печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016,-

В С Т А Н О В И В :

15.04.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано та з порушенням приписів ч. 10 ст. 170 КПК України.Сторона обвинувачення не надала доказів, що накладений арешт, є предметом кримінального правопорушення, здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, а тому при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту.

Заявник у судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду клопотання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Разом з цим, в прохальній частині зазначила про розгляд клопотання у її відсутність.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва № 761/44571/16-к від 21.12.2016 було накладено арешт грошові кошти, які належать ОСОБА_3 .

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, в судовому засіданні за наданим матеріалами, слідчим суддею встановлено, що до матеріалів клопотання не додано ухвалу про арешт майна, на яку міститься посилання в клопотанні, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити доводи клопотання про те, що арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язок доказування перед слідчим суддею наявності підстав скасування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на сторону, яка звертається з клопотанням, у зв`язку з чим вона повинна обґрунтувати подане клопотання. Відтак, заявник будучи належним чином повідомленим про розгляд клопотання, просив розглядати вказане клопотання без його участі, поряд з цим не підтримавши його та не надавши суду достатньо доказів в обґрунтування своєї позиції.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу, в противагу якому прокурором наведено доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо обмеження права власності, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що втручання органу досудового розслідування у право на мирне володіння майном ОСОБА_3 забезпечує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав заявника, а також, що існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між арештом майна та метою, яку даний захід прагне досягти.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, доводи клопотання про скасування арешту слід визнати як безпідставні, такі що не базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1