г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1022/19
Номер провадження 1-кп/213/229/19
В И Р О К
Іменем України

13 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000046 від 12 січня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, неодружений, не працює, раніше судимий: 1) 04 жовтня 2010 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст.186 ч.2, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 05 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 2) 30 березня 2011 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 05 років 05 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився з Жовтоводівської ВК 15 липня 2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року;

3) 23 січня 2019 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України, до 02 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком 01 рік, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 11 січня 2019 року в період часу приблизно з 19:00 години до 21:30 години, перебував за запрошенням ОСОБА_7 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_5 , у коридорі зазначеної квартири, побачив на тумбі мобільний телефон «Nokia» моделі «220» білого кольору, що належить ОСОБА_7 , та у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення зазначеного майна.

Приблизно о 21:30 годині 11 січня 2019 року, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_7 знаходилась в іншій кімнаті, і за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, в супереч інтересам власника, викрав, взявши зі тумби, мобільний телефон «Nokia» моделі «220» білого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 631/19 від 25 лютого 2019 року становить 1 000 гривень, в якому знаходилися сім-карта мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_3 , вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №631/19 від 25 лютого 2019 року становить 65 гривень, та сім-карта мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_4 , вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №631/19 від 25 лютого 2019 року становить 65 гривень, після чого, поклавши його до кишені, та утримуючи викрадене майно при собі, пішов з місця вчинення кримінального правопорушення, обернувши його на свою користь, спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1 130 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

20 березня 2019 року між потерпілою та обвинуваченим укладено угоду про примирення, за якою сторони погодились на призначення покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 03 років обмеження волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначити шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Інгулецького районного суду від 23 січня 2019 року, призначивши до відбування покарання 3 роки 2 місяці обмеження волі. У відповідності до ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 02 роки не вчинить нового злочину, буде періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання, не буде виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Крім того, з огляду на стан психічного здоров`я ОСОБА_5 , сторони просять врахувати його обмежену осудність та застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я.

Згідно ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, даний злочин згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений, як в ході досудового розслідування так і в суді свою провину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю, обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті, об`єктивно підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.
Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України та просила затвердити зазначену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди та призначення узгодженої міри покарання.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань можливе. Підстав, за ч.7 ст. 474 КПК України, для відмови в затвердженні угоди не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 характеризується посередньо скарг на нього за місцем мешкання не надходило, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, не працює, матеріальна шкода відшкодована.

В якості пом`якшуючих покарання обставин згідно положень ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, згідно зі ст.67 КК України є рецидив злочинів.

Суд вважає, що вид та розмір покарання, яке узгодили сторони, передбачено санкцією ч.2 ст. 185 КК України та обране з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст.65-67 КК України, не суперечить вимогам ст. 68 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засідання суд має право, затвердити угоду. Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно зі ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним затвердити угоду та призначити узгоджену міру покарання.

Крім того, згідно висновку судово-психіатричного експерта №42 від 26 лютого 2019 року ОСОБА_5 під час вчинення злочину за своїм психічним станом не мав змоги в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи викладене, суд на підставі ст.20 КК України визнає ОСОБА_5 обмежено осудним і враховує цю обставину при призначенні йому покарання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочини у стані обмеженої осудності.

Згідно ч.1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вимогами ч.2 ст. 94 КК України передбачено, що надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути застосовано судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Приписами ч.2 ст.504 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно рекомендацій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до п. 8 зазначеної постанови, така допомога може надаватися особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане, - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

Таким чином, з огляду на стан психічного здоров`я ОСОБА_5 , керуючись

ст. ст. 93, 94 КК України, суд вважає за можливе застосувати покарання до обвинуваченого та врахувавши його обмежену осудність, застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 20, 93, 94 КК України, ст.ст. 374, 375, 395, 472, 474, 475, 504 КПК України,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладену 20 березня 2019 року в кримінальному провадженні №0000046 від 12 січня 2019 року, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 03 років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком, вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 03 років 02 місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 02 (двох) років не вчинить нового злочину.

У відповідності зі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за ОСОБА_5 здійснювати уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

На підставі ч.2 ст. 20 КК України застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази у виді мобільного телефону «Nokia» моделі «220» білого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , сім-карти мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_3 , та сім-карти мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_4 , передані на зберігання ОСОБА_7 , залишити останній за належністю.

Матеріали кримінального провадження №0000046 від 12 січня 2019 року залишити при цій справі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. У випадку невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1