Справа № 615/656/19
Провадження № 1-кп/615/126/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження № 0000522 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Билбасівка Слов`янського району Донецької області, ромської національності, громадянина України, без освіти, не одруженого, що офіційно не працює, судимий 24.12.2015 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.296 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням строком на 3 роки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

04.12.2018 року близько 16-00 год. ОСОБА_3 з метою поїздки до м. Валки Харківської області з ОСОБА_9 поблизу станції метро Холодна гора в м. Харків зупинив автомобіль «ЗАЗ-SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_3 в якості пасажира сів на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля.

Під час руху в автомобілі ОСОБА_3 побачив, що водій ОСОБА_7 поклав свій мобільний телефон «Meizu М5 Note 16GB gray» на нижню передню панель автомобіля. В цей час у ОСОБА_3 виник прямий, злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, близько 17-00 год. викрав з нижньої передньої панелі автомобіля мобільний телефон «Меіzu М5 Note 16GB gray», вартістю 2654,30 грн., що належить ОСОБА_7 , після чого вийшов на зупинці громадського транспорту поблизу буд. № 11-А по вул. Харківській в м. Валки Харківської області, та зник з місця злочину, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 2654,30 грн.

В судовому засіданні обвинувачений спочатку визнавав свою вину частково, посилаючись на впевненість, що телефон не належить водію, а можливо належить попередньому пасажиру автомобіля. В подальшому зрозумівши помилковість висновків та протиправність свого вчинку, визнав вину повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, тим самим добровільно відшкодувавши матеріальні збитки.

Пояснив, що 04.12.2018 року біля станції метро Холодна Гора в м. Харків зупинив автомобіль ЗАЗ-SENS, щоб доїхати разом з дружиною ОСОБА_9 до м. Валки Харківської області. Водія раніше не знав. Дружина сіла на заднє пасажирське сидіння, він спереду, а потерпілий керував автомобілем.

В дорозі побачив перед собою мобільний телефон, який упав із передньої панелі автомобіля на коврик, де стояла його пляшка з безалкогольним напоєм. При виході близько 17-00 год. із автомобіля біля супермаркету Посад м. Валки Харківської області не помітно для водія дістав телефон, витер та поклав до кишені, після чого вийшов із автомобіля. Розумів, що бере чужий телефон, що це не правильно.

Спочатку особисто користувався телефоном, який був стального кольору, викинувши сім-карту потерпілого та вставивши свою. Через 3-4 дні вирішив продати телефон, так як не було грошей на підгузники для новонародженої дитини. Продав телефон на радіо ринку м. Харків за 1100 грн. Ніхто із родичів не знав, що телефон крадений.

З часом разом з працівниками поліції знайшли місце знаходження телефону та повернули потерпілому. Жалкує, що так зробив, зобов`язався більше не красти. Мав намір повернути телефон, але потерпілого більше не зустрічав.

Крім визнання вини, винуватість обвинуваченого у вчиненні крадіжки, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 04.12.2018 року близько 16-00 год. їхав з роботи повз станцію метро Холодна Гора в м. Харків, де підібрав попутчиків. Заїхавши на заправку ОККО біля смт. Комунар, поговорив з товаришем по телефону, після чого поклав його на панель біля коробки передач, під запальничкою. Під час поїздки не звертав увагу на телефон, а коли приїхав додому його не знайшов, тому відразу звернувся до поліції.

Звернув увагу, що телефон не міг сам випасти, оскільки заглиблення на панелі не дає можливості випадати речам навіть на поганій дорозі. Момент викрадення мобільного телефону не бачив.

Показання потерпілого ОСОБА_7 узгоджуються з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили встановлені судом обставини кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_9 дружина обвинуваченого повідомила, що 04.12.2018 року їздила з чоловіком до м. Харкова в лікарню. Повертаючись до м. Валки Харківської області, сіли в попутку, де ОСОБА_3 під ногами знайшов телефон, про що він сказав вже вдома. Коли брав мобільний телефон не бачила, але вважає, що в даному випадку він украв телефон, в зв`язку з чим сварила його. Мали намір повернути телефон, але так і не зустріли потерпілого. Думали, що він з іншого міста, проїздом до м. Києва, тому не повідомили поліцію. Пам`ятає, що вийшли із автомобіля біля супермаркету Посад м. Валки Харківської області близько 17-00 год. та пересіли в іншу машину, щоб доїхати додому.

Зазначила, що раніше ОСОБА_3 не знаходив телефони, мав у користуванні мобільний телефон, в їх марках не розбирається.

Свідок ОСОБА_10 мати обвинуваченого пояснила, що в даному випадку працівники поліції приїхали перший раз, запитували, чи бачила у сина новий мобільний телефон, на що повідомила, що не знає. Не розуміє, що трапилося із сином, оскільки раніше такого за ним не помічала. Особисто телефоном не користується, а у сина працівники поліції в її присутності вилучали його мобільний телефон, номер не пам`ятає, але остання цифра 13.

Вказала, що син допомагає по господарству, має на утриманні 5 малолітніх дітей, за якими доглядає, крім того, за наявності часу намагається заробити грошей по найму у людей, щоб забезпечити сім`ю.

Як вбачається із протоколу огляду автомобіля ЗАЗ Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , від 04.12.2018 року, біля бардачку в салоні автомобіля знаходиться кишеня, в якій, як пояснив потерпілий, лежав мобільний телефон, під час огляду кишеня була пуста. В бардачку автомобіля лежать документи, між передніми сидіннями лежать печатки, будь-якого іншого майна в салоні автомобіля не виявлено. На внутрішній стороні передньої пасажирської двері та на поверхні між бардачком та кишенею виявлено по одному сліду пальців рук, які від копійовані на дві липкі стрічки та запаковані в конверт.

Відповідно до висновку судової дактилоскопічної експертизи №2/430СЕ-19 від 25.04.2019 року слід пальця руки розміром 36х11 мм залишений безіменним пальцем лівої руки, а слід пальця руки розміром 31х12 мм залишений безіменним пальцем правої руки ОСОБА_3 .

За даними Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль ЗАЗ Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , належить потерпілому ОСОБА_11 , який має право керування транспортними засобами відповідної категорії згідно посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Згідно протоколу огляду речей та документів від 10.12.2018 року, в порядку ст.93 КПК України потерпілим надано гарантійний талон, в якому зазначені відомості мобільного телефону: модель «M5 Note 16 GB gray Meizu», серійний номер НОМЕР_4 , дата придбання 13.11.2018 року, найменування продавця ТОВ «Гаджет Трейнінг», відомості про покупця: ОСОБА_7 , тел. НОМЕР_5 . Після проведення огляду гарантійний талон долучено до матеріалів кримінального провадження.

В протоколі огляду речей та документів від 13.12.2018 року зазначено, що свідком ОСОБА_12 в порядку ст.93 КПК України надано закупочний акт, який долучено до матеріалів кримінального провадження. Оглядом встановлено, що ОСОБА_12 09.12.2018 року придбав у ОСОБА_3 , який вказав адресу місця проживання АДРЕСА_2 , мобільний телефон Meizu M5 Note gray, imei НОМЕР_4 , НОМЕР_6 , сплативши за нього 1200 грн.

Постановою слідчого від 13.12.2018 року вилучені предмети визнано речовим доказом та передано до камери зберігання речових доказів Валківського ВП.

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 12.01.2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 03.01.2019 року, вилучено мобільний телефон марки Meizu M5 Note 16 GB gray, imei НОМЕР_4 , НОМЕР_6 , який був у користуванні у ОСОБА_12 .

Обвинувачений в судовому засіданні звернув увагу, що викрадений мобільний телефон виявили через 3-4 дні завдяки його повідомленню, а не 12.01.2019 року, коли його вилучили.

В ході пред`явлення речей для впізнання 13.01.2019 року потерпілий ОСОБА_7 в присутності понятих впізнав вилучений мобільний телефон, як такий, що йому належить, за маркою, кольором, прижатістю у нижній частині корпусу, де знаходиться динамік, та за розміром екрану.

В цей же день мобільний телефон оглянуто в присутності понятих, запаковано, постановою слідчого від 20.03.2019 року визнано речовим доказом та передано до камери зберігання речових доказів Валківського ВП згідно квитанції №534.

Свідок ОСОБА_12 під час пред`явлення йому осіб для впізнання за фотознімками, вказав на фотозображення ОСОБА_3 , як особу, яка продала йому мобільний телефон Meizu M5 Note 16 GB gray на радіо ринку м. Харків. Вказав, що ОСОБА_3 знає досить давно, так як він періодично торгує різними речами на ринку, проти чого обвинувачений не заперечував в ході судового засідання.

На фотозображення ОСОБА_3 під час пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками вказав і потерпілий ОСОБА_7 , як на особу, яку він підвозив з м. Харкова до м. Валки Харківської області та яка сиділа на пасажирському сидінні, за формою обличчя, губами, посадкою очей, бородою, носом та за ромською національністю.

З інформації в електронному виді, вилученої згідно протоколу тимчасового доступу до документів (інформації), які містять охоронювану законом таємницю, на підставі ухвали слідчого судді від 24.01.2019 року, у ТОВ «Лайфселл» та аналітичної довідки слідує, що обвинувачений ОСОБА_3 користувався мобільним телефоном Meizu M5 Note 16 GB gray, використовуючи власну сім-карту НОМЕР_7 , що підтверджує показання як самого обвинуваченого так і свідка ОСОБА_10 .

В судовому засіданні обвинувачений не заперечував, що дійсно деякий час користувався викраденим телефоном.

Під час проведення слідчого експерименту 21.03.2019 року потерпілий ОСОБА_7 надав аналогічні показання щодо обставин викрадення мобільного телефону, які не спростовують показання обвинуваченого. Вказав, що не слідкував за телефоном, оскільки всю увагу приділяв дорожній обстановці, так як керував автомобілем.

Як вбачається із протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 04.04.2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 01.04.2019 року, ОСОБА_3 в присутності захисника добровільно видав сім-карту мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» з номером мобільного телефону НОМЕР_8 .

Постановою слідчого від 04.04.2019 року вилучені предмети визнано речовим доказом та передано до камери зберігання речових доказів Валківського ВП згідно квитанції №552.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1500 від 05.03.2019 року, ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону Meizu M5 Note 16 GB gray станом на 04.12.2018 року з урахування фізичного зносу складала 2654,30 грн.

Аналізуючи наведені докази, оцінюючи їх в порядку ст.94 КПК України суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки, тобто таємному викраденні чужого майна, усіма дослідженими в судовому засіданні доказами, як окремо, так і в їх сукупності.

Згідно примітки до ст.185 КК України повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила який-небудь із злочинів, передбачених ст.ст.185, 186, 189-191, 187, 262 КК України.

Як вбачається із наданої прокурором довідки спецперевірки станом на 18.12.2018 року ОСОБА_3 засуджений 24.12.2015 року за ч.2 ст.296 КК України. Крім того, 29.11.2016 року до ЄРДР внесено відомості у кримінальному провадженні №0005645 за ч.2 ст.185 КК України, у якому ОСОБА_3 оголошено в розшук, в зв`язку з чим заведено РД №0116238 від 30.12.2016 року.

За повідомленням начальника Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області від 01.03.2019 року місце знаходження підозрюваного в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 встановлено 15.12.2018 року, відібрано пояснення та зобов`язання, в зв`язку з чим його розшук припинено.

Разом з тим, із наданого прокурором повідомлення слідчого СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_13 від 24.04.2019 року кримінальне провадження на теперішній час з 29.12.2016 року зупинено в зв`язку із розшуком підозрюваного ОСОБА_3 .

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що часто відвідує м. Миколаїв, звідки родом його дружина ОСОБА_9 . Наполягав, що в грудні 2018 року дійсно був в поліції, де закрили кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки з`ясувалося, що потерпілий знайшов нібито викрадений телефон.

Дані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Як встановлено ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховую викладене, суд доходить висновку, що сторона обвинувачення не довела в судовому засіданні наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 такої ознаки злочину, як повторність, тому кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України.

При призначенні виду та міри покарання, суд, виходячи з вимог ст.65 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових правопорушень враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості. При цьому суд враховує мету і мотиви, якими керувався обвинувачений при вчиненні злочину, а також його поведінку під час і після вчинення злочину, наявність шкідливих наслідків злочину, що свідчить про його суспільну небезпечність.

Судом досліджено дані про особу обвинуваченого, який за місцем фактичного проживання характеризується формально позитивно, скарги та нарікання на його поведінку до міської ради не надходили. За місцем реєстрації не проживає більше 5 років, за час проживання характеризувався посередньо, в громадському житті селища участі не приймав.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що причиною переїзду до м. Валки Харківської області стали бойові дії та визначення території проживання не підконтрольною Україні.

Зі слів ОСОБА_3 має на утриманні 5 малолітніх дітей, проте в наданих для огляду стороною захисту копіях свідоцтв про їх народження батько значиться на підставі ст.135 СК України. Суд приймає до уваги, що можливо обвинувачений являється біологічним батьком дітей та утримує їх, на чому наполягали свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , але доказів, оформлених в передбаченому законом порядку не надано.

На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. До Валківської районної філії Харківського ОЦЗ не звертався, на обліку як безробітний на даний час не перебуває, офіційних доходів не має. У Валківському РВК на всіх видах військового обліку не виявлений.

Зі слів свідка ОСОБА_10 обвинувачений в результаті ДТП в 2017 році отримав ЧМТ, в зв`язку з чим перебуває на обліку у психіатра, що позбавляє його можливості офіційно працевлаштуватися, проте доказів, оформлених в передбаченому законом порядку, не надано.

ОСОБА_3 судимий, за повідомленням Валківського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області перебуває на обліку з 28.07.2016 року по теперішній час.

Як зазначено у висновку органу з питань пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, високий рівень вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на нього обов`язків відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Зазначено, що ОСОБА_3 не має освіти, має труднощі з читанням, письмом, здійсненням простих арифметичних дій. Не має достатніх професійних навичок для отримання роботи, тривалий час життя ніде не працює, проживає за рахунок виплат на дітей, які отримує його співмешканка та за рахунок своїх батьків. Коштів на забезпечення життєдіяльності не вистачає, має труднощі з раціональним використанням коштів. Дійсно проживає разом зі співмешканкою ОСОБА_9 та дітьми.

Зі слів ОСОБА_3 не підтримує стосунки з особами, які мають антисоціальну направленість, не має друзів, переважно спілкується зі своїми родичами.

Під час бесіди поводив себе неврівноважено, був збуджений та лаявся зі своєю співмешканкою. Зі слів не вживає алкогольні напої та наркотичні засоби. На думку органу з питань пробації, не усвідомлює серйозність наслідків своїх протиправних дій, не має готовності до зміни способу життя, не розуміє, що саме йому необхідно змінювати.

В якості обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, у відповідності до положень ст.66 КК України суд враховує визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, що сприяло добровільному відшкодуванню завданих злочином збитків.

Обставин, які б обтяжували обвинуваченому покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.1 ст.185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, сприятиме його перевихованню.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив протягом іспитового строку новий злочин, виходячи з положень ч.2 ст.75, ч.3 ст.78 КК України, суд розцінює його дії як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, тому вважає необхідним призначити йому покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України з урахуванням вимог передбачених ст.72 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Обов`язок по відшкодуванню понесених судових витрат в кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи №1500 від 05.03.2019 року на суму 715 грн. та судової дактилоскопічної експертизи № 2/430СЕ-19 від 25.04.2019 року на суму 2198,14 грн., виходячи з положень ст.124 КПК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого.

Як вбачається із ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк не більше 60 днів, а саме до 05.11.2019 року без визначення розміру застави.
При цьому судом встановлено, що згідно до протоколу ОСОБА_3 фактично затриманий 08.09.2019 року, 09.09.2019 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для застосування у відповідності до вимог ст.374 КПК України заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, прийняття рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, оскільки відносно однієї особи може бути застосовано лише один запобіжний захід.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року) з 08.09.2019 року до моменту постановлення вироку обвинуваченому ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 24.12.2015 року та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

До набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 08.09.2019 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року) обвинуваченому ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 08.09.2019 року до 18.09.2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон Meizu M5 Note 16 GB gray, що переданий для зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити в його розпорядженні; сім-карту мобільного оператора ТОВ «Лайфселл», що зберігається в камері зберігання речових доказів повернути обвинуваченому ОСОБА_3 , а при відмові знищити; закупочний акт від 09.12.2018 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертиз на загальну суму 2913,14 грн. на рахунок Державного бюджету України (код доходів 24060300, отримувач платежу: УК Слобідсь/м. Хар Слобідськи/24060300 п/рахунок 0005, код отримувача (ЄДРПОУ): 37999680, банк: Казначейство України, МФО 899998).

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1