У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2019 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання власника майна ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0008975 про скасування арешту майна -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про скасування арешту, мотивуючи наступним.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року по справі №761/2817/15-к, в рамках кримінального провадження № 0000515 від 19.11.2014 року накладено арешт, в тому числі на 27/100 частини квартири АДРЕСА_1 .
На даний час кримінальне провадження № 0000515 від 19.11.2014 року та кримінальне провадження № 0008975 об`єднано в одне і досудове розслідування здійснюється СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області.

16.04.2019 року ОСОБА_2 , за результатом відкритих торгів електронного аукціону, придбав право вимоги за договором застави №35/, та став заставодержателем прав на 27/100 квартири АДРЕСА_2 . Згідно з умовами договору, у ОСОБА_2 є право звернення стягнення на заставлене майно. Відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, на підставі вище викладеного просить скасувати арешт з майна, право на звернення стягнення з якого, він придбав у встановленому законом порядку.
Прокурор письмові заперечення проти скасування арешту з майна.
Власник майна до судового засідання не з`явився, написав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив клопотання задовольнити.
Розглянувши клопотання, та дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У провадженні СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, знаходиться об`єднане досудове розслідування кримінального провадження № 0008975.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року по справі №761/2817/15-к, в рамках кримінального провадження № 0000515 від 19.11.2014 року накладено арешт, в тому числі на 27/100 частини квартири АДРЕСА_1 .
16.04.2019 року ОСОБА_2 , за результатом відкритих торгів електронного аукціону, придбав право вимоги за договором застави №35/, та став заставодержателем прав на 27/100 квартири АДРЕСА_2 . Згідно з умовами договору, у ОСОБА_2 є право звернення стягнення на заставлене майно.
З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що справді, за вказаних у клопотанні обставин, та того факту, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, який не мав стосунку до вчиненого кримінального правопорушення, обмеження його права власності є недопустимим, скасування арешту майна, в даному разі, не буде перешкоджати проведенню досудового розслідування, яке в порушення розумних строків триває понад п`ять років. Слідчий суддя переконаний, що за такий тривалий строк, орган досудового розслідування повинен був вжити всіх необхідних дій задля належного фіксування доказів та встановлення усіх обставин вчиненого діяння. Подальше обмеження права власності є недопустимим, а тому у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання власника майна ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0008975 про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року по справі №761/2817/15-к, в рамках кримінального провадження № 0000515 від 19.11.2014 року на 27/100 частини квартири АДРЕСА_1 .
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

16.07.2019