шкоди потерпілим або представником потерпілого заявлено не було; крім того, як особа, характеризується задовільно, має постійне місце проживання, на обліку лікаря-нарколога не перебуває.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджувався за умисні корисливі злочини проти власності, та неодноразово вчиняв умисні корисливі злочини проти власності, що суд вважає як виключні наміри ОСОБА_9 щодо скоєння корисливих злочинів, та обраний обвинуваченим засіб свого матеріального забезпечення, тому, із застосуванням вимоги ч.4 ст.70 КК України та з урахуванням припису ч.4 ст.65 КК України, коли більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, може бути призначене за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 цього Кодексу,тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі більш суворе, ніж передбачене ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта з боку Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у розмірі 572 грн. 00 коп.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.369-371,373,374 КПК України, ч.4 ст.65, ч.4 ст.70 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового призначення покарань, до призначеного покарання за даним вироком частково, у вигляді 3 місяців позбавлення волі, приєднати покарання, призначене засудженому за вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12.11.2018 року, та з урахуванням припису ч.4 ст.65 КК України, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2018 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185, ст.75,76 КК України і призначено покарання 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки - виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта з боку Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у розмірі 572 грн. 00 коп.

Обвинувачений, прокурор, законний представник неповнолітнього потерпілого, неповнолітній потерпілий мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, направити неповнолітньому потерпілому та законному представнику неповнолітнього потерпілого.

Суддя: ОСОБА_1