Справа № 442/5134/19
Провадження № 1-кс/442/1183/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі клопотання слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджено прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про проведення судово медичної експертизи, -

встановив:

Слідчий Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду в межах кримінального провадження №0001133, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, з клопотанням про проведення судово-медичної експертизи, до проведення якої просить залучити експертів Дрогобицького районного відділення КЗЛОР ЛОБСМЕ.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 24.06.2019 в Дрогобицький ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про те, що 23.06.2019 орієнтовно о 21.15 год. невідома особа нанесла останньому тілесні ушкодження в голову.
Враховуючи те, що для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, звертається до суду із даним клопотанням.
Слідчий на розгляд клопотання не з`явився. Відповідно до вимог ч.3 ст.244 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України регламентовано, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Згідно п.2 ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Статтею 243 КПК України визначено, що експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження.
У ч.2 ст.244 КПК України встановлено вимоги до клопотання про залучення експерта. Так передбачено, що у клопотанні зазначається: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання, правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, якими обґрунтовуються доводи клопотання; експерт, якого необхідно залучити, або експертна установа, якій необхідно доручити проведення експертизи; вид експертного дослідження, що необхідно провести, та перелік запитань, які необхідно поставити перед експертом.
Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема із короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 23.06.2019 орієнтовно о 21.30 год. невідома особа по АДРЕСА_1 , вчинила словесний конфлікт з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 внаслідок чого нанесла останнім тілесні ушкодження.
Аналогічні обставини, викладені й у клопотанні про залучення експерта.
Проте, з протоколу допиту потерпілого від 10.07.2019 вбачається, що потерпілий чітко вказує на особу, яка заподіяла йому тілесні ушкодження.
З таких підстав, вважаю, що обставини кримінального правопорушення викладені недостовірно.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8, ч.5 ст.9 КПК). Статтею 17 закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права на всіх етапах провадження нарівні із законами України. Євросуд у своїх численних рішеннях визначає поняття «кримінальне обвинувачення» в досить широкому контексті. Так, у рішенні від 6.09.2005 у справі «Салов проти України» сказано, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинне розумітися в сенсі конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа скоїла злочин» (пп.42, 46 рішення від 27.02.80 у справі «Deweer v. Belgium» та п.73 рішення від 15.07.82 у справі «Eckle v. Germany»). У деяких випадках це може робитися «у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Eckle v. Germany»).
Європейський суд з прав людини визначає такі обставини, які вважаються моментом висунення обвинувачення: початок досудового розслідування проти конкретної особи чи арешт її банківських рахунків (рішення у справі «Ringeisen v. Austria»); арешт особи (рішення у справі «Wemhoff v. Germany»); офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно неї кримінального переслідування (рішення у справі «Neumeister v. Avstria»).
В цілому, на думку ЄСПЛ, обвинувачення охоплює весь комплекс процедур від початку досудового розслідування стосовно особи до винесення остаточного рішення.
Під початком досудового розслідування проти конкретної особи, за чинним законодавством України, може розумітися внесення до ЄРДР відомостей про вчинення нею кримінального правопорушення. Так, пунктом «с» §3 ст.6 конвенції встановлено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, обраного на власний розсуд.
Як указував ЄСПЛ у рішенні від 24.11.93 у справі «Imbrioscia v. Switzerland» (п.36) словосполучення «при встановленні кримінального обвинувачення» в §1 ст.6 Конвенції не означає, що ця стаття не застосовується на стадії досудового розслідування.
При цьому Конституційний Суд у рішенні від 30.09.2009 №23-рп/2099 констатував, що положення ч.1 ст.59 Конституції треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі й формах, як вона того потребує. Навіть якщо це право не передбачене законами України чи іншими правовими актами, особа не може бути обмежена в його реалізації.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 242-244 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджено прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про проведення судово медичної експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1