Справа №585/2681/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/386/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сміле Роменського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, інваліда 3 групи, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу,

- 15 березня 2016 року Роменським міськрайонний судом Сумської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком 2 роки, відповідно ч.1 ст. 71 КК України приєднано невідбутне покарання за вироком від 10 липня 2015 року у виді штрафу в розмірі 1700 грн. і відповідно ч.3 ст. 72 КК України постановлено штраф виконувати самостійно,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні про вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням статті 69 КК України призначено покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 15 березня 2016 року у виді штрафу в розмірі 1300 грн.

Відповідно ч. 3 ст. 72 КК України, покарання за попереднім вироком у виді штрафу підлягає самостійному виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави, витрати на проведення експертизи наркотичних засобів в розмірі 1430 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх доводів обвинувачений ОСОБА_7 , як на підставу для перегляду вироку суду в частині призначеного покарання, вказував на наявність в нього інвалідності, а також тяжкого захворювання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_7 на початку червня 2018 року вирішив виготовити з насіння маку та органічного розчинника, наркотичний засіб опій ацетильований, для власного вживання. Втілюючи свій умисел, в обідній час 7 чи 8 червня 2018 року, більш точну дату встановити не видалося можливим, ОСОБА_7 в магазині в м. Ромни придбав насіння маку і приніс його до місця свого проживання. В подальшому, із придбаного насіння, органічного розчинника, соди та інших складників виготовив опій ацетильований, частину якого вжив ін`єкційно, а частину залишив зберігати для особистого вживання. 10 червня 2018 року в період часу з 17 год. 15 хв. до 17 год. 46 хв., в ході обшуку будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , виявлено та вилучено шприц об`ємом 2,5 мл, який заповнено на 2 мл рідиною коричневого кольору. Згідно висновку експерта від 05.07.2018 року надана на дослідження рідина в шприці є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опієм ацетильованим.

В судове засідання апеляційного суду сам апелянт ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, не з`явилися, крім того від захисника надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, тому враховуючи наведене і те, що в апеляційній скарзі питання про погіршення становища обвинуваченого не ставиться, його явка в судове засідання не є обов`язковою, тому колегія суддів проводить апеляційний розгляд за відсутності як обвинуваченого, так і його захисника, що не суперечить вимогам ч.4 ст.405 КПК України.

Тому заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила, і просила вирок суду залишити без змін, а скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст. 394, ч.1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорювалися і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно, є правильною.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання у виді 6 місяців арешту, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Засади призначення покарання зазначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

На переконання колегії суддів, призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, вказаних вимог закону суд дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання, є особою з інвалідністю, обставини, які пом`якшують покарання.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд першої інстанції вважав за можливе призначити ОСОБА_7 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді арешту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання відповідає вимогам закону та за своїм видом, та розміром, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Щодо посилання обвинуваченого у своїх доводах на наявність в нього поганого стану здоров`я та інвалідності, то їх колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження того, що за станом здоров`я обвинувачений не може відбувати покарання у виді арешту, чи йому проводять лікування, яке не може бути забезпечено в установі з питань виконання покарання.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, а також відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав зміни вироку суду в частині призначеного судом покарання.

Наведені в апеляційні скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2018 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4