ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/643/19 Справа № 175/1873/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 07 січня 2017 року, за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2018 року щодо
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.146, ч.1 ст. 263 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_10 ,
прокурора ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
представників потерпілих адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2018 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за недоведеністю його вини та виправдано за цим обвинуваченням.
ОСОБА_9 визнано винуватим в вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ст. 124 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 146 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі; за ст. 124 КК України у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Згідно з встановленими судом обставинами, ОСОБА_9 07 січня 2017 року близько о 09 год. 30 хв. з раніше знайомими йому ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (матеріали щодо яких, виділено в окреме провадження), за попередньою змовою групою осіб, заздалегідь озброївшись нарізним мисливським карабіном моделі «Сайга-М3» серії НОМЕР_1 калібру 7,62 мм, виробництва Росії, дозвіл на право зберігання та носіння № НОМЕР_2 , виданий УПД ГУНП в Дніпропетровській області терміном до 23.07.2019, прибули до домоволодіння АДРЕСА_3 , де на той момент перебували ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та співробітники охоронної фірми ТOB «СБ Сармат»: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які на підставі договору № 26/12-1 від 26.12.2016, здійснювали охорону зазначеного домоволодіння.
Після чого, ОСОБА_9 разом зі співучасниками злочину (матеріали щодо яких, виділено в окреме провадження), перелізли через паркан домоволодіння АДРЕСА_3 та за допомогою заздалегідь заготовленого шуруповерту заблокували вхідні ворота до зазначеного домоволодіння, після чого пройшовши вдовж будинку, ОСОБА_9 за допомогою молотка, котрий йому передав співучасник злочину (матеріали щодо якого, виділено в окреме провадження), розбив скло в віконній рамі будинку на першому поверсі та разом зі співучасниками злочину (матеріали щодо яких, виділено в окреме провадження), потрапив до домоволодіння АДРЕСА_3 .
Далі, ОСОБА_9 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір направлений на незаконне позбавлення волі двох та більше осіб, із застосуванням мисливського карабіну моделі «Сайга-М3», який тримав у напрямку співробітники охоронної фірми ТОВ «СБ Сармат» ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , погрожуючи застосуванням даної зброї наказав останнім лягти на підлогу обличчям вниз і на підтвердження свого наміру, щодо застосування даного карабіну, здійснив один постріл в бік потерпілих, при цьому куля заділа ліву гомілку потерпілого ОСОБА_22 , чим ОСОБА_9 заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді рубця на задній поверхні лівої гомілки з частковим переходом на внутрішню поверхню, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, та далі вказана куля втрапила в підлогу біля потерпілого ОСОБА_22 . Після дій ОСОБА_9 співробітники охоронної фірми ТОВ «СБ Сармат» лягли на підлогу та ОСОБА_9 продовжував спрямовувати мисливський карабін моделі «Сайга-М3» в бік останніх, тим самим придушував їх можливість до супротиву, а інші співучасники злочину (матеріали щодо яких, виділено в окреме провадження), за допомогою липкої стрічки «скотч», яку принесли із собою, почали зв`язувати руки та ноги по черзі ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , тим самим позбавили останніх фізичної свободи, особистої недоторканності, а також вибору місця знаходження.
Після чого ОСОБА_9 оглянув домоволодіння АДРЕСА_3 , тримаючи в руках мисливський карабін моделі «Сайга-М3» та виявив в домоволодінні громадян ОСОБА_19 та ОСОБА_18 . Далі, ОСОБА_9 наказав ОСОБА_18 та ОСОБА_19 покинути вказане домоволодіння. Після вказаних дій ОСОБА_9 , інші співучасники злочину (матеріали щодо яких, виділено в окреме провадження), по черзі розв`язали руки та ноги ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , та змусили останніх під погрозою застосування мисливського карабіну моделі «Сайга-M3» покинути домоволодіння АДРЕСА_3 .
Того ж дня, близько о 10 год. 50 хв. до будинку АДРЕСА_3 , на автомобілі «Тойота Ленд Крузер 100» д/з НОМЕР_3 прибули п`ятеро осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ще одна особа, які спробували проникнути на територію вказаного домоволодіння, а один із них діставши з багажного відділення автомобіля «Тойота Ленд Крузер 100» д/з НОМЕР_3 вогнепальну зброю - нарізний мисливський карабін калібру 7,62x39 мм моделі «МКМ-072Сн» здійснив не менше 5 пострілів у ворота будинку та в сторону другого поверху будинку, де знаходився ОСОБА_9 .
Далі, ОСОБА_9 діючи умисно, з метою захисту від озброєних осіб, перебуваючи у вказаному будинку, який належав на той час на праві власності ОСОБА_27 та подальшого припинення протиправних дій осіб, які прибули до будинку АДРЕСА_3 , на автомобілі «Тойота Ленд Крузер 100» д/з НОМЕР_3 , не оцінивши ступінь небезпечності посягання на його життя потерпілими, маючи можливість захистити свої інтереси без заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу, маючи можливість передбачити настання небезпечних наслідків своїх дій, проте легковажно розраховував на їх відведення, хоча повинен був і міг їх передбачити, перебуваючи у будинку АДРЕСА_3 , на другому поверсі поряд із вікном, здійснив не менше 20 пострілів з мисливського карабіну моделі «Сайга-М3» в бік автомобілю «Тойота Ленд Крузер 100» д/з НОМЕР_3 та потерпілих.
В результаті злочинних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: сліпого непроникаючого вогнепального поранення поперекової області праворуч, яке розпочинається вхідною раною в поперековій обласні праворуч по передньо-лопатковій лінії в проекції 1-го поперекового хребця з синцем та пояском осадження навколо, далі переходить в раньовий канал, який йде зверху до низу та справа на ліво під крило кубової кістки з наявністю стороннього тіла металевої щільності в м`яких тканинах в проекції 2-го поперекового хребця, яке за своїм характером відносилися до легких тілесних ушкоджень; ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: сліпого проникаючого вогнепального кульового поранення лівої половини трудної клітини, яке розпочинається вхідною раною по задньо-зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині з пояском осадження навколо та підшкірною емфіземою лівої половини грудної клітини, далі переходить в раньовий канал, який йде зліва на право, проходить до заду від пахвинної западини, проходить в товщі великого грудного м`язу та на рівні 5-го міжребір`я проникає в ліву плевральну порожнину з подальшим наскрізним пораненням нижньої частки лівої легені, з явищами кровотечі з міжреберної артерії та лівостороннього гемотораксу, з переломом 4-го ребра ліворуч та наявністю стороннього тіла (куля) в проекції 5-го ребра, яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння; ОСОБА_25 тілесні ушкодження у вигляді: двох рубців на долонній та тильній поверхні лівої кисті, які є наслідком загоєння вогнепального наскрізного поранення лівої кисті, рубця на передній черевній стінці ліворуч, який є наслідком загоєння вогнепального непроникаючого сліпого поранення передньої черевної стінки ліворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 (шість діб), але не більше як 3 (три) тижні (21 день).
Далі ОСОБА_9 07.01.2017 близько об 11 год. 15 хв. знаходячись на другому поверсі будинку АДРЕСА_3 побачив автомобіль марки ВАЗ 2107 червоного кольору без розпізнавальних знаків та з засніженими державними номерами, під керуванням ОСОБА_28 та з пасажиром ОСОБА_29 , які зупинились біля вищевказаного домоволодіння, поряд із яким знаходився автомобіль «Тойота Ленд Крузер 100» д/з НОМЕР_3 . Після чого ОСОБА_9 , який знаходився на другому поверсі будинку АДРЕСА_3 вважаючи, що ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які не мали розпізнавальних знаків працівників поліції, приїхали на підмогу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_25 , перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу, маючи можливість передбачити настання небезпечних наслідків своїх дій, проте легковажно розраховував на їх відведення, хоча повинен був і міг їх передбачити, здійснив не менше 3 пострілів із карабіна «Сайга-М3» в бік потерпілих, влучивши при цьому в автомобіль марки ВАЗ 2107 червоного кольору поряд із пасажиром ОСОБА_29 , чим пошкодив автомобіль, при цьому не спричинивши тілесних ушкоджень ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, та ухвалити свій вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_9 засудити: за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 146 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити до відбування покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що спричинило неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність в частині перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на ст. 124 КК України, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення в частині виправдання ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України.
На переконання прокурора, судом, всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України, при ухваленні вироку не враховано всі докази, які мають істотне значення для визначення змісту судового рішення. Так, судом не взято до уваги те, що ОСОБА_9 розпочав здійснювати прицільні постріли в потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_25 за сплином близько 3 хвилин після того, як в його бік було здійснено постріли потерпілим ОСОБА_6 , та при цьому здійснив більше 20 пострілів в праву частину автомобіля, з іншого боку якого знаходились потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_25 , що свідчить про його умисел на заподіяння смерті цим особам. Поряд із цим, про умисел ОСОБА_9 на заподіяння смерті потерпіли ОСОБА_28 та ОСОБА_29 свідчить той факт, що вказані особи зупинились на іншому автомобілі та жодної безпеки для нього не створювали.
Поряд із цим, виправдовуючи ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України, поза увагою суду залишились письмові докази та свідчення потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , згідно з якими жодних вибухових предметів в будинку вони не зберігали, а також тілесними ушкодженнями, наявними у потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_25 у вигляді осколкових уражень від гранати марки РГД-5.
Окрім того, кваліфікувавши дії ОСОБА_9 за ст. 124 КК України, суд у вироку вказав на вчинення цього злочину за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , хоча матеріали щодо цих осіб виділено в окреме провадження, чим порушив принцип презумпції невинуватості.
В апеляційній представник потерпілого ОСОБА_7 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
В обґрунтування заявлених вимог адвокат посилається на те, що в результаті злочинних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 нанесені вибухові та вогнепальні поранення, ліквідувати наслідки яких неможливо без спричинення шкоди життю потерпілого. Так, у тілі потерпілого перебувають 2 шматки металу, які не підлягають видаленню хірургічним шляхом.
Адвокат вказує на те, що жодних пострілів у бік ОСОБА_9 потерпілий не робив та виліз на паркан з метою огляду території. Наведені обставини, враховуючи відсутність жодних погроз з боку ОСОБА_7 , свідчать про спрямованість дій обвинуваченого завдати смерть потерпілому.
Поряд із цим, висновки суду про недоведення винуватості ОСОБА_9 в епізоді кидання ним гранати в бік потерпілих, з позиції адвоката матеріалам провадження також не відповідають. Захисник вказує на те, що на долученому до матеріалів провадження відеозаписі з камер спостереження, який визнаний судом належним доказом, ці події зафіксовано. При цьому, захисник вважає необґрунтованим посилання суду на закриті вікна, як на обставину, що унеможливлює кидання гранати, оскільки судом не спростовано повною мірою ці обставини. Окрім того, судом не наведено мотивів, з яких він надав перевагу показанням свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 щодо відсутності гранати у руках обвинуваченого, не з`ясувавши що саме перебувало в його одязі.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить вирок скасувати в частині звернення в дохід держави предмет схожий на рушницю з маркуванням «Rosman Panter кал.4,5мм» № НОМЕР_4 з оптичним прицілом (квитанція №232); мисливський карабін «МКМ072СБ» кал. 7,62 мм з номером НОМЕР_5 (квитанція №220), мисливський нарізний карабін «Сайга-М3» № НОМЕР_1 калібр. 7,62х39 мм (квитанція №231); предмет схожий на рушницю з маркуванням Worsberg mode USA L542518-12 kal (квитанція №224), бронежилет зеленого кольору марки «Темп-3000» (квитанція №173), та повернути йому ці речі.
Свої вимоги потерпілий обґрунтовує тим, що суд, всупереч вимогам ч. 1 ст. 96-1, ч. 1 ст. 96-2 КК України звернув в дохід держави майно, яке є його власністю та не підпадає під випадки спеціальної конфіскації, враховуючи те, що він, як потерпілий, не є особою, що вчинила злочин.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні скарги, представників потерпілих, які підтримали апеляційні скарги, обвинуваченого та захисників, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Виходячи з положень, закріплених у ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, що передбачає його ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Судова колегія вважає, що судом першої інстанції в повному обсязі не дотримано зазначених вимог кримінального процесуального закону при розгляді провадження та прийнятті судового рішення, а тому вирок не можна вважати законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як видно з мотивувальної частини вироку, суд не навів докладних мотивів, з яких він виправдав ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України.
Так, свої висновки про недоведення винуватості ОСОБА_30 за ч. 1 ст. 263 КК України суд обґрунтував поясненнями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 .
Між тим, суд не навів мотивів, з яких він надав перевагу саме цим доказам.
Як видно з встановлених судом обставин, свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_16 прибули до будинку разом з обвинуваченим. Поряд із цим, суд встановив також й те, що матеріали стосовно саме цих свідків виділені в окреме провадження, що ставить під сумнів достовірність наданих ними свідчень.
Що стосується показань свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_33 , то вони не можуть бути покладені в основу вироку без належної перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами, оскільки ці свідки вказали лише на обставину перебування гранати на другому поверсі будинку на столі та не спростували той факт, що до будинку її приніс та застосував саме ОСОБА_9 .
Також судом не надано належної оцінки письмовим доказам у провадженні та свідченням потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , згідно з якими жодних вибухових предметів в будинку вони не зберігали, а також тілесним ушкодженням, наявним у потерпілих ОСОБА_7 й ОСОБА_25 у вигляді осколкових уражень від гранати марки РГД-5.
Отже, виправдовуючи ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України, суд не надав належної оцінки доказам обвинувачення та не вказав з яких підстав він відкидає їх та надає перевагу позиції сторони захисту.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що положеннями ст. 373 КПК України чітко встановлено підстави для ухвалення виправдувального вироку.
Як видно з оскаржуваного вироку, виправдовуючи ОСОБА_9 за ч. 1, ст. 263 КК України через недоведення його вини у вчиненні злочину, суд не послався на норму процесуального закону, а саме ч. 1 ст. 373 КПК України, що передбачає конкретні підстави виправдання, до жодних з яких не належить саме це формулювання.
Поряд із наведеним, суд допустив й іншу неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, виключаючи з обсягу обвинувачення епізод застосування ОСОБА_9 гранати та її кидання в бік потерпілих, суд керувався показаннями самого обвинуваченого, який цю обставину заперечував, свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які вказали, що ОСОБА_9 не мав з собою гранати, а також потерпілого ОСОБА_25 та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_34 та ОСОБА_22 , які не змогли однозначно вказати з якого саме боку її кидали. При цьому, пояснення свідка ОСОБА_35 , яка вказала, що гранату кинули саме з будинку, суд оцінив критично, а також не взяв до уваги висновки експертиз, якими встановлено тяжкість тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_7 та механізм їх утворення, оскільки вони мають неузгоджений між собою зміст.
Між тим, суд не надав жодної оцінки наявному у матеріалах провадження відеозапису з камер відеоспостереження, на якому зафіксовано події 07 січня 2017 року, хоча і дослідив цей доказ під час судового розгляду.
Також, судом не взято до уваги те, що ОСОБА_9 розпочав здійснювати прицільні постріли в потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_25 за сплином близько 3 хвилин після того, як в його бік було здійснено постріли потерпілим ОСОБА_6 , та при цьому здійснив більше 20 пострілів в праву частину автомобіля, з іншого боку якого знаходились потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_25 .
Що стосується потерпілих ОСОБА_28 та ОСОБА_29 то судом не враховано той факт, що вказані особи зупинились на іншому автомобілі та жодної безпеки для нього не створювали.
Належна оцінка цих доказів в сукупності з усіма доказами у провадженні впливає на визначення спрямованості умислу обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій.
Окрім того, при кваліфікації дії ОСОБА_9 , суд у вироку безпідставно вказав на вчинення ним злочину за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , хоча матеріали щодо цих осіб виділено в окреме провадження, чим порушив принцип презумпції невинуватості.
Не вирішуючи наперед питання доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності з вимогами ст. 370 КПК України вмотивованим є судове рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, в той час як ст. 409 КПК України визначає, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Згідно п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зважаючи на встановлену під час апеляційного розгляду неповноту, допущену судом першої інстанції, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, враховуючи те, що в силу вимог ч. 3 ст. 404 КПК України колегія суддів позбавлена можливості усунути їх за власною ініціативою, оскільки наділена правом дослідити виключно ті докази, які не досліджувались судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК України, приходить до висновку, що вирок належить скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2018 року задовольнити частково.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2018 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4