Справа № 305/1588/19
Номер провадження 1-кс/305/526/19
УХВАЛА

22.08.2019 Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власників майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИЛА:
Старший слідчий СВ Рахівського ВП Тячівського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000703 від 20 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 20 серпня 2019 року о 09:00 год до ч/ч Рахівського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло телефонне повідомлення від голови Рахівської РДА, проте, що в с. Видричка Рахівського району Закарпатської області по вул. Лесі Українки навпроти житлового будинку № 70 вантажний автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 перевозить лісодеревину хвойної породи із супровідними документами, які викликають сумнів у їх достовірності під час перевірки.

20 серпня 2019 вказане повідомлення було зареєстровано в Журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області за № 4365, на підставі чого 20.08.2019 старшим слідчим СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 внесено відомості до ЄРДР 0000703 за ч. 1 ст. 358 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 20 серпня 2019 року близько 09 години головою Рахівської РДА в селі Видричка Рахівського району по вулиці Лесі Українки навпроти житлового будинку № 70 було зупинено вантажний автомобіль КАМАЗ із д.н.з. НОМЕР_1 , який перевозив лісодеревину породи Ялина в кількості 22 штуки по 4 метра кожна, однак при перевірці документів щодо походження деревини виявлено ознаки їх підроблення.

20.08.2019 у ході проведення огляду автомобіля марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 в кузові останнього виявлено лісодеревину породи дуб в кількості близько 22 штуки по 4 метри кожна. З метою перевірки походження вказаної деревини, оскільки супроводжуючі документи викликали сумнів у їх достовірності, слідчим прийнято рішення щодо затримання вказаного транспортного засобу та деревини, яка знаходилась на кузові автомобіля. У подальшому, після проведення огляду, вказаний транспортний засіб із деревиною був переданий на відповідальне зберігання начальнику котельні ТОВ «Біотес» ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 08.01.1987 вантажний автомобіль КАМЗ 5511 1986 року випуску, зеленого кольору із д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 .

Згідно накладної № 89 від 20 серпня 2019 року лісодеревина в кількості 22 штуки по 4 метри кожна, яка знаходилася в автомобілі марки КАМАЗ була відпущена ФОП ОСОБА_5 .

Оскільки вилучені предмети можуть бути знаряддям вчинення злочину, містять сліди злочину та можуть бути як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження слідчий просив задовольнити клопотання та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Прокурор, ОСОБА_3 та старший слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали. Просять таке задовольнити з підстав наведених у клопотанні.

Власник автомобіля ОСОБА_8 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та пояснив, що у той день його попросили перевести деревину від одного підприємця до іншого, що він і зробив, отримавши усі відповідні супровідні документи на лісодеревину. Жодних правопорушень не вчиняв, а тому просить повернути йому автомобіль.

Власник вилученої деревини ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та пояснив, що він займається підприємницькою діяльністю у сфері лісозаготівлі. Так, 20.08.2019 у нього виникла необхідність здійснити розпиловку на пиломатеріали лісопродукцію у кількості 15 м3 і для цього він попросив ПП «Грекул» щоб він здійснив розпиловку даної деревини на що останній погодився. Тоді зранку його знайомий ОСОБА_6 на автомобілі КАМАЗ здійснював перевезення деревини із с. Луги у м. Рахів. Для перевезення деревини він виписав і завірив печаткою накладну № 89 від 20.08.2019, яку надав водію як супровідні документи на вантаж. З огляду на наведене просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують його доводи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна, не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Клопотання про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Так, згідно витягу з кримінального провадження №0000703, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, внесені уповноваженою особою до ЄРДР 20 серпня 2019 року. З витягу вбачається, що 20 серпня 2019 року близько 09:00 год. в с. Видричка Рахівського району Закарпатської області було зупинено вантажний автомобіль КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який перевози 15 м3 деревини породи «Ялина», під час перевірки документів на лісодеревину виник сумнів щодо їх достовірності.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20.08.2019 транспортний засіб - вантажний автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_3 у кузові якого знаходиться кругляк хвойних порід у кількості 22 штуки різного діаметру довжиною 4 метри був вилучений та переданий під відповідальне зберігання начальнику котельні ТОВ «Біотес» ОСОБА_7

На підставі постанови слідчого від 20 серпня 2019 року, вантажний автомобіль марки КАМАЗ 5511 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 у кузові якого знаходиться кругляк хвойних порід у кількості 22 штуки різного діаметру довжиною 4 метри визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню №0000703 від 20 серпня 2019 року.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль марки «КАМАЗ 5511» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , на праві власності належить ОСОБА_6 .

Згідно накладної № 89 від 20 серпня 2019 року лісодеревина в кількості 22 штуки по 4 метри кожна, яка знаходилася в автомобілі марки КАМАЗ була відпущена ФОП ОСОБА_5 .

Крім цього, до матеріалів клопотання долучено акт виконаних робіт від 31.07.2019 згідно якого за липень місяць 2019 року ФОП ОСОБА_5 згідно договору підряду у повному обсязі виконав лісосічні роботи по розробці лісосіки в урочищі Бребенескул, КВ 13/16 і під час робіт ним заготовлено продукції породи ялина в об`ємі 232,060 м3. Також старшим слідчим додано копії товарно-транспортних накладних, виданих ДП «Рахівське ЛДГ» згідно яких ФОП ОСОБА_5 отримав деревину породи ялина загальним об`ємом 136,6 м3.

Разом з тим, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

При цьому при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З огляду на викладене, у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно мають міститися відповідні дані щодо обґрунтування необхідності накладення арешту на майно.

Проте, з матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Так, арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення на даний час є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, орган досудового розслідування хоч і визнав постановою вищезазначене майно речовим доказом, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак, відповідно до матеріалів провадження, які були досліджені слідчим суддею, останні не містять відомостей того, що вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», належний ОСОБА_6 та лісодеревина, належна ОСОБА_5 є предметом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуті злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримані за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або для забезпечення цивільного позову. При цьому, предметом досудового розслідування є сумнів у достовірності накладної № 89 від 20 серпня 2019 року, виданої ОСОБА_5 на лісодеревину.

Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання слідчого, слідчий суддя вважає, що, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а тому наведені обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення клопотання старшого слідчого та накладення арешту.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити, прокурору та надіслати особам, які були відсутні під час оголошення ухвали (згідно ч. 7 ст. 173 КПК України).
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1