ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2538/19 Справа № 200/5706/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 липня 2019 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кустаная Казахстану, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 липня 2019 року клопотання прокурора задоволено та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 19 вересня 2019 року. В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя, оцінивши всі обставини відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 , який віднесено до категорії особливо тяжких, ступень відповідальності за нього та те, щона час розгляду питання щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою ризик, який був підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 не відпав, дійшов висновку, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про продовження ОСОБА_7 запобіжного західу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 застосованийо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення є необгрунтованим. Вказує на те, що перебування ОСОБА_7 під вартою призвело до погіршення стану його здоров`я. Зазначає, що ОСОБА_7 проживає разом зі своїми близькими родичами, має на утриманні сина, має постійне місце роботи, за колишнім місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, умови запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ним не порушувалися, інших злочинів не вчиняв та йому не повідомлено про підозру по будь-якому іншому кримінальному правопорушенню. Також звертає увагу суду, що розгляд у суді першої інстанції триває вже 14 місяців, за цей час допитано лише потерпілого та свідків обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , інші докази не досліджувалися.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження у матеріалах провадження № 200/5706/18 22 липня 2019 року в судовому засіданні Ленінським районним судом м.Дніпропетровська в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
Під час обговорення доводів клопотання прокурора стороною захисту було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш мякий запобіжний захід.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи обвинуваченого і його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Апеляційний суд погоджується із зазначеними в клопотанні прокурора обставинами, які вказують на продовження існування ризиків того, що ОСОБА_7 , який обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, та раніше вже переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим перебував у розшуку, що стало підставою для надання дозволу на його затримання з метою приводу до суду та подальшого обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можепереховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає, що суд дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_7 ознайомлений в порядку ст. 290 КПК України з матеріалами досудового розслідування, в котрих містяться відомості щодо анкетних даних свідків та потерпілого у цьому провадженні, тому є підстави вважати, що за таких обставин обвинувачений, діючи з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, які мають бути допитані у вказаному кримінальному провадженні та покази яких мають істотне значення у кримінальному провадженні.
Доводи захисника про те, що висунуте обвинуваченому ОСОБА_7 обвинувачення є необгрунтованим, не приймаються до уваги, оскільки під час продовження дії запобіжного заходу вказана обставина не розглядається, обгрунтованість обвинувачення буде вирішуватися судом першої інстанції при розгляді провадження про суті.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що перебування ОСОБА_7 під вартою призвело до погіршення стану його здоров`я судом апеляційної інстанції не розглядаються, оскільки в матеріалах контрольного провадження відсутні та захисником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин.
Доводи в апеляційній скарзі захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце роботи та сім`ю і не має наміру ухилятися від суду самі по собі не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не можуть зменшити доведені ризики та враховуються у сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні
Наявність тих обставин, що ОСОБА_7 за колишнім місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, умови запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ним не порушувалися, інших правопорушень не вчиняв та йому не повідомлено про підозру по будь-якому іншому кримінальному правопорушенню, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваного вироку, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 липня 2019 року, якою продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 19 вересня 2019 року, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4