Номер провадження: 11-сс/813/1488/19
Номер справи місцевого суду: 511/1573/19 1-кс/511/580/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.08.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000644, внесеному до ЄРДР 18.08.2019 року за ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Роздільнянского районного суду Одеської області від 20.08.2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в смт. Лиманське, Роздільнянського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштований, одруженого, має малолітню дитину ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, -
підозрюваного у кримінальному провадженні №0000644, внесеному до ЄРДР 18.08.2019 року за ч. 2 ст. 121 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що слідчим та прокурором в судовому засіданні доведені ризики передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, а також неможливість застосування більш м`яких заходів попередження. Крім того, перебування підозрюваного під домашнім арештом за місцем реєстрації вважає не можливим, так як житлове приміщення, де він зареєстрований перебуває в стадії ремонту, а будинок, в якому він проживає, йому не належить.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Захисник в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід ОСОБА_8 , у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання останнього.

Посилається на те, що викладені в клопотанні прокурора ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_8 , який може переховуватися від органів розслідування/суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадження іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, будь-якими доказами не доведені.

Стверджує, що в клопотанні прокурора безпідставно зазначено, що ОСОБА_8 , ніде на працює, міцних соціальних зв`язків не має, зловживає алкогольними напоями, характеризується посередньо. Стороною захисту залучено до слідчого судді під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу документи, які спростовують дані ствердження прокурора, а саме: свідоцтво про шлюб ОСОБА_8 з ОСОБА_12 свідоцтво про народження дитини ОСОБА_11 , 2012 р.н., характеристика з місця роботи підозрюваного, службова характеристика, характеристика з місця проживання, які є позитивними.

Зазначає, що твердження прокурора не відповідає дійсності, щодо постійного місця проживання, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 , пояснив, що має за місцем своєї реєстрації право власності на частину квартири в смт. Лиманське, Роздільнянського району, Одеської області та має на утриманні батька дружини ОСОБА_13 , 1955 р.н., який страждає на цукровий діабет та потребує лікування.

Підозрюваний ОСОБА_8 подав аналогічну за змістом апеляційну скаргу, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, скоєного за наступних обставин:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.08.2019 року приблизно о 22 годині 50 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщені бару «Меркурій», розташованого по вул. Центральна, 73-а, смт. Лиманське, Роздільнянського району, Одеської області, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, не допускаючи настання тяжких наслідків у вигляді смерті, маючи умисел завдати тяжку фізичну шкоду здоров`ю ОСОБА_14 , й звалити з ніг останнього, підбіг до нього та умисно наніс сильний та точний удар кулаком в носову ділянку обличчя ОСОБА_14 . У результаті чого у потерпілого утворилось ушкодження у вигляді відкритого перелому носу, рясне виділення крові, що призвело до втрати дихальної функції носу. Внаслідок нанесеного удару, ОСОБА_14 , не втримався на ногах, впав на спину на бетонну підлогу майданчика, втративши свідомість, у якого в горизонтальному положенні зв`язку з переломом носу виникла аспірація крові у легені з верхніх шляхів, у зв`язку з чим настала механічна асфіксія, що стало причиною смерті потерпілого ОСОБА_14

18.08.2019 року о 00:30 годин ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та повідомлений про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України вбивство вчинене через необережність.

20.08.2019 року підозрюваному ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

20.08.2019 року слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , звернувся з клопотанням погодженим прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , мотивуючи наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційних скарг та просять її задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати запобіжний захід в вигляді домашнього арешту; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника і підозрюваного; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Щодо доводів апеляційної скарги.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що ніким не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 одружений, має малолітню дитину, в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дружиною ОСОБА_15 та сином ОСОБА_11 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину у стані алкогольного сп`яніння проти життя і здоров`я особи, що виразилось у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Апеляційному суду не надано жодного доказу на підтвердження доводів апеляційної скарги про те, що на утриманні підозрюваного перебувають його малолітня дитина та батько дружини ОСОБА_13 , 1955 р.н., який хворіє та потребує догляду, оскільки підозрюваний не працює, тобто немає власного джерела доходу для того, щоб утримувати інших осіб.

Крім того, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 проживає разом зі своєю дружиною за адресою: АДРЕСА_2 , не підтверджується жодним доказом. Захисником не надано апеляційному суду доказів, що підозрюваний або його дружини ОСОБА_16 має у своєму володінні або користувані житло за вищевказаною адресою.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на долучену захисником довідку про те, що підозрюваний зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не надав жодного доказу, щодо спростування висновку слідчого судді, що житлове приміщення зазначене в ухвалі, придатне для проживання.

Захисником на надано до апеляційного суду докази, які підтверджують що ОСОБА_8 на даний час працевлаштований, долучена службова характеристика не може свідчити про офіційне працевлаштування підозрюваного, оскільки видана в 2008 році, а отже не спростовано захисником того, що у кримінальному провадженні наявний ризик подальшого вчинення ним кримінальних правопорушень.

Вказані обставини свідчать про те, що у матеріалах судового провадження відсутні докази про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

Враховуючи, що підозрюваний вчинив злочин відносно потерпілого, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням фізичного насилля, які є очевидцями вчинення злочину і до цього часу не допитані, а тому існує ризик того, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, зокрема: свою дружину ОСОБА_17 , свідка ОСОБА_18 .

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним у стані алкогольного сп`яніння тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, а застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу врахував усі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, та дійшов вірного висновку про необхідність обрання підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатен забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи, що підозрюваним вчинено злочин із застосуванням насильства слідчий суддя, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , залишити без змін
Ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.08.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000644, внесеному до ЄРДР 18.08.2019 року за ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4