Провадження №11-сс/801/760/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваної ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу зі змінами захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2019 в кримінальному провадженні №0000187 від 02.11.2019,
ВСТАНОВИВ:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.01.2020 до 11 год 45 хв, стосовно ОСОБА_8 , якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.
Одночасно підозрюваній ОСОБА_8 визначено заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що становить 160 560 гривень з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Згідно ухвали, слідчий суддя відповідно по положень ст.ст. 177, 178 КПК України, врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого їй кримінального правопорушення, яка підтверджується доданими до клопотання даними, тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, а також врахувавши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту чи особистого зобов`язання.
В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_8 змінили апеляційні вимоги та просили зменшити суму визначеної судом першої інстанції суму застави.
Захисник вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою. На переконання апелянта слідчим суддею не було враховано, що підозра оголошена ОСОБА_8 необґрунтована належними доказами, містить ряд суперечностей з встановленими по справі обставинами. Крім того, слідчим суддею фактично не було прийнято до уваги те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на її утриманні перебуває мати пенсіонерка та дочка, яка перебуває в декретній відпустці.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали подану апеляційну скаргу зі змінами та просили її задовольнити, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга зі змінами задоволенню не підлягає з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою особи міститься і в положеннях ст. ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадження відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження №0000187 від 02.11.2019, у якому оголошено підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді взяття під варту судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваною кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнівів не викликає.
Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме ті, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також іншим чином перешкоджати встановленню істини по справі.
Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.
Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п.п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та відомості про її особу.
З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Посилання сторони захисту про недоведеність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є необґрунтованими, оскільки містять лише незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, тоді як положення ч. 5 ст. 132 КПК України вимагають доведення обставин, на які посилається сторона, що у цьому випадку не мало місця.
Також на переконання колегія суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги обставини, встановлені ст.ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 слід визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 160 560 гривень, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, підозрювана вирішить не зникати через побоювання втрати заставу.
Станом на день розгляду провадження в суді апеляційної інстанції сума застави визначена слідчим суддею була внесена підозрюваною ОСОБА_8 на спеціальній рахунок визначений в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваної ОСОБА_8 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу зі змінами адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2019 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в сумі 160 560 грн щодо підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя