П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 183/2495/17

провадження № 51-1289 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі
відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурорана ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року стосовно

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року, ОСОБА_6 засуджено за:

- ч. 2 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч. 2 ст. 186 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці;

- на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці;

- на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року, ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, судові рішення стосовно якого в касаційному порядку не оскаржуються.
-
За вироком суду ОСОБА_6 і ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Так, 20 лютого 2017 року приблизно о 03.00 ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку №1 на вул. Гагаріна та будівлі Будинку офіцерів у смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою між собою, ОСОБА_6 повторно , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрали у ОСОБА_8 шкіряний гаманець з грошовими коштами та банківською карткою, ліхтарик «Bailong 500 lumens Creeled», мобільний телефон «Jeep GT-ХІ» з сім-картами, спричинивши останньому легких тілесних ушкоджень та матеріальних збитків на загальну суму 4 996,00 грн.

В подальшому ОСОБА_6 , використовуючи викрадені банківську картку та мобільний телефон, шляхом зняття з рахунку таємно викрав грошові кошти в сумі 15 500,00 грн, спричинивши ОСОБА_8 матеріальних збитків на зазначену суму.

Крім того, 23 травня 2017 року приблизно о 01.00 ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрав у ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Samsung GT-С3782» з сім-картою мобільного оператора «МТС» та картою пам`яті на 16 Gb, військовий квиток, посвідчення учасника бойових дій, спричинивши потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 1457,50 грн.

Також, 23 травня 2017 року приблизно о 01.05 ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрав у ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Nокіа 105» з сім-картою мобільного оператора «МТС», карту «ПриватБанк», зірвав з останнього куртку, спричинивши потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 537,50 грн.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із постановленим стосовно ОСОБА_6 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить його скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив і не спростував викладених в апеляційній скарзі доводів, у своєму рішенні не навів обґрунтування залишення апеляційної скарги без задоволення, що призвело до призначення ОСОБА_6 необґрунтовано м`якого покарання. Зазначає про те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Засуджений заперечив проти задоволення касаційної скарги прокурора.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України в касаційному порядку не оспорюються.

Щодо наведених у касаційній скарзі доводів прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного судом апеляційної інстанції покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Як убачається зі змісту ухвали, суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора, визнав обґрунтованим призначене судом першої інстанції покарання у вигляді позбавлення волі, врахувавши ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, відсутність обтяжуючих чи пом`якшуючих покарання обставин, а також дані про його особу, зокрема, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став і знову вчинив чотири корисливих злочини, за місцем проживання характеризується посередньо.

При цьому апеляційний суд за доводами апеляційної скарги прокурора не знайшов підстав визнати призначене ОСОБА_6 покарання надмірно м`яким, достатньо переконливо обґрунтувавши свої висновки.

Суд апеляційної інстанції, як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 дотримався положень статей 404, 405, 407, 414 КПК України та постановив рішення у відповідності до вимог ст. 419 цього Кодексу.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.

Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_6 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3