КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2019 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у провадженні.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 , 08.07.2018 року близько 15 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», реєстраційний номер Республіки Литва НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», під час руху на 33 км +500м автодороги сполученням «Київ-Ковель», в межах населеного пункту смт. Ворзель Київської області, у смузі для руху в напрямку м. Ковель, проявив злочинну самовпевненість, не стежив за дорожньою обстановкою, своєчасно не відреагував на її зміну, маючи намір здійснити поворот ліворуч для заїзду до бази відпочинку «Дачі», не переконавшись у безпечності свого маневру, різко змінив напрямок руху керованого ним автомобіля ліворуч та виїхав на смугу зустрічного руху в напрямку м. Київ, де відбулося зіткнення з автомобілем «Suzuki Swift», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР, згідно з яким «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п. 16.13 ПДР, згідно з яким «перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч». В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , від отриманих тілесних ушкоджень померли, а потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 49/381 від 18.10.2018 року смерть ОСОБА_11 настала від отриманої множинної травми тіла. Травми, виявлені при судово-медичному дослідженні, утворилися від дії тупих/го предмету/ів незадовго до смерті, можливо у пасажира автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, як наведено в ухвалі суду, від ударів об виступаючі частини салону чи стискання ними, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 48/357 від 28.08.2018 року смерть ОСОБА_8 настала від множинної травми тіла. Травми, виявлені при судово-медичному дослідженні, устворилися від дії тупих/го предмету/ів незадовго до смерті, можливо у пасажира автомобіля під час дорожньо-транспортної події, як наведено в ухвалі суду, від ударів об виступаючі частини салону чи стискання ними, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 166/Е від 17.10.2018 року, у ОСОБА_10 мали місце ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому правого стегна, закритого вивиху 2-4-го пальців правої ступні, рваної рани лівого стегна, а також закритої травми грудної клітини. Описані ушкодження утворилися від дії тупого(их) предмету(ів), по давності можуть відповідати строку і обставинам вказаним в ухвалі суду і відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, так як для зрощення перелому та відновлення функції правої нижньої кінцівки необхідний термін більше 21-го дня.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1 та 16.13 ПДР перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить змінити вирок Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2019 року в частині визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначення йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, враховуючи особу винного та інші обставини справи із застосуванням ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробовуванням та покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.
При цьому захисник зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим.
Апелянт вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, порушивши Правила дорожнього руху, але він цього не бажав, та й сам міг загинути в ДТП.
Обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому злочинні, компенсував матеріальну й моральну шкоду потерпілим та продовжує фінансово підтримувати як потерпілих, так і членів їхніх родин, що підтверджується численними розписками потерпілих, які подавали свої заяви до суду про те, що не мають до обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальних претензій та не наполягають на покаранні, пов`язаному з позбавленням волі.
Захисник звертає увагу на позитивну характеристику особи обвинуваченого та досудову доповідь у порядку ст. 314-1 КПК України, згідно з якою виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та він не становить високої небезпеки для суспільства.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 286 КК України в апеляції захисника не заперечуються.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, зокрема, що відповідно до ст. 12 КК України, вчинений злочин відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, а також обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілим, відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначив покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 286 КК України.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів та відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.
При призначенні покарання суд першої інстанції врахував обставини, на які посилається в апеляції захисник, а саме: суд врахував дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується та вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілим, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Пославшись у вироку на висновок досудової доповіді, складеної відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції не дав окремої оцінки цьому документу, проте колегія суддів вважає, що наявність такої доповіді не може бути достатньою підставою для застосування до ОСОБА_6 вимог ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням з огляду на таке.
У досудовій доповіді зазначено, що беручи до уваги наявну інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також низьку ймовірність вчинення повторного злочину, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить суспільної небезпеки для суспільства.
Колегія суддів звертає увагу на те, що висновок органу пробації ґрунтується на інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, та містить припущення щодо низької ймовірності вчинення ОСОБА_6 повторного злочину, тобто стосується обставин, які характеризують особу винного та обставини щодо можливості вчинення повторно злочину.
Разом з тим, для застосування положень ст. 75 КК України та ухвалення рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, суду, відповідно до вимог частини першої вказаної статті, окрім даних про особу обвинуваченого необхідно враховувати тяжкість злочину та інші обставини.
ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин з тяжкими наслідками, оскільки внаслідок грубого порушення обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху України загинуло дві особи - потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкі наслідки злочину, колегія суддів вважає, що наявність висновку органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі не може бути достатньою підставою для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі.
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2019 року, у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, як про це прохає в апеляційній скарзі захисник.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/2123/2019 Категорія КК: ч. 3 ст. 286

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12
Доповідач ОСОБА_1