справа №619/1279/19
провадження №1-кп/619/264/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі Харківської області кримінальне провадження №0001914 від 26.12.2018 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1)20.05.2002 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання, звільнений з іспитовим строком 1 рік; 2) 25.07.2003 вирокомДергачівського районного суду Харківської області за ч.3 ст.185, ст.15, ч.3 ст.185, ст.14, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст. 70, 71 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 3) 19.10.2011 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 70 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки; 4) 04.06.2014 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 70 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений15.06.2018 з Харківської ВК №43 згідно з ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від07.06.2018 на невідбутий термін 6 місяців 16 днів
за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 25.12.2018 ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Березівське Дергачівського району Харківської області, приблизно о 21.00 годині підійшов до будинку АДРЕСА_2 , де, маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою подальшого власного користування, ОСОБА_4 підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21063» д.н. з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та був припаркований біля вищезазначеного будинку.Впевнившись, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою подальшого власного користування, діючи повторно, ОСОБА_4 через задні праві пасажирські двері проник до салону автомобіля та в подальшому пересів на водійське сидіння, де пошкодив полімерну обшивку замка запалювання і відірвав дроти контактної групи замка запалювання, з метою приведення в дію двигуна автомобіля без ключа запалювання, тобто спроби запуску двигуна, тим самим намагався незаконно заволодіти транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21063» д.н. з НОМЕР_1 , однак не довів свій злочинний умисел до кінця по причинам, що не залежали від його волі, оскільки в салоні автомобіля був затриманий ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , тим самим не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.В разі доведення ОСОБА_4 свого умислу до кінця, потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку експерта (судова автотоварознавча експертиза) №618 від 16.01.2019, була б заподіяна майнова шкода в розмірі - 18380 грн. 00 коп.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, пояснивши суду про обставини викладені вище.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. Таким чином, суд обмежився дослідженням доказів, поясненнями обвинуваченого та вивченням даних про його особу, без дослідження інших письмових доказів, які стосуються фактичних обставин справи.
Аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 є доведеною, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.3 ст.15 ч.2 ст.289 КК України - тобто незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно.
Суд, вивчивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановив, що він неодноразово судимий, востаннє 04.06.2014 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 70 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений15.06.2018 з Харківської ВК №43 згідно з ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від07.06.2018 на невідбутий термін 6 місяців 16 днів, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
При призначенні покарання суд, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості та всі обставини вчинених злочинів, дані про особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину приходить до висновку що ОСОБА_4 повинен нести покарання, пов`язане з позбавленням волі, в зв`язку з тим, що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.
При цьому суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.68 КК України покарання за замах на злочин не може перевищувати двох третин максимального строку, передбаченого відповідною частиною статті КК України.
Суд не призначає обвинуваченому додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке передбачено санкцією ч.2 ст.289 КК України, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що під досудового слідства було накладено арешт на належне ОСОБА_4 майно.
Суд враховує роз`яснення, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Частиною 1 ст.71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин у період умовно-дострокового звільнення, суд призначає йому покарання за правилами ст.71 КК України та до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.06.2014.
Суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та змінити обвинуваченому запобіжний захід після набрання вироком законної сили з домашнього арешту на тримання під вартою.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання, у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.06.2014 та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п?яти) років 1 (одного) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, згідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 21.03.2019 - залишити без змін, до набрання даним вироком законної сили.
Після набрання вироком законної сили, спрямувати ОСОБА_4 у Державну установу «Харківська установа виконання покарань».
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою після набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль ВАЗ-21063 д.н. НОМЕР_2 вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судово автотоварознавчої експертизи №618 від 16.01.2019 в сумі 1430 грн. 00 коп.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1