Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/379/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2019 року про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеного 04 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001275, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.3 ст.365-2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

З представлених матеріалів судового провадження вбачається, що за клопотанням слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 від 01 вересня 2019 року, погодженого з прокурором Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2019 року, на підставі ч.1 та ч.2 ст. 131 КПК України та п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, для забезпечення збереження речових доказів, проведення судових експертиз, на реєстраційні документи підприємств ТОВ «Підйом-сервіс» та ТОВ «Підйомно-транспортне устаткування» а також комп`ютерну техніку (системні блоки, нутбук) накладено арешт.

Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що виявлені та вилучені в ході проведеного 30.08.2019 року обшуку в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , документи та речі, мають суттєве значення для встановлення фактичних обставин кримінальної справи, будуть використані при проведенні судово-економічної та комп`ютерно-технічної експертиз як об`єкти дослідження, містять на собі сліди та інформацію, яка підтверджує факт вчинення кримінального правопорушення,
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна як незаконну та постановити нову ухвалу про відмову слідчому у задоволенні клопотання. вказуючи на те, що слідчим порушенні процесуальні строки (ч.5 ст. 171КПК ) звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням про арешт майна, яке у такому разі слід повернути.

Крім того, апелянт зазначає, що у клопотанні ставиться питання про накладення арешту на документи датовані травнем 2019 року та зареєстровані іншим державним реєстратором, при тому, що кримінальне правопорушення нібито вчинено в червні 2019 року, у клопотанні слідчий не конкретизує, які саме документи з числа вилучених у процесі обшуку є речовим доказом.

ОСОБА_8 стверджує, що рішення слідчого судді про арешт майна належним чином не мотивовано, а клопотання слідчого необґрунтоване, вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані, які підтверджували необхідність накладення арешту на вилучене під час обшуку майно та документи.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_8 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Однією з процесуальних гарантій реалізації прав людини в кримінальному провадженні являється здійснення слідчими суддями, у порядку передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених КПК (статті 370, 372).

Вона має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Під обґрунтованістю ухвали розуміється її постановлення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами та іншими матеріалами, якими слідчий чи прокурор обґрунтовують доводи клопотання, та які досліджені під час судового розгляду та оцінені слідчим суддею відповідно до вимог ст. 94 КПК.

Вмотивованою є ухвала слідчого судді, в якій наведені належні й достатні мотиви та підстави її ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Так, з представлених матеріалів кримінального провадження, вбачається, що 04 червня 2019 року за заявою ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по факту незаконного заволодіння корпоративними правами, шляхом перереєстрації директора ТОВ «Підйомно-транспортне статкування» та ТОВ «Підйом-сервіс» з ОСОБА_13 на ОСОБА_14 , без участі ОСОБА_11 та внесення змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «Підйомно-транспортне статкування», до ЄРДР були внесені відповідні відомості за № 0001275, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 та ч.3 ст.365-2 КК України та розпочато досудове розслідування.
В рамках даного кримінального провадження № 0001275, 30 серпня 2019 року слідчими СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 та ОСОБА_15 на підставі ухвали слідчого судді від 01 серпня 2019 року, згідно ст..234, 235 КПК України проведено обшук в приміщенні, де працює державний реєстратор ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якого було виявлено та вилучено реєстраційні документи підприємств та комп`ютери.
Постановами слідчого від 31 серпня 2019 року вилучені документи та предмети були визнані речовими доказами.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду відмічає, на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не входить в обговорення деталей, наявності або відсутності у діях ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 та ч.3 ст.365-2 КК України, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, у зв`язку з чим на думку ОСОБА_8 повинні бути звільнені з - під арешту, колегія суддів вважає безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на відповідність конкретно зазначеного в клопотанні слідчого майна критеріям ст. 98 КПК України, а відтак з урахуванням позиції як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, а також загальних засад кримінального судочинства ( ст. 7, 9, 13, 16, 22 23, 26 КПК України) та загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст. 132 КПК України) погоджується з висновком слідчого судді районного суду про те, що в даній ситуації, арешт майна відповідає інтересам та потребам досудового розслідування в цій справі, такий вид втручання у права та законні інтереси апелянтів спрямований на встановлення фактичних обставин справи, арештоване майно можливо використати як доказ обґрунтованості причетності або непричетності ОСОБА_8 до незаконної діяльності.

Визначальним в цій справі є те, що слідчий суддя районного суду наклав арешт на документи та предмети, що були вилучені 30 серпня 2019 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 та які визнані речовими доказами для їх збереження, грубих процесуальних порушень, які б вказували про безумовне скасування рішення слідчого судді, колегія суддів під час перегляду справи, в межах доводів апеляційної скарги скаржника- не вбачає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 173, 174, 309, 370 - 372, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2019 року про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеного 04 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001275, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.3 ст.365-2 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4