Код суду 233 Справа № 233/66/17
Вирок
Іменем України
07 жовтня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гірник, Донецької області, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, працездатного, який не працює та не навчається, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -
Відповідно до абзацу 19 статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» (далі Закон) терористичною організацією визнається стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Організація згідно зазначеного абзацу визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.
При цьому, терористична діяльність відповідно до статті 1 Закону охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.
07 квітня 2014 року у м. Донецьку, Донецької області з метою здійснення терористичної діяльності утворено «Донецьку народну республіку» (далі «ДНР»), одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України (а саме - шляхом відокремлення від України території Донецької області в порушення порядку, встановленого Конституцією України, згідно ст. ст. 2, 73 якої територія України є цілісною і недоторканою, а питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом). Вказана організація є стійким об`єднанням невизначеного кола осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації.
13.04.2014 року Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14.04.2014 року, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.
07.10.2014 року наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України за № 33/6/9 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей.
Терористична організація «ДНР» діє на території України незаконно та її учасники вчиняють терористичні акти - захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування із застосуванням зброї, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії (зокрема, артилерійські обстріли), які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, в тому числі щодо визнання легітимності діяльності «ДНР» та влади її керівників, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України й інших військових формувань України, задіяними у проведенні антитерористичної операції на території Донецької області.
Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ДНР» або за їх участі, знайшли своє відображення у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ДНР» терористичною організацією. Зокрема, у Зверненні ВРУ до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129-ХІІІ, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄЄ, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВРУ від 14.01.2015 року за № 106-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22.07.2014 року за № 1597-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 року за № 337-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 року за № 1596-VІІ, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організації «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 року за № 145-VІІІ.
Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.
На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входили до вказаних блоків.
При цьому, на керівників та учасників силового блоку (спеціально створених «ДНР» для вчинення терористичних актів не передбачених законом збройних формувань та терористичних груп) покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних сил України. У свою чергу, на представників політичного блоку покладаються організація збору та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до терористичної діяльності, чим також забезпечується існування вказаної терористичної організації.
«ДНР» має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.
Так, на учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:
- створення так званих органів державної влади «ДНР» та організація їх діяльності;
- видання так званих нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ДНР»;
- організація та проведення незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ДНР»;
- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;
- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;
- налагодження взаємодії з терористичною організацією «Луганська народна республіка» та її керівниками з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;
- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності терористичної організації «ДНР», що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам України та Збройним силам України;
- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «ДНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;
- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» (не передбачених законом збройних формувань) для забезпечення їх протиправної діяльності;
- забезпечення учасників «ДНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.
На учасників силового блоку (не передбачених законом збройних формувань та терористичні групи), відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:
- ведення терористичної діяльності проти органів державної влади, військових підрозділів України та мирного населення, а саме здійснення з використанням невстановленої органами досудового розслідування, військової техніки, в тому числі артилерійського озброєння (самохідні артилерійські установки, реактивні системи залпового вогню, тощо), вогнепальної зброї (кулемети, автомати, гвинтівки, тощо) та боєприпасів (артилерійські снаряди, міни, гранати, тощо) терористичних актів (обстріли з артилерійського озброєння та вогнепальної зброї) відносно військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних в проведенні Антитерористичної операції на території Донецької області, працівників органів влади України та інших осіб, в тому числі і мирного населення, з метою дестабілізації обстановки на території Донецької області та України в цілому, сприяння втрати авторитету органів державної влади України та сприяння подальшому захопленню території Донецької області не передбаченими законом збройними формуваннями терористичної організації «ДНР»;
- організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;
- створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності;
- вчинення терористичних актів та диверсій на території України;
- з метою опору представникам державної влади та унеможливлепня припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ДНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями;
- вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» (не передбачених законом збройних формувань) та керівництво їхніми діями;
- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;
- захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;
- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу легітимну владу в Україні;
- силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ДНР», а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;
- організація поставок зброї, бойових припасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації;
- організація виробництва, налагоджування ремонту деяких видів зброї та бойових припасів, створення так званого військово-промислового комплексу «ДНР».
Відповідно до розподілу функцій, встановленого організаторами та керівниками терористичної організації «ДНР» безпосереднє керівництво силовим блоком, до складу якого входять не передбачені законом збройні формування, зокрема батальйони «ВОСТОК», «ОПЛОТ», «СВД», «БЕРКУТ» здійснювали ОСОБА_10 , Ходаковський о.с., ОСОБА_11 та інші особи.
Достовірно усвідомлюючи всі наведені вище обставини, ОСОБА_9 з липня 2014 року, точну дату не встановлено, діючи умисно, з корисливих мотивів та власного матеріального збагачення, з метою участі в терористичній організації «ДНР» по дестабілізації суспільно- політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України шляхом безпосередньої участі в не передбачених законом збройних формуваннях зазначеної терористичної організації, перебуваючи у захопленій адміністративній будівлі Макіївського державного науково-дослідного інституту з безпеки робіт у гірничій промисловості, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. Лихачева, 60, вступив до не передбаченого законом збройного формування - підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » терористичної організації «ДНР», в складі якої перебував по серпень 2014 року (точна дата не встановлена).
ОСОБА_9 , вступаючи до складу підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » терористичної організації «ДНР», був достовірно обізнаним, що останній відноситься до збройних формувань, а саме мають організаційну структуру військового типу (поділяється на структури і підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, який носить формений одяг військового типу), характеризуються наявністю єдиноначальності та субординації, використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів), мають воєнізований характер завдань та методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України й інших військових формувань України, задіяних в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) та ставлять перед собою специфічні завдання (утримання території окремих районів Донецької області, тимчасово не підконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Донецької області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Донецької області «блок-постів» для здійснення збройного опору Збройним Силам України й іншим військовим формуванням України) та мають для нього відповідні матеріальні засоби, а саме: вогнепальну зброю - автомати, бойові припаси (патрони), зенітні ракетні комплекси, тощо.
Крім того, ОСОБА_9 усвідомлював, що зазначені підрозділи терористичної організації «ДНР» не відносяться до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.
При здійсненні своєї злочинної діяльності у складі підрозділу «Православний Восход» терористичної організації «ДНР» ОСОБА_9 користувався позивним «Чес», обраним останнім самостійно.
Так, з метою участі в терористичній організації «ДНР» у липні 2014 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_9 за власним бажанням, перебуваючи у захопленій адміністративній будівлі Макіївського державного науково-дослідного інституту з безпеки робіт у гірничій промисловості, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. Лихачева, 60, вступив до не передбаченого законом збройного формування - підрозділу «Православний Восход» терористичної організації «ДНР».
Перебуваючи у складі вище вказаного підрозділу ОСОБА_9 за вказівкою керівників терористичної організації ДНР, створюючи небезпеку для життя і здоров`я людей та заподіяння значної майнової шкоди і настання інших тяжких наслідків, з липня 2014 року по серпень 2014 року на виконання наказів командування, так званого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » терористичної організації ДНР ніс караульну (вартову) службу з охорони адміністративних будівель, які були захоплені представниками терористичної організації ДНР, а також приймав участь у незаконному затриманні осіб. Так, у липні 2014 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_9 , вступивши до батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », пройшов інструктаж про правила поводження з автоматом системи «Калашникова».
У кінці липня 2014 року, точна дата не встановлена, батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_2 » терористичної організації ДНР, у складі якого перебував ОСОБА_9 , змінив місце дислокації та розміщувався на території Червоногвардійського військомату м. Макіївка, Донецької області, де ОСОБА_9 вступив до складу групи швидкого реагування батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » терористичної організації ДНР та до його обов`язків входило: участь у захваті адміністративних будівель та їх охорона.
Таким чином, своїми умисними діями - участю в терористичній організації - ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру, у судові засідання не з`явився. На судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр» не прибув, без поважної причини.
Згідно ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.12.2016 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).
Суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_9 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги:
- свідок ОСОБА_12 повідомив у судовому засіданні, що він знає ОСОБА_9 з 10-го класу школи. До нього приїжджав слідчий з військовим, які показували фото, на якому він впізнав ОСОБА_9 . Також він повідомив, що коли все починалося в 2014 році Чемес поїхав до ДНР, також він їздив в м. Донецьк на мітинги.
- свідок ОСОБА_13 повідомив у судовому засіданні, що він знає ОСОБА_9 з 2013 року. До нього приходив слідчий, який показував фото, на якому був зображений Чемес. Також останній казав, що поїде в м. Донецьк шукати кращого життя. В соціальних мережах бачив ОСОБА_9 в військовій формі та із зброєю.
- свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні повідомив, що за наявною інформацією ОСОБА_9 був причетний до ДНР. Взимку 2015 року у сел. Курахово він зреагував на вказані дані та затримав ОСОБА_9 , який погодився з тим, що він є бойовиком ДНР. Зброї при ньому не було. ОСОБА_9 було доставлено до м. Маріуполь.
- свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні повідомив, що на початку 2015 року їх було залучено до антитерористичної операції. В ході несення служби було виявлено та затримано і доставлено до м. Маріуполь ОСОБА_9 . Він казав, що входить до ДНР.
- свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_9 вона бачила приблизно 5 років тому, у 2014 році в с. Гірняк, в центрі міста біля магазину «Наталі». В соціальній мережі вона бачила сторінку ОСОБА_17 та на фото він був спец.одязі формі, для неї це було дивно. Вона переписувалася з ОСОБА_18 та він казав, що був у Донецькій області.
Наведені вище показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 надані ними у судовому засіданні, є логічними та послідовними (підстав для обмови обвинуваченого з їх боку судом не встановлено), узгоджуються між собою і підтверджуються іншими дослідженими у судовому засіданні доказами:
- повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення від 27.01.2015 року, яким заступником начальника УСБУ в Донецькій області ОСОБА_19 повідомлено про встановлення ОСОБА_9 , який в процесі опитування повідомив, що з початку липня по вересень 2014 року він, маючи позивний «Чес», був діючим членом незаконного збройного формування так званої ДНР, спеціального підрозділу батальйону «Православний Восход», який займався військовою розвідкою, виконував диверсійні завдання та скоював розбійні напади у м. Макіївка;
- рапортом заступника начальника 3 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Донецькій області ОСОБА_20 від 27.01.2015 року, яким повідомлено про наявність в діях ОСОБА_9 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Рапортом повідомлено, що в ході опитування ОСОБА_9 повідомив про участь в незаконному збройному формуванні так званої ДНР, спеціальному підрозділі батальйоні «Православний Восход» та на підтвердження останній надав скріншоти зі своєї сторінки у соцмережі, де він одягнений у військову форму, із зброєю в руках, також на сторінці у розділі «військова служба» він зазначив «Народне ополчення Донбасу».
- протоколом огляду від 20.01.2018 року (та доданими до нього роздруківками), в ході якого в соціальній мережі «Вконтакті» оглянуто сторінку « ОСОБА_21 », де на фотознімку зображена особа, ззовні схожа на ОСОБА_9 . В розділі «Друзі» висвітилась сторінка « ОСОБА_22 », на якій в альбомі виявлено три фотознімки на яких зображена особа, ззовні схожа на ОСОБА_9 в камуфляжних брюках зі зброєю в руках. Також оглянуто сторінку « ОСОБА_23 », на якій на фотознімку зображена особа, ззовні схожа на ОСОБА_9 , на сторінці містяться зображення символіки ДНР. Виконано «Print Screen» вказаних сторінок, файли роздруковано та записано на диск;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24 лютого 2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_9 (захисника ОСОБА_7 ), в ході якого ОСОБА_9 розказав, що батальйон «Правословний Восход» розміщений поблизу Макіївського науково-дослідного інституту, куди його привіз «Чечен». На роздруківці карти з мережі інтернет ОСОБА_9 зазначив хрестиком місце на карті, де саме розміщувався батальйон « ОСОБА_24 » (вул. Ліхачева, 60). Далі ОСОБА_9 пояснив, що база батальйону передислокувалася у Червоногвардійський район у будівлю військомату та на роздруківці карти з мережі інтернет (сторінки « ОСОБА_25 ») хрестиком вказав місце дислокації батальйону, яке він впізнає за місцевістю та розташуванням школи №32, яка знаходилась навпроти бази батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Проте показати місце дислокації не можливо у зв`язку з проведенням АТО та бойовими діями.
Дані докази не мають між собою протиріч, є узгодженими та логічно правильними, а тому суд бере їх до уваги.
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Неможливість проведення допиту обвинуваченого ОСОБА_9 жодним чином не впливає на повноту судового розгляду і на переконання суду щодо доведеності «поза розумним сумнівом» винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки сукупність безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів (в тому числі проведеного за участю ОСОБА_9 слідчого експерименту від 24 лютого 2015 року) прямо і опосередковано свідчить про вчинення ним інкримінованого злочину.
Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_26 , з огляду на таке: свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_9 вона знає приблизно 15 років. До його затримання вона не знала, що ОСОБА_9 входить до ДНР. В соціальних мережах вона зареєструвалася в 2016-2017 роках, в друзях Чемес у неї не було. Особисто фото ОСОБА_9 в військовій формі вона не бачила. Востаннє вона їздила до м. Донецьк в жовтні-листопаді 2015 року, чула що його обміняли. ОСОБА_9 в м. Донецьку вона не бачила. Мати казала, що все нормально та його обміняли. Чемес затримали в його квартирі, він був одягнений у невійськові штани та кофту.
Свідок ОСОБА_26 не була очевидцем події, її покази не спростовують та не підтверджують обставини події та покази свідків, надані в судовому засіданні та в ході проведення слідчих дій.
Всі докази, досліджені безпосередньо судом, у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_9 , усвідомлював, що так звана «ДНР» діє на території України саме як терористична організація, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, тощо, тривалий час приймав участь у терористичній організації.
До такого висновку суд дійшов із того, що зокрема, з квітня 2014 року у Донецькій області діє стійке ієрархічне об`єднання - організація, так звана «Донецька народна Республіка», створена всупереч інтересам Держави Україна, учасники якої на території України займаються, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та скоєнням інших злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.
Поняття терористичної організації визначено в Законі України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року, і відповідно до цього Закону, це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.
Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції від 28 вересня 2001 року № 1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації з спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.
Діяльність «ДНР» як терористичної організації підтверджується зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 року № 129-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 року №145-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 року №337-VIII, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.
А згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23.12.2005 року № 13 утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації, то відповідно до п.13 вказаної постанови Пленуму вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.
Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, колегія суддів виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Суд також враховує, що дане кримінальне провадження розглядалось в порядку спеціального судового провадження, згідно вимог ст. 323 КПК України, за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Відповідно до вимог закону, обвинувачений ОСОБА_9 про час та дату всіх судових засідань повідомлявся у передбачений законом спосіб, через опублікування виклику у газеті «Урядовий кур`єр». Інтереси ОСОБА_9 захищались адвокатом, як на досудовому слідстві так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході досудового слідства, а також у судовому засіданні порушені не були.
Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.
Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, відображені у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вислухавши пояснення свідків, оцінивши вищезазначені дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії у вчиненні кримінального правопорушенні за ч. 1 ст. 258-3 КК України, так як він брав участь в терористичній організації.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно з ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.
При призначенні ОСОБА_9 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ч. 1 ст. 258-3 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні ОСОБА_9 покарання, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України, згідно якої - юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Тож, враховуючи наведене, зважаючи на те, що ОСОБА_9 переховується від суду, з урахуванням тяжкості і обставин вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, з рахуванням особи обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, без конфіскації майна, в межах санкції ч. 1 ст. 258-3 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів; і неможливим, в силу вищевикладених обставин застосувати, до нього ст. ст. 69, 75 КК України, оскільки на переконання суду виправлення обвинуваченого неможливе без реального відбуття покарання.
З приводу призначення додаткового покарання за ч. 1 ст. 258-3 КК України у вигляді конфіскації майна суд зазначає, що відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. В ході судового розгляду, поза розумним сумнівом, прокурором не доведено вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення з корисливих мотивів, тож підстави для застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна відсутні.
При цьому, враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17, провадження № 13-31 кс 18), оскільки обвинувачений ОСОБА_9 вчинив злочин, викладений у даному вироку до 20 червня 2017 року (включно), керуючись ч. 1 ст. 5 КК України, суд вважає необхідним при зарахуванні обвинуваченому ОСОБА_9 часу попереднього ув`язнення у строк покарання застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, - в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 за даним вироком покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з моменту затримання - з 27 січня 2015 року по 12 березня 2015 року включно
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати (на проведення експертизи № 141 від 17.03.2015 року) у розмірі 1841 (одна тисяча вісімсот сорок одна) грн. 52 (п`ятдесят дві) коп., відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні не обрано, під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65-67 КК України, ст.ст. 323, 366-368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 (десять) років без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_9 рахувати з дня його затримання та реального виконання покарання у вигляді позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення, починаючи з 27 січня 2015 року по 12 березня 2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_9 і етапування його для відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі до ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» доручити УСБУ в Донецькій області.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази: - сім-карту мобільного оператору «МТС» з номером мобільного телефону НОМЕР_3 (яка зберігається у службовому боксі № 4 ГВ УСБУ в Донецькій області) - підлягає поверненню власнику - обвинуваченому ОСОБА_9 , після його затримання.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів (на проведення експертизи № 141 від 17.03.2015 року) у розмірі 1841 (одна тисяча вісімсот сорок одна) грн. 52 (п`ятдесят дві) коп.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_9 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя Судді