Справа № 539/1757/19
Провадження № 1-в/539/77/2019
П О С Т А Н О В А
19 червня 2019 року Лубенський міськрайонний суд
у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
представника заявника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни клопотання ОСОБА_5 про зняття арешту на майно, -
ОСОБА_5 звернулася в суд з клопотанням про зняття арешту на майно в якому вказала, що відносно неї за вчинення злочину передбаченого ч.ч.4,5 ст.27, п.п.6,11 ч.2 ст.115 КК України 28.02.2004 року була відкрита кримінальна справа №0460021, в ході розслідування якої, з метою забезпечення заявленого цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, та з метою забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, старшим слідчим ОСОБА_6 11.03.2004 року була винесена постанови про накладення арешту на все її рухоме і нерухоме майно.
15.03.2004 року на виконання вищевказаної постанови був складений протокол опису належного їй майна, а саме: холодильника «Снайге-2» б/у вартістю 100 грн. та шафи двухстворчатої виготовленої з тирсоплити б/у, вартістю 50 грн.
Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 17.12.2004 року за вчинення вищевказаного злочину вона була засуджена до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.
На даний час вона дізналася, що Другою Лубенською державною нотаріальною конторою накладено обтяження на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а свідоцтво про право на спадщину за законом вона отримала 14.11.2017 року, тобто уже після звільнення з місць позбавлення волі. Підставою обтяження є вищевказана постанови слідчого б/н від 11.03.2004 року.
При зверненні до ВДВС з приводу зняття арешту з належного їй вищевказаного майна вона отримала повідомлення з якого вбачається, що згідно бази даних ЄДРВП та АСВП станом на 14.11.2017 року відкриті виконавчі провадження де б вона була боржником у віллі не перебувають у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду, оскільки в таких випадках з майна чи коштів може бути знятий арешт за рішенням суду.
На підставі вищевикладеного, ОСОБА_5 прохає зняти арешт на все належне їй майно, накладений згідно постанови старшого слідчого Лубенської міжрайонної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 від 11.03.2004 року про накладення арешту на все майно та оголошення заборони на його відчуження по кримінальній справі №04640021 та зобов`язати Першу Лубенську державну нотаріальну контору внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідні відомості про зняття арешту на все майно, які були внесені 01.03.2005 року за №1726572 на підставі вищевказаної постанови.
В судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник вимоги поданого клопотання підтримали.
Прокурор не заперечує щодо зняття заборони з відчуження майна.
Ознайомившись з матеріалами клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 17.12.2004 року ОСОБА_5 було засуджено за ч.3 ст.27, п.п.6,11 ч.2 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю (а.с.8-9).
Кримінальна справа по факту вчинення ОСОБА_5 вищевказаного злочину була відкрита старшим слідчим Лубенської міжрайонної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 28.02.2004 року за №0460021.
Розглядаючи клопотання ОСОБА_5 суд на підставі розділу 11 КПК керується положеннями КПК України (в редакції 1960 року), оскільки провадження у справі здійснено саме за цим процесуальним законом, а питання щодо зняття арешту з майна вирішується на виконання судового рішення ухваленого за КПК 1960 року.
Статтею 409 КПК України (в редакції 1960 року), передбачено, що питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, що постановив вирок.
Згідно п. 9 розділу XI "Перехідних положень" КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, а тому клопотання про скасування арешту з майна підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності КПК, тобто в порядку КПК України (редакції 1960 року).
З матеріалів клопотання вбачається, що в ході розслідування вищевказаної кримінальної справи у відповідності до ст.125 КПК України (в ред.1960р). з метою забезпечення можливого цивільного позову, з метою відшкодування збитків, завданих злочином і виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, вищевказаним слідчим 11.03.2004 року була винесена постанови про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_5 (а.с.6).
15.03.2004 року на виконання вищевказаної постанови був складений протокол опису належного ОСОБА_5 майна, а саме: холодильника «Снайге-2» б/у вартістю 100 грн. та шафи двухстворчатої виготовленої з тирсоплити б/у, вартістю 50 грн. (а.с.7).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.05.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 є власником 1/3 частини двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 14.11.2017 року Другою Лубенською державною нотаріальною конторою. З вказаної інформації також вбачається, що на дане майно накладено арешт на підставі постанови б/н від 11.03.2004 року , видавник прокуратура, дата і час державної реєстрації 01.03.2005 року 15:41:32, вид обтяження арешт нерухомого майна (а.с.14).
Частина 1 ст. 49 КВК України зазначає, що конфіскації підлягає майно, яке є особистою власністю засудженого, в тому числі його частка в спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і також вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.
У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 р.: «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» (з подальшими змінами), у порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством, суди можуть за поданням державного виконавця або прокурора вирішити питання про звернення конфіскації на додатково виявлене майно засудженого, набуте ним до винесення вироку і яке підлягає за законом конфіскації, а також на майно, придбане хоча б і після винесення вироку, але на гроші чи за рахунок майна, що підлягають конфіскації за вироком, у випадках, коли не закінчився строк давності його виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду, а п. 4 ч. 1 тієї ж норми передбачає, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом десяти років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Як вбачається з матеріалів клопотання арешт на майно ОСОБА_5 накладався з метою забезпечення можливого цивільного позову, з метою відшкодування збитків, завданих злочином і виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, але строк давності виконання даного виду додаткового покарання закінчився.
Крім того, частка квартири на яку на даний час накладено обтяження у виді арешту нерухомого майна набута ОСОБА_5 в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.11.2017 року, тобто не є майном придбаним на гроші чи за рахунок майна, що підлягало конфіскації за вироком.
Отже, враховуючи викладене, а також відсутність на теперішній час правових підстав для арешту майна ОСОБА_5 , накладеного постановою слідчого від 11.03.2004 року, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.
Керуючись п.9 Розділу Х1 «Перехідні положення» КПК України, ст.ст. 125, 126, 409, 411 КПК України (в редакції 1960 року), суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_5 про зняття арешту на майно задовольнити.
Зняти арешт на все майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , накладений згідно постанови старшого слідчого Лубенської міжрайонної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 від 11.03.2004 року про накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження по кримінальній справі №04640021.
Зобов`язати Першу Лубенську державну нотаріальну контору внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідні відомості про зняття арешту на все майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , які були внесені 01.03.2005 року за №1726572 на підставі постанови старшого слідчого Лубенської міжрайонної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 від 11.03.2004 року про накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження по кримінальній справі №04640021.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1