Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

5 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002232 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 8 квітня 2019 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.04.2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, повернуто прокурору.

Цією ж ухвалою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів до 2400 години 6 червня 2019 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є тотожним формулюванню обвинувачення, вони не містять відомості ____________________________________

Справа № 11-кп/824/1801/2019
Категорія: ч.2 ст.307 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
про масу вилучених психотропних речовин та наркотичних засобів і посилання на вилучення їх саме в обвинуваченого. Крім того, в обвинувальному акті зазначено посилання на докази.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, стверджуючи про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.291 КПК України, а виклад у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення ґрунтуються на тих даних, які прокурор вважає встановленими. Між тим, суд першої інстанції вийшов за межі підготовчого провадження, визначені ст.314 КПК України, оскільки не повинен був вдаватись до аналізу суті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

Також, як вказує прокурор, суд мотивував рішення про повернення обвинувального акта порушенням права обвинуваченого на захист, однак у розумінні положень ч.1 ст.20 КПК України, в якій розкривається зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, таких порушень допущено не було.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 зазначає, що розкриття в обвинувальному акті суті доказів, а саме, висновків експертиз стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження є неприпустимим і ставить сторону захисту у нерівне у порівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівності та змагальності сторін, практиці Європейського суду з прав людини, який в рішенні по справі Салов проти України визначив, що принцип рівності сторін у процесі в розумінні справедливого балансу між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вказуючи на відсутність підстав для повернення обвинувального акта прокурору; доводи захисника ОСОБА_6 , які заперечив проти задоволення апеляційної скарги з огляду на те, що обвинувальний акт не повинен містити посилання на докази; доводи обвинуваченого на підтримку позиції захисника; провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті є тотожним формулюванню обвинувачення. Кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України як придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах, психотропної речовини у великих розмірах та особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, сторона обвинувачення не вказує масу психотропних речовин та наркотичного засобу, які були вилучені під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого. І у формулюванні обвинувачення відсутнє посилання на те, що психотропні речовини та наркотичний засіб були вилучені саме в обвинуваченого ОСОБА_7 . Крім того, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання висунутого ОСОБА_7 обвинувачення містять посилання на докази висновки експертів, що є неприпустимим відповідно до положень ч.2 ст.291 КПК України.

А тому, за висновком суду, при складанні обвинувального акта не виконані вимоги ст.291 КПК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Невідповідності обвинувального акта вказаним вимогам закону колегія суддів не вбачає, оскільки він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, і закон не містить заборони стосовно можливої тотожності їх змісту, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Суд може повернути обвинувальний акт прокурору лише за наявності суттєвих недоліків у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення права на захист з огляду на суперечливість або незрозумілість суті обвинувачення.

Викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, слідчий зазначив, що ОСОБА_7 , реалізовуючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, психотропної речовини та особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, користуючись мобільними додатками та сайтами мережі Інтернет, у невстановлені досудовим розслідуванням день та час замовив їх у невстановленої особи і в обумовленому місці забрав, розрахувавшись невстановленим способом, особливо небезпечну психотропну речовину параметоксіамфетамін (ПМА), психотропну речовину амфетамін, особливо небезпечні наркотичні засоби канабіс та екстракт канабісу, які зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у відомому лише йому місці, розфасувавши в окремі поліетиленові пакети для подальшого збуту.

15 лютого 2019 року в період з 11 години 35 хвилин по 15 годину 52 хвилини за місцем проживання ОСОБА_7 працівниками поліції проведено санкціонований обшук, в ході якого вилучено особливо небезпечну психотропну речовину параметоксіамфетамін (ПМА), психотропну речовину амфетамін, особливо небезпечні наркотичні засоби канабіс та екстракт канабісу, які той незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Надалі слідчий викладає зміст висновків судових експертиз матеріалів, речовин та виробів, якими встановлено належність вилучених об`єктів до психотропних речовин та наркотичних засобів і їх масу, та вказує, з посиланням на підзаконні акти, що вилучено особливо небезпечну психотропну речовину параметоксіамфетамін (ПМА) загальною масою 1,527 г, що є великим розміром, психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін загальною масою 1,265 г, що є великим розміром, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс загальною масою 0,32 г, що є невеликим розміром, особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу загальною масою 0,123 г, що є невеликим розміром.

А тому не викликає жодних сумнівів у тому, які саме психотропні речовини та наркотичні засоби і якою масою були вилучені під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого. При цьому висновки суду, що формулювання обвинувачення не містить посилань на те, що психотропні речовини та наркотичні засоби було вилучено саме в обвинуваченого, є незрозумілими, адже під час обшуку, виходячи зі змісту обвинувачення, їх при ОСОБА_7 і не було. Разом з тим, як зазначено в обвинувальному акті, психотропні речовини та наркотичні засоби незаконно придбав та зберігав з метою збуту саме обвинувачений.

Що стосується посилань в обвинувальному акті на висновки судових експертиз матеріалів, речовин та виробів, то вони є способом якомога повніше викласти фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, не порушують змагальність сторін як загальну засаду кримінального провадження, і ніяким чином не можуть ставити сторону захисту у невигідне становище.
Між тим, доводи прокурора про те, що суд повернув обвинувальний акт, мотивуючи своє рішення порушенням права на захист обвинуваченого, є безпідставними, оскільки таких висновків ухвала не містить.

Таким чином висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам закону не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування ухвали згідно з положеннями ст.ст.409, 411 КПК з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, і задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 8 квітня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002232 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, повернуто прокурору, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2