Справа № 944/4463/19
Провадження №1-кп/944/859/19
УХВАЛА

18.09.2019 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря с/з ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_4 про про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бджільна Теплицького району Вінницької області, українця, громадянина України, одруженого, має утриманні чотирьох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової строкової служби військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , покликаючись на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 та ч. 3 ст. 408 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, бажаючи ухилитися від військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у період з 23.02.2019 по 13.03.2019 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду без поважних причин перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем строкової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Крім того, 25.03.2019 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду та без поважних причин і перебуває по теперішній час поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.
11.07.2019 солдату ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 та ч. 3 ст. 408 КК України. Через подальше ухилення від з`явлення до органу досудового розслідування та переховування, останнього оголошено в розшук. 19.11.2018 до Яворівського районного суду Львівської області військовою прокуратурою Львівського гарнізону Західного регіону направлено для розгляду обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. При цьому, в провадженні Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали кримінального провадження №0000105 від 11.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України.
11.07.2019 року солдату ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 та ч. 3 ст. 408 КК України. Через подальше ухилення від з`явлення до органу досудового розслідування та переховування, останнього оголошено в розшук, а досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000321 зареєстрованого 09.04.2019 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань - зупинено.
19.11.2018 року в Яворівський районний суд Львівської області військовою прокуратурою Львівського гарнізону Західного регіону направлено для розгляду обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Окрім цього, у провадженні Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали кримінального провадження №0000105 від 11.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України. З матеріалів провадження вбачається, що 04.02.2019 близько 19.20 год., знаходячись у розташуванні казарми військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовець строкової служби солдат ОСОБА_5 застосував фізичну силу щодо військовослужбовця за контрактом сержанта ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забійну рану лобної ділянки, закритий перелом правої ліктьової кістки без зміщення уламків та множинні забої м`яких тканин правої нижньої кінцівки.
Обставинами, що дають підстави підозрювати солдата ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень є повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, матеріали службового розслідування, показання свідка ОСОБА_8 , показання свідки ОСОБА_9 та показання свідка ОСОБА_10 .
З врахуванням того, що солдат ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи та десяти років, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від військової строкової служби, переховується від органів досудового розслідування та суду, а також він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, слід прийти висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким застосуванням більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 неможливо, оскільки обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та може призвести до його подальшого переховування від органів слідства та суду. З огляду на це, тримання ОСОБА_5 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового слідства та судового розгляду справи.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав, просив таке задовольнити, посилаючись на обґрунтування наведені у клопотанні.
Захисник у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора заперечила та заявила клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби, мотивуючи його тим, що досудове розслідування завершено, у обвинуваченого міцні соціальні зв`язки, обвинувачений має на утриманні чотирьох дітей, двоє з яких мають вроджені захворювання серця та потребують лікування, дружина потребуває допомоги по господарству, по місцю проживання характеризується позитивно, ризики відсутні, а тому є всі підстави змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні щодо клопотання прокурора заперечив, клопотання захисника підтримав та просив таке задовольнити.
Прокурор клопотання захисника заперечив, мотивуючи його тим, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, переховувався від органів досудового розслідування, зазначив також, що у провадженні Яворівського районного суду перебуває ще одне кримінальне провадження за ч.4 ст. 407 КК України, що свідчить про те, що обвинувачений не зможе забезпечити належну поведінку під час розгляду кримінального провадження та може вчинити нові кримінальні правопорушення. Просив у задоволенні клопотання захисника відмовити.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до ст.148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам уникнути від дізнання, досудового слідства та суду, перешкодити встановленню істини в кримінальній справі, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини в тому числі особу підозрюваного, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків.
Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується повідомленням командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, матеріалами службового розслідування, показаннями свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які можуть свідчити про наявність у діях ОСОБА_5 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем строкової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та у дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 та ч. 3 ст. 408 КК України, що відносяться до категорії тяжких злочинів, крім цього обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 407 КК України, яке перебуває на розгляді у Яворівському районному суді Львівської області. Крім того, ОСОБА_5 має достатній матеріальний достаток, оскільки у судовому засіданні зазначив, що утримує чотирьох малолітніх дітей, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон для залишення меж України з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочинів, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від військової строкової служби, переховувався від органів досудового розслідування, а також він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується, також враховуючи особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, майновий стан, суд вважає, те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, які передбачені ст. 177 КПК, обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_5 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільного інтересу, а також, що будь-яких даних про зменшення ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Вирішуючи питання щодо визначення обвинуваченому у відповідності до положень ч.5 ст.182 КПК України розміру застави, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України не встановлено підстав для невизначення такого, суд виходить з наступного.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено розмір застави у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, суд вважає необхідним встановити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд відмовляє у клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло у нічний час, оскільки доводи захисту про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд вважає спростованими. З цих же мотивів не вбачає підстав для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий запобіжний захід з огляду на тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів не здатний забезпечити його належну поведінку щодо виконання процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього ухилитись від слідства і суду.
Керуючись вимогами ст.ст. 177,178, 183,186,194,196,197,395 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк дії ухвали становить шістдесят днів, тобто до 17 листопада 2019 року включно.
Строк дії ухвали рахувати з 18 вересня 2019 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38420 грн.
У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.
У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із території військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_3 , де він перебуває у зв`язку із проходженням військової строкової служби, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
В клопотанні захисника та обвинуваченого відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення обвинуваченого.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1