Справа № 545/1239/19
Провадження № 1-в/545/307/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2019 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, не одруженого ,

Засудженого 04.02.2015 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185,70,75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2016 року іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі для реального відбуття покарання,

Початок строку 18.11.2016 року, кінець строку 07.11.2019 року,

Про умовно-дострокове звільнення ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув 3/4 строку покарання і довів своє виправлення.

Від засудженого до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, прохає заяву задовольнити.

Від представника адміністрації колонії до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечував, вважає, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів своє виправлення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так , ОСОБА_4 засуджений 04.02.2015 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185,70,75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2016 року іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі для реального відбуття покарання.

Встановлено, що засудженим відбуто частин строку покарання . В Божковській виправній колонії № 16 відбуває покарання із 12.09.2018 року.

За час перебування в ДУ « Черкаський слідчий ізолятор » характеризувався негативно.

За весь час відбування покарання засуджений мав 4 стягнення та 1 заохочення.

Як вбачається із характеристик на засудженого ОСОБА_4 , затверджених начальником Божковської ВК № 16 від 29.09.2018 року, 27.05.2019 року ( а.о.с. 100,133 ) вбачається, що останній характеризується посередньо.

Відповідно до витягу із протоколу засідання комісії ВК від 29.09.2018 року № 18 вбачається, що засудженому було відмовлено в заміні умов тримання , заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покарання та в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, оскільки останній не став на шлях виправлення ( а.о.с. 102,106,110 ).

Згідно останньої характеристики на засудженого ОСОБА_4 від 29.05.2019 року, вбачається, що останній на даний час характеризується посередньо, не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання .

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у
суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд враховує особу засудженого, тяжкість скоєного злочину, дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, в тому числі, і за останній час, який безпосередньо передує розгляду клопотання, виходить з того, що єдиною та достатньою підставною умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою у процесі відбування покарання.

Таким чином, встановлені судом обставини , дані про особу засудженого є свідченням його нестабільної поведінки та не дають підстави вважати , що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_4 довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1