Дата документу 25.11.2019 Справа № 310/7926/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/1076/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/7926/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Дніпровським апеляційним судом та Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андрівки Бердянського району Запорізької області, громадянина України, який одружений, працює керівником ФОП ОСОБА_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України,

відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 07 грудня 2019 року, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апелянт вважає, що з урахуванням того, що ОСОБА_7 не визнає себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, а слідчому судді надано достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри, здатність застосувати насильство, є підстави вважати, що підозрюваний може вплинути на потерпілого, чого слідчий суддя не взяв до уваги.

Також, на думку прокурора, слідчим суддею не враховано, що у ОСОБА_7 немає постійного місця проживання в м. Бердянську, а його перебування під домашнім арештом в іншій області, значно ускладніть досудове розслідування та виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого розслідування.

У запереченнях захисник ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, слідчий суддя, встановивши доведеними обставини, передбачені п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, врахувавши підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених вище обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухані думки слідчого, прокурора, захисника та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Так, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, з чим погоджується й колегія суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя також дійшов вірного висновку про їх наявність. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які є посилання у клопотанні, дають підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; впливати на потерпілого.

Разом з цим, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово та дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, по якому позитивно характеризується, має на утриманні двох доньок, одна з яких є малолітньою, офіційно працевлаштований, тобто, має міцні соціальні зв`язки, відсутні дані про його перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, не ухиляється від участі у досудовому розслідуванні, а також не вчиняє дій, які перешкоджають його здійсненню, свідчать, на переконання колегії суддів, про те, що хоча зазначені слідчим у клопотанні та встановлені слідчим суддею ризики, і є реальними, проте, мають мінімальний ступінь їх здійснення,що не виключає можливість застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому колегія суддів враховує й те, що слідчим у клопотанні, а прокурором в судовому засіданні, не наведено переконливих доказів існування обставин, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним ризикам.

Також колегія суддів враховує і фактичну поведінку підозрюваного після застосування щодо нього 07 жовтня 2019 року запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який самостійно з`явився за викликом апеляційного суду до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Факт того, що ОСОБА_7 наразі підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, не може, як вважає колегія суддів, беззаперечно свідчити про вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується доводу апелянта про невизнання ОСОБА_7 вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, то колегія суддів не бере його до уваги, оскільки визнання чи невизнання вини не входить до переліку ризиків та підстав, передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України, а є виключно правовою позицією підозрюваного.

Отже, з огляду на зазначені вище обставини, застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Саме вказаний запобіжний захід, на думку колегії суддів, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , з метою чого, слідчий суддя поклав на підозрюваного низку обов`язків, передбачених, у тому числі, пунктами 1, 2 та 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першою вимогою до суду, прокурора або слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого знаходиться вказане кримінальне провадження; не відлучатися із м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, що спростовує довід прокурора про те, що перебування ОСОБА_7 під домашнім арештом в іншій області, значно ускладніть досудове розслідування та виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого розслідування, а покладений на підозрюваного обов`язок, передбачений п. 3 ч. 5 ст. 194 КПК України утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_12 запобігатиме ризику незаконного впливу ОСОБА_7 на цього потерпілого.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_7 , який перебуває під домашнім арештом, можуть здійснювати й працівники органу Національної поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги прокурора.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 07 грудня 2019 року, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: