Справа № 279/3693/19
Номер рядка звіту 223
номер провадження 1-кп/279/542/19 В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Свердловськ Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не інваліда, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, раніше судимого: 23.02.2004 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185 ч.2,185 ч.3,186 ч.2,296 ч.2,70 КК України до 4 років позбавлення волі; 30.11.2006 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185 ч.3,263 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі; 14.03.2012 року Богунським районним судом м.Житомира за ст.187 ч.3,187 ч.4,70 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією 1/4 частини належного йому майна; 22.04.2013 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.186 ч.3,70 ч.4 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією 1/4 частини належного йому майна, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,
Рухаючи у вказаному напрямку в порушення вимог пунктів 2.1-а, 2.3-б, 10.1, 12.1, 12.4, 12.9-б, 12.9-г Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, в яких сказано:
- водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;
- водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" Правил дорожнього руху України, різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді),
виявив неуважність до дорожніх обставин, не врахував дорожню обстановку, що не дало змоги постійно контролювати рух транспортного засобу, не вибрав безпечної швидкості на вказаній ділянці дороги перевищивши швидкість, допустив занос транспортного засобу, тим самим створив небезпеку для руху, виїхав за межі проїзної частини, де здійснив зіткнення з деревом, після чого автомобіль перекинувся та, притиснув до металевого гаража пішохода - малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В результаті дорожньо-транспортної події пішохід - малолітній ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась раною лобної ділянки волосистої частини голови і саднами на шкірі обличчя, багато уламковими переломами лобної, правої скроневої та лівої тім`яної кісток, забою головного мозку, крововиливами під тверду оболонку правої півкулі мозку, які згідно висновку експерта №162 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.
Порушення ОСОБА_7 , вищевказаних Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_7 , скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_7 по суті пред`явленого обвинувачення винним себе визнав повністю, від дачі показань відмовився, зазначивши, що в обвинувальному акті всі фактичні обставини злочину викладені вірно та ним не оспорюються. Позов визнав.
Законний представник потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні надала показання, що очевидцем подій вона не була. Цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. В обґрунтування поданого позову зазначила, що її син внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження, й досі залишається в край тяжкому стані. Наслідки події, що сталася, потягли за собою значних фізичних, душевних і матеріальних затрат, та й дотепер вимагають їх подолання. Ії син став інвалідом, переніс декілька операцій, на даний час потребує подальшого лікування і вона дуже важко переносить ці всі події, так як виникли відповідні психотравмуючі фактори, негативні емоції та переживання, загострився стан здоров`я. Наполягала на призначенні самого суворого покарання обвинуваченому та вказала, що завдана злочином шкода їм не відшкодована.
В сукупності з показаннями потерпілої сторони, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині стверджується також і наступними письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом у судовому засіданні, зокрема:
- витягом з ЄРДР зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення злочину внесено 04.10.2018 року з правовою кваліфікацією дій за ч.2 ст.286 КК України; особу, яку повідомлено про підозру зазначено ОСОБА_7 ;
- повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 03.10.2018 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 зареєстровано Коростенським ВП ГУНП в Житомирській області, місце даної дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано в протоколі огляду з схематичним планом до нього та фото таблицями;
- довідкою травмпункту Коростенської ЦМЛ від 03.10.2018 року про те, що ОСОБА_4 надавалась медична допомога та встановлено діагноз: полі травма, ВЧМТ, забій головного мозку важкого ступеню, мозкова кома II, В/вдавлений перелом тім`яної кістки зліва зі зміщенням, 3/перелом лівої ключиці б/з, забій грудини; карткою виклику швидкої медичної допомоги ОСОБА_4 ;
- постановами про визнання речовими доказами та здачу їх на зберігання;
- згідно довідки метеорологічної станції Коростень 03.10.2018 року з 17 години до 19 години атмосферних явищ не спостерігалось та були наступні погодні умови: видимість 20 км, значна хмарність, вітер південно-західний 8-12 м/сек, температура повітря 10.9 тепла, вологість 67%.
Висновком судово-медичної експертизи №162 від 26.03.2019 року згідно якого у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась раною лобної ділянки волосистої частини голови і саднами на шкірі обличчя, багато уламковими переломами лобної, правої скроневої та лівої тім`яної кісток, забоєм головного мозку, крововиливом під тверду оболонку правої півкулі мозку.
Дані ушкодження утворились внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо при обставинах та в термін ДТП, вказаних в постанові, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.
Висновками експертів за результатами проведених по справі експертиз технічного стану транспортного засобу та механізму і обставин дорожньо-траспортної пригоди встановлено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_7 , на момент дорожньо-транспортної пригоди був у технічно справному стані, безпосередньою причиною даної пригоди стало порушення обвинуваченим вимог пунктів 1.10;12.1;12.4;12.9г ПДР України.
При цьому, ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 , яка полягала лише в чіткому виконанні пунктів ПДР України, для виконання яких перешкод технічного характеру в матеріалах справи не вбачається.
Висновками дактилоскопічних експертиз проведених по справі встановлено, що на поверхні скляної пляшки з етикеткою «Первак» виявлений слід папілярного узору нігтьової фаланги пальця руки з найбільшими розмірами по вісях 20х25мм; виявлені сліди папілярних ліній, які непридатні для ідентифікації за ними особи; а також встановити, чи залишені сліди папілярних узорів рук з найбільшими розмірами по вісях пальцями рук чи долонними поверхнями рук ОСОБА_9 , ОСОБА_7 не можливо у зв`язку з визнанням зазначених слідів непридатними для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила.
Висновками біологічних експертиз проведених по справі встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_9 , походження клітин, генетичні ознаки яких домінують серед змішаних генетичних ознак в об`єктах №2,3 від ОСОБА_9 виключаються; запахові сліди останньої наявні на запахових слідах, водійського сидіння та пасажирського сидіння.
Зауважень щодо належності та допустимості представлених стороною обвинувачення доказів від сторони захисту не надійшло.
Досліджені в ході судового слідства всі докази об`єктивно поєднуються між собою і підтверджують винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст.65 КК України враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого та дані про особу постраждалого.
Злочин вчинений ОСОБА_7 є тяжким злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину щодо малолітньої дитини, оскільки потерпілою від злочину виявилася особа, яка не досягла 14 років.
При цьому, суд виключає таку обтяжуючу обставину, як рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_7 вчинив новий необережний злочин, тому враховувати цю обставину на підставі п.1 ч.1 ст.67 КК України як таку, що обтяжує покарання, суд не має права.
Зазначену в обвинувальному акті, як обтяжуючу обставину - настання тяжких наслідків, судом не враховується, оскільки вона являється кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.
Як особа ОСОБА_7 офіційно ніде не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий.
Оскільки злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України належить до категорії двооб`єктивних злочинів, які одночасно посягають на приватні та публічні інтереси, урахування думки потерпілого під час призначення покарання є обов`язковим.
Кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають та повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки (тяжкий стан потерпілого й до теперішнього часу), особу винного, його відношення до вчиненого (визнання вини в повному обсязі) та поведінку після вчинення злочину (зник з місця пригоди), що обвинувачений раніше неодноразово судимий, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також те, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але й переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має також бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення осіб, що вчинили злочини, а також для попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, тому ОСОБА_7 слід обрати покарання відповідно до санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, у виді позбавлення волі, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, суд вважає необхідним позбавити ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами.
При цьому, суд також враховує й позицію потерпілих щодо обрання покарання ОСОБА_7 , які наполягали на самому суворому покаранні.
Цивільний позов законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільно-процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Підстави, умови, обсяг і спосіб відшкодування шкоди визначається згідно з нормами цивільного законодавства, які регулюють відповідальність за заподіяну майнову шкоду.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням покладається, зокрема на потерпілого.
Так, останньою на відшкодування матеріальної шкоди надано фіскальні чеки на суму 230 691 гривну 78 копійок, а тому в цій частині позов обґрунтований, визнаний обвинуваченим та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо підстав та розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (нематеріальної) шкоди», виходячи з розміру заявлених вимог, враховуючи міркування позивача щодо того в чому саме виражається спричинена йому моральна шкода, якими саме неправомірними діями вона спричинена, міркування щодо визначення розміру шкоди та доказів на її підтвердження, бере до уваги тяжкість тілесних ушкоджень, характер та обсяг фізичних та психічних страждань позивача, характер та тривалість немайнових втрат та можливість їх відновлення, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його житті, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану виходячи з конкретних обставин справи. Також, суд враховує сімейний та матеріальний стан обвинуваченого.
Відповідно до положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, а згідно ст.1168 ч.1 ЦК України, моральна шкода завдана ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово.
Безумовно, позивач поніс душевні страждання, був порушений звичайний спосіб його життя, для відновлення якого потрібні матеріальні і душевні зусилля, що призвело до вимушених змін у його житті, неодноразове перебування на лікуванні, перенесенні операції, отримання інвалідності у зв`язку із отриманими травмами внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відчуває біль і дискомфорт й досі, перебуває у тяжкому стані до теперішнього часу (комі). Тому, суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань потерпілим внаслідок отриманих травм, наслідком чого його матір ОСОБА_5 позбавлена можливості на отримання допомоги від постраждалого в старості, дана втрата для неї являється непоправною, грошовий вираз якої оцінити не можливо, а тому вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди заподіяної малолітньому ОСОБА_4 є обґрунтованим, визнаний обвинуваченим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі в розмірі 400 000 гривень.
Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 , як завданої матері малолітнього потерпілого, задоволенню не підлягає, оскільки чинне законодавство не передбачає відшкодування моральної шкоди особі, яка не зазнала безпосередньої шкоди здоров`ю від злочину. Такою особою є малолітній потерпілий ОСОБА_4 Законний представник користується процесуальними правами особи, інтереси якої він представляє. В разі спричинення шкоди здоров`ю право на відшкодування моральної шкоди має особа, яка безпосередньо зазнала такої шкоди від злочину. В даному випадку такою особою, та лише такою особою, є малолітній ОСОБА_4 ..
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання.
Арешт накладений на майно у даній справі скасувати.
Цивільний позов ОСОБА_5 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 230 691 гривень (двісті тридцять тисяч шістсот дев`яносто одну) гривну 78 копійок в відшкодування матеріальної шкоди та 400 000 (чотириста тисяч) гривень в відшкодування моральної шкоди завданої малолітньому ОСОБА_4 ..
В іншій частині в задоволенні цивільного позову відмовити.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1