Справа № 333/3203/19
Провадження № 1-кп/333/518/19
У Х В А Л А
10 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши клопотання потерпілої ОСОБА_7 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та кошти, які належать на праві власності ОСОБА_8 по кримінальному провадженню № 0002427, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування 29.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка про отримання підозрюваною та її захисником обвинувального акту.
У судовому засіданні потерпіла - ОСОБА_7 заявила клопотання про арешт майна та коштів обвинуваченої ОСОБА_4 .
Прокурор про вирішенні питання про арешт майна та коштів обвинуваченої ОСОБА_4 покладався на розсуд суду.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 про задоволення клопотання про арешт майна заперечували, посилаючись на його необґрунтованість.
Суд, вивчивши клопотання про арешт майна, взявши до уваги думку сторін по справі, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.
Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.
Відповідно до п. п. 4 -7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Всупереч вимогам ст. 76 ЦПК України, заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що у ОСОБА_4 наявне будь-яке майно або грошові кошти, які належать їй на праві власності.
Відсутність зазначених відомостей у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.
Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявникові.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_7 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та кошти, які належать на праві власності ОСОБА_4 - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1