ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

та сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000278, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Потсдам Федеративної Республіки Німеччина, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.2ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 11 травня 2017 року на невідбутий термін 1 рік 11 місяців 27 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 19 жовтня 2011 року вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі та звільненим умовно-достроково ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 03 травня 2017 року на невідбутий термін покарання 1 рік 11 місяців 27 днів, в період незнятої та непогашеної судимості на шлях виправлення не став, а протягом невідбутої частини покарання за попередньо вчинені злочини повторно вчинив новий корисливий злочин.

Так, судом визнано доведеним, що близько 10 години 19 квітня 2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , керуючись корисливим мотивом та умислом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, повторно таємно викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung SM-J120H/DS (SEK)» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вартістю 1315 гривень, з сім-картками операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 та ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_4 вартістю 50 гривень кожна, картою пам`яті SP на 8 Gb micro SD вартістю 56,67 гривень, та чохлом вартістю 61 гривень, внаслідок чого завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1532,67 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро покаявся. Підтвердив фактичні обставини вчинення ним незаконного заволодіння 19 квітня 2019 року мобільним телефоном ОСОБА_5 із сім-картками карткою пам`яті та чохлом. Зазначив, що телефон за кошти в сумі 430 гривень здав до ломбарду «Скарбниця». Після виявлення злочину добровільно повернув частину з них у розмірі 100 гривень потерпілому ОСОБА_5 в якості відшкодування, оскільки останній викупив телефон у ломбарді.

Потерпілий ОСОБА_5 до суду не з`явився, подав письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, зазначив також, що не має будь-яких претензій до обвинуваченого, просив його суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

При встановлених обставинах, оцінюючи наявні докази, суд вважає винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною повністю, а кваліфікацію його дій вірною.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Розлучений, із сім`єю не проживає. Не працює. Брав участь у військових діях під час служби у Афганістані, має статус учасника бойових дій. За місцем проживання характеризується негативно, веде антисоціальний спосіб життя, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, зловживає алкогольними напоями.

При призначенні покарання суд приймає до уваги те, що заподіяння реальної шкоди потерпілому було відвернуто не лише правоохоронним органом, а й обвинуваченим ОСОБА_4 , який добровільно відшкодував йому частину завданих збитків, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_5 не має жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, просив суд його суворо не карати.

При встановленні розміру покарання обвинуваченому суд також враховує його суб`єктивне відношення до вчиненого, а саме те, що він покаявся, усвідомив наслідки вчиненого.

Відтак, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю вчиненого злочину та добровільне часткове відшкодування завданих збитків.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому у відповідності до ч.4 ст.67 КК України, суд не враховує зазначений у обвинувальному акті рецидив злочинів як обставину, яка обтяжує покарання, оскільки ознака повторності врахована при кваліфікації злочину.

Разом з тим судом встановлено, що обвинуваченого ОСОБА_4 було засуджено 19 жовтня 2011 року вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.15-ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі та звільнено умовно-достроково ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 03 травня 2017 року на невідбутий термін покарання 1 рік 11 місяців 27 днів.

Відтак на момент вчинення нового злочину та ухвалення даного вироку ОСОБА_4 має судимість, до нього було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і протягом невідбутої частини покарання він вчинив новий злочин.

Повторне вчинення ОСОБА_4 умисного злочину беззаперечно свідчить про його суспільну небезпеку, небажання змінити характер свого життя та стати на шлях виправлення.

У відповідності до ч.2 ст.88 КК України, судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину.

У зв`язку із вчиненням обвинуваченим протягом невідбутої частини покарання нового злочину, у відповідності до ч.4 ст.81 КК України, суд повинен призначити йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71 та 72 цього Кодексу.

Згідно ч.1 та ч.4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Виявом справедливості при призначенні покарання є питання його відповідності вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому балансі із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого злочину, думку публічного обвинувачення, потерпілого, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан сім`ї, стан здоров`я, судимість, повторне вчинення ним злочину в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, ведення антисоціального способу життя після звільнення, а також психічне відношення до вчиненого, враховуючи те, що вчинений ним злочин віднесений до категорії середньої тяжкості, згідно ст.12 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, буде відповідати цілям покарання.

За вказаних вище обставин суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від покарання або призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Зважаючи на викладене суд також визнає доцільним застосувати до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжний захід - тримання під вартою, оскільки застосований більш м`який захід домашній арешт може не забезпечити запобігання ризику ухилення обвинуваченого від виконання рішення суду, оскільки останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі та існує ризик вчинення обвинуваченим нового правопорушення, оскільки він вчинив новий корисливий злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Речові докази слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся, арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 370-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 жовтня 2011 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді домашнього арешту змінити на тримання під вартою з утриманням його в державній установі Луцький слідчий ізолятор.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня взяття його під варту, тобто з 05 червня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави судові витрати в загальному розмірі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи.

Речові докази, а саме мобільний телефон марки «Samsung SM-J120H/DS (SEK)» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , з сім-картками операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 та ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_4 , картою пам`яті SP на 8 Gb micro SD, та чохлом повернути потерпілому ОСОБА_5

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, скерувати потерпілому.

Головуючий: (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1