Провадження № 1-кс/243/3772/2019
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2019 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ; прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в залі суду № 17 м. Слов`янська клопотання слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 -,
ВСТАНОВИВ:
До Слов`янського міськрайоного суду Донецької області надійшло клопотання слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 травня 2014 приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з невстановленими особами, діючи у складі незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», перебуваючи на «блокпосту» розташованого на перехресті вулиць Центральна (на той час ОСОБА_6 ) та Шовковична (на той час Іскри) міста Слов`янськ Донецької області, одягнений у камуфляжну форму та маючи при собі автоматичну вогнепальну зброю, діючи за попередньою змовою, протиправно, відкрито, нехтуючи вимогами статей 3, 10, 29, 33 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, та статті 1 Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень, якою визначено, що ніхто не може піддаватися насильницькому зникненню, підізвав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив по АДРЕСА_1 , при цьому ОСОБА_5 демонструючи ОСОБА_7 вогнепальну зброю з метою залякування останнього та можливе її застосуванням у разі непокори та вчинення опору його протиправним діям, проти волі ОСОБА_7 , ОСОБА_5 з іншою невстановленою в ході досудового розслідування особою, взяли потерпілого під руки та повели у напрямок знаходження Слов`янського відділення СБ України в Донецькій області, за адресою: Донецька область м. Слов`янськ, вул. Центральна, 32.
Сприймаючи вказані погрози ОСОБА_5 та іншої невстановленої особи реальними і такими, що несуть небезпеку для життя та здоров`я, ОСОБА_7 не чинив спротиву злочинним діям останніх та відповідно йшов до Слов`янського відділення СБ України в Донецькій області.
Перебуваючи біля будівлі Слов`янського відділення СБ України в Донецькій області за адресою: Донецька область м. Слов`янськ, вул. Карла Маркса, 32, ОСОБА_5 продовжуючи свої умисні злочині дії, об`єднанні спільним умислом, направленим на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, з демонструванням чисельної більшості, сили та погроз застосування вогнепальної зброї, зв`язали руки ОСОБА_7 , та закривши його очі, помістили ОСОБА_7 до підвального приміщення Слов`янського відділення СБ України в Донецькій області за адресою: Донецька область м. Слов`янськ, вул. Центральна, 32, чим остаточно позбавили потерпілого можливості вільно пересуватися і вибирати місце свого перебування.
У приміщенні Слов`янського відділення СБ України в Донецькій області ОСОБА_7 незаконно утримували до 21.05.2014, а після він був переведений до Ізолятора тимчасового тримання Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, де його продовжували незаконно тримати до 00 години 30 хвилин 05.07.2014 року, тобто незаконно позбавив волі ОСОБА_7 на 64 дні.
23 жовтня 2019 року було винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошенно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розшук.
Слідчий в клопотанні зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу щодо нього покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі, що мають істотне значення для встановлення обставин злочину, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Вказані обставини на думку слідчого свідчать про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вислухавши в судовому засіданні пояснення прокурора, який просив клопотання задовольнити, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
Так виходячи зі змісту частини 1 статті 42 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому КПК України, вручено повідомлено про підозру.
Так, за загальним правилом КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається особі в день його складення слідчим або прокурором.
У разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (Глава 11 КПК України, статті 135, 136), тобто шляхом:
?надіслання поштою, електронною поштою;
?врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»;
?врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Таким чином, КПК України містить вичерпний перелік способів, з дотриманням яких, повідомлення про підозру може бути вручене.
Однак, «вручено» не означає «отримано», а отже доцільно враховувати вимоги щодо належного підтвердження отримання або ознайомлення особою зі змістом повідомлення про підозру іншим шляхом.
Аналіз положень КПК України дає підстави стверджувати, що направлення особі повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку відповідатиме вимогам КПК України лише у випадку вручення поштового відправлення особисто підозрюваному.
Так, згідно частини 1 статті 136 КПК України, належним отриманням підозри є виключно розпис особи, у тому числі на поштовому повідомленні.
Тому, сам лише факт направлення поштою повідомлення про підозру, не є доказом належного вручення особі такого повідомлення.
Таким чином, особа набуває статусу підозрюваного з моменту вручення їй особисто поштового відправлення, а не з моменту відправлення такого повідомлення слідчим.
Слідчий суддя оцінюючи докази надані слідчим СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області щодо підтвердження вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру, шляхом вручення цієї підозри депутату міської ради м. Південне Харківської області, приходить до наступного.
По перше чинним КПК України не передбачено в переліку осіб та організацій, які мають право вручити повідомлення про підозру особі - депутата місцевої ради.
По друге на думку слідчого судді, слід зауважити, що не усі процесуальні повідомлення можливо здійснити шляхом передачі документу, бо саме повідомлення про підозру це складна процесуальна дія, яка передбачає: прийняття процесуального рішення, вчинення процесуального виклику, процесуальної дії та реалізацію прав особи, яка внаслідок суворого дотримання закону при виконанні вимог ст. 278 КПК набуває відповідного статусу.
Крім того необхідно розрізняти процесуальні виклики від повідомлення про зміст документу із обов`язково визначеним статусом особи, яка має право роз`яснити зміст документу, обсяг набутих прав та обов`язків, та отримати пояснення, які особа має право надати з проводу підозри для можливості у подальшому прийняти рішення, зокрема, і щодо запобіжного заходу. І ця позиція цілком кореспондується із ч. 3 ст. 111 КПК України.
Таким чином дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру не було вручено особисто ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Прокурор в судовому засіданні не надав слідчому судді належних доказів та відомостей про отримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про підозру.
У зв`язку з чим застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на теперішній час будь яких запобіжних заходів, обмежень свободи дій чи обтяжень є незаконним та таким що суперечить вимогам чинного КПК України та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 42, 135, 136,176-178, 197 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні клопотання слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Донецького Апеляційного суду протягом 5 днів з дня винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1