У Х В А Л А

19 вересня 2019 року
м. Київ
Провадження № 13-58зво19

Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 , перевіривши заяву ОСОБА_2 про перегляд судових рішень щодо нього з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом,

установив:

Вироком Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2004 року ОСОБА_2 засудженого за пунктами «а», «з» «і» ст. 93, ст. 94, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 145 Кримінального кодексу 1960 року (далі КК 1960 року), ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 396 Кримінального кодексу (далі КК) з застосуванням положень статей 70, 71 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 96 КК ОСОБА_2 призначено примусове лікування від алкоголізму за місцем відбування покарання.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року вирок змінено та ухвалено вважати ОСОБА_3 засудженим за пунктами «а», «з» «і» ст. 93, ст. 94, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 145 КК 1960 року, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 396 КК з застосуванням положень статей 42, 43 КК 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Виключено з вироку рішення суду про застосування до ОСОБА_3 на підставі ст. 96 КК примусового лікування від алкоголізму у місцях відбування покарання.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) ухвалив 19 лютого 2019 року остаточне рішення у справі «Медяніков проти України». Цим рішенням констатовано, що стосовно ОСОБА_2 було порушено ст. 3 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) у зв`язку з тим, що надана заявнику неналежна медична допомога у лікуванні туберкульозу призвела до певних страждань або труднощів, які перевищують невідворотний рівень страждання, притаманний триманню під вартою та принижує гідність заявника. У зв`язку з цим держававідповідач повинна виплатити заявнику 3000 та 350 євро у рахунок відшкодування моральної шкоди, судових та інших витрат відповідно. Вимоги заявника про порушення державою-відповідачем щодо нього ст. 34 Конвенції визнано неприйнятними.

У своїй заяві ОСОБА_2 просить відкрити провадження за заявою, витребувати матеріали кримінальної справи, виконати рішення ЄСПЛ від 21 січня 2011 року, переглянути вирок апеляційного суду щодо нього у зв`язку з істотними порушеннями вимог Кримінально-процесуального кодексу 1960 року.

Перевіривши заяву на відповідність вимогам ст. 462 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), приходжу до висновку про необхідність залишення її без руху з таких підстав.

Заява про перегляд судових рішень за виключними обставинами повинна відповідати вимогам до її форми та змісту, встановленим у ч. 2 ст. 462 КПК.

На обґрунтування необхідності перегляду постановленого щодо нього судового рішення з підстави, передбаченої п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК, ОСОБА_2 у мотивувальній частині заяви, крім іншого, послався на вищевказане рішення ЄСПЛ «Медяніков проти України», у якому констатовано порушення ст. 3 Конвенції у зв`язку з тим, що надана заявнику неналежна медична допомога у лікуванні туберкульозу призвела до певних страждань або труднощів, які перевищують невідворотний рівень страждання, притаманний триманню під вартою та принижує гідність заявника.

Проте, із заяви та доданих до неї документів не вбачається, як встановлені ЄСПЛ порушення впливають на загальну справедливість судового розгляду і ухвалених судових рішень. Це свідчить про відсутність у заяві обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних обставин (п. 5 ч. 2 ст. 462 КПК).

Також засудженим всупереч вимогам пунктів 51, 52 ч. 2 ст. 462 КПК не заявлено клопотання про поновлення строку (п. 2 ч. 5 ст. 461 КПК) подання заяви, витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні заявника.

Крім того, викладене скаржником прохання не відповідає змісту ст. 467 КПК щодо повноважень Великої Палати Верховного Суду за наслідками розгляду заяви за виключними обставинами.

Заява містить і істотну суперечність, адже у її мотивувальній частині заявник обґрунтовує свої вимоги рішенням ЄСПЛ «Медяніков проти України» від 19 лютого 2019 року, а у резолютивній рішенням цієї міжнародної судової установи від 21 січня 2011 року.

Зазначені недоліки заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами позбавляють можливості вирішити питання про відкриття провадження, і є підставою для залишення заяви без руху та надання заявникові строку для усунення зазначених недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 429, 462, 464 КПК,

постановив:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд постановлених щодо нього судових рішень з підстав, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК, залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі, якщо недоліків не буде усунуто у встановлений строк, заяву буде повернуто заявнику з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати
Верховного Суду ОСОБА_1