В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/1203/19

11 жовтня 2019 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю : секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження № 0000074про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Горожанка Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , начальника Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, з вищою освітою, одруженого, інваліда ІІ групи, раніше не судимого, громадянина України,

за ч.2 ст.369-2 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 вчинив одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Злочин скоєно за таких обставин.
Відповідно до наказу № 813/6 від 29.04.2016 року ОСОБА_5 призначено на посаду начальника Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (надалі Відділ) із збереженням 10 рангу державного службовця.

Згідно зі своїми функціональними обов`язками, визначеними Положенням про Відділ, затвердженим наказом № 29/4 від 12.05.2016 року Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 очолює Відділ, здійснює керівництво його діяльністю, організовує роботу Відділу, вносить начальнику Головного територіального управління юстиції пропозиції щодо призначення на посади та звільнення з посад державних службовців та інших працівників відділу, вносить керівництву на розгляд пропозиції щодо проекту структури, штатного розпису та кошторису видатків на утримання Відділу, забезпечує виконання Відділом вимог чинного законодавства, видає доручення для здійснення повноважень та забезпечує контроль за їх виконанням, а також здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Також ОСОБА_5 відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Перебуваючи на посаді начальника Відділу, ОСОБА_5 займає посаду в органах державної влади, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарський функцій, і відповідно до Примітки 1 до ст. 364 КК України та ст. 6 Закону України «Про державну службу» є службовою особою.

Однак, свої службові повноваження ОСОБА_5 використав всупереч інтересам служби.

Так, 24.07.2019 року ОСОБА_6 , звернувся до ОСОБА_5 з метою отримання консультації для вирішення питання з приводу закриття виконавчих проваджень щодо накладення на нього штрафів за порушення адміністративного законодавства, а також незвернення в суд з поданням про тимчасове обмеження виїзду за межі України, оскільки на ОСОБА_6 у 2019 році неодноразово накладалися адміністративні стягнення, в тому числі і за порушення митного законодавства.

В цей час у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, за вплив на прийняття рішень особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто за вплив на державних виконавців Відділу, у яких на виконанні знаходилися виконавчі провадження щодо ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 24.07.2019 року, перебуваючи у приміщенні Відділу повідомив ОСОБА_6 про можливість закриття усіх виконавчих проваджень та подальшого незвернення в суд про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за умови передачі йому особисто неправомірної вигоди в сумі 30000 гривень.

26 липня 2019 року о 16 год 02 хв ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку №7а на вул. Львівській в м. Івано-Франківську, у власному автомобілі марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , під час зустрічі з ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою отримання неправомірної вигоди для себе за вчинення впливу на прийняття рішень державними виконавцями, отримав від останнього частину неправомірної вигоди в сумі 10000 гривень та домовився з ним про передачу іншої частини неправомірної вигоди у розмірі 20000 грн. 29.07.2019.року

З метою доведення свого умислу до кінця, 29.07.2019 року о 14 год 16 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті Богородчанського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, що знаходиться на вул. Шевченка,69 в селищі Богородчани, зустрівся з ОСОБА_6 та отримав від нього іншу частину грошових коштів в сумі 20000 гривень як неправомірну вигоду за вплив на державних виконавців щодо закриття усіх виконавчих проваджень стосовно останнього та незвернення в суд про тимчасове обмеження виїзду за межі України.

У такий спосіб ОСОБА_5 , будучи службовою особою, яка наділена повноваженнями представника влади, у період із 26 по 29 липня 2019 року, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів на загальну суму 30000 гривень за вплив на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, підтвердив викладені в обвинуваченні обставини та дав показання про те, що працюючи на посаді начальника Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області,26 липня 2019 року близько 16 години, перебуваючи поблизу будинку №7а на вул. Львівській в м. Івано-Франківську, у власному автомобілі марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав від ОСОБА_6 10000 гривень, а також 29.07.2019 року близько 14 години у своєму службовому кабінеті Богородчанського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області отримав від ОСОБА_6 20000 грнивень як неправомірну вигоду за вплив на державних виконавців щодо закриття виконавчих проваджень стосовно останнього та не звернення в суд про тимчасове обмеження виїзду за межі України.

Щиро розкаюється у тому, що сталося, з самого початку досудового розслідування давав правдиві показання та допомагав слідству, просить суворо його не карати. Погоджується з тим, щоб не досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи, які він не заперечує.
Відповідно до вимог ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинуваченого, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати фактичні обставини справи, які не досліджуються судом, в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого доведеною, а його дії кваліфікує за ч.2 ст.369-2 КК України як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, щоОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, одружений, має на утриманні дружину - інваліда ІІІ групи (а.с.66 - 67), виключно позитивно характеризується за місцем роботи та проживання (а.с. 27, 79), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.56, 57).
Суд також враховує, що обвинувачений має незадовільний стан здоров`я, оскільки є інвалідом ІІ групи (а.с. 24, 63-65), відповідно до Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» вважається особою похилого віку, критично оцінює свою протиправну поведінку та готовий нести кримінальну відповідальність.
Обираючи міру покарання обвинуваченому суд враховує роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями, якою звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи вищенаведені обставини, з урахуванням особи винного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.369-2 КК України у виді штрафу.
Таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у виді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін. Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 67235 грн, що внесена 31.07.2019 ОСОБА_7 , повернути заставодавцю.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 900 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 15300 грн.
Речові докази : грошові кошти у сумі 20000 грн. купюрами по 500 грн повернути Управлінню Служби безпеки України в Івано-Франківській області; грошові кошти в сумі 500 грн. купюрами по 200 грн та 100 грн, 502 долари США купюрами по 100 доларів США та по 1 долару США, а також мобільний телефон марки «Samsung» - повернути ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 3768,24 грн витрат за проведення експертиз, зокрема, за висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/109/09-183ТД/19 від 03.09.2019 року 1884,12 грн; за висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/109/20-167МРЄВ/19 від 02.09.2019 року 942,06 грн та за висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/109/20-182МРЄВ/19 від 03.09.2019 року 942,06 грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у виді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін. Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 67235 грн повернути заставодавцю ОСОБА_7 .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1