У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2019 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000081.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
підозрюваний ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно, виявлене та вилучене 09.04.2019 р. під час затримання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , на АЗС «Сокар», а саме на: мобільний телефон Ірhоnе X, грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 1 шт.; грошові кошти у сумі 9000 гривень купюрами номіналом 500 гривень у кількості 18 шт., 2 купюри номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень, 2 купюри номіналом 20 гривень, 1 купюра номіналом 10 гривень, 1 купюра номіналом 1 гривня; грошові кошти в сумі 5000 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США, 2 купюри номіналом 50 доларів США, 1 купюра номіналом 20 доларів США, 1 купюра, номіналом 10 доларів США; грошові кошти в сумі 4600 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США, 3 купюри номіналом 50 доларів США.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_8 про накладення арешту на майно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді винесена без достатніх підстав, з порушенням норм КПК України.
Звертає увагу на те, що клопотання про арешт майна подано 15.04.2019 р. та не розглянуто своєчасно.
Зазначає, що в судовому засіданні прокурор не надав доказів (постанову), якими вказане майно визнавалось речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
Під час розгляду клопотання сторона захисту заявляла, що вилучені грошові кошти належать брату ОСОБА_5 ОСОБА_9 , на підтвердження чого надали докази, які відхилені судом.
Відповідно до повідомлення про підозру, витягу з ЄРДР та інших даних, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного з одержанням неправомірної вигоди від засновника ПП «Кота Логістик» ОСОБА_10 у розмірі 300 доларів США, проте вказані грошові кошти у нього не вилучалися.
Накладення арешту на грошові кошти в розмірі 9 000 грн., мобільний телефон ОСОБА_5 , який є його особистою річчю і не відповідає ст. 98 КПК України, та пластикові картки, одна з яких належить його дружині, а на другу він отримує заробітну плату, є недоцільним.
Клопотання слідчого не містить підстави і мети накладення арешту на майно, належного обґрунтування, документів на підтвердження права власності ОСОБА_11 на це майно або його отримання внаслідок вчинення злочину, на підтвердження того, що майно визнане речовим доказом, а також не містить розмір шкоди або неправомірної вигоди у разі подання клопотання на підставі ч. 6 ст. 170 КПК України.
Слідчим суддею не взято до уваги, що причетність ОСОБА_5 до злочину, у якому він підозрюється, не доведено.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Другим слідчим відділом СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 затриманий о 15.44 год. за адресою: Одеська область, Ширяївський район, автодорога Київ-Одеса, 371 КМ +200м, на АЗС «Сокар», за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, пов`язаного з одержанням неправомірної вигоди від засновника ПП «Кота Логістик» ОСОБА_12 у сумі 300 доларів США за безперешкодне митне оформлення трьох контейнерів HLXU6438383, HLBU2163233, HLBU2118023 та нестворення штучних перешкод у митному оформленні вказаних контейнерів шляхом внесення у електронну систему управлення ризиками «АСАУР» додаткових форм контролю з метою безпідставного огляду змісту вказаних контейнерів .
В ході проведення затримання на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України проведено обшук затриманої особи ОСОБА_5 .
У ході особистого обшуку ОСОБА_5 виявлені та вилучені наступні речі: мобільний телефон Іphоnе X білого кольору, службове посвідчення на ім`я « ОСОБА_5 », грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 1 шт. та дві банківські картки, грошові кошти у сумі 9 000 грн. купюрами номіналом 500 грн. у кількості 18 шт., 2 купюри номіналом 200 грн., 1 купюра номіналом 100 грн., 2 купюри номіналом 20 грн., 1 купюра номіналом 10 грн., 1 купюра номіналом 1 грн., грошові кошти в сумі 5 000 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США, 2 купюри номіналом 50 доларів США, 1 купюра номіналом 20 доларів США, 1 купюра номіналом 10 доларів США, грошові кошти в сумі 4 600 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США, 3 купюри номіналом 50 доларів США.
У рамках досудового розслідування кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
15.04.2019 р. заступник начальника Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно виявлене та вилучене 09.04.2019 р. під час затримання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , на АЗС «Сокар», а саме на: мобільний телефон Ірhоnе X, службове посвідчення на ім`я « ОСОБА_5 » та грошові кошти, 2 банківські картки. Клопотання мотивоване тим, що вилучені документи та речі можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на них необхідно накласти арешт.
Врахувавши вимоги ч. 1 ст. 167, ч. ч. 1-3 ст. 170, ч. 1 ст. 98, ст. 173 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим доведено необхідність арешту мобільного телефону та грошових коштів для забезпечення збереження їх, як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження, та наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.
Оскільки слідчим не доведено необхідність у накладенні арешту на службове посвідчення на ім`я ОСОБА_5 та 2 банківські картки, слідчий суддя прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на зазначені речі та документи.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення.
Однією з правових підстав накладення арешту на майно, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є збереження речових доказів.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до ЄРДР за № 0000081 внесені відомості за фактом прохання надати та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення та невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає дій з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто за правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 204 КК України.
09.04.2019 р. під час затримання ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, проведено його обшук, в ході якого виявлені та вилучені мобільний телефон Ірhоnе X, службове посвідчення на ім`я « ОСОБА_5 », грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 1 шт. та дві банківські картки, грошові кошти у сумі 9 000 грн. купюрами номіналом 500 грн. у кількості 18 шт., 2 купюри номіналом 200 грн., 1 купюра номіналом 100 грн., 2 купюри номіналом 20 грн., 1 купюра номіналом 10 грн., 1 купюра номіналом 1 грн., грошові кошти в сумі 5 000 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США, 2 купюри номіналом 50 доларів США, 1 купюра номіналом 20 доларів США, 1 купюра, номіналом 10 доларів США, грошові кошти в сумі 4 600 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США, 3 купюри номіналом 50 доларів США.
10.04.2019 р. постановою заступника начальника Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, зазначене майно визнано речовим доказом.
Оскільки встановлені на даний час досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження містять об`єктивні дані, які вказують на те, що частина виявленого та вилученого майна відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, на думку апеляційного суду, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно.

Слід зауважити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2019 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000081, без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ___________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3