Справа № 308/1499/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.10.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції контрольне провадження № 11кп/4806/786/19 за поданим у кримінальному провадженні № 0000095 клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , в якому захисник адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 02.09.2019.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 і продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів по 01.11.2019 щодо ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дніпропетровськ, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 201, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 201, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 307 КК України, і ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, особи без громадянства, уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 201, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що на початку березня 2017 року з метою контрабанди і незаконного збуту на території України вогнепальної зброї, бойових припасів до неї, наркотичних засобів і психотропних речовин, створив та очолив злочинну групу, до якої, окрім нього, увійшли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші, невстановлені особи.

Протягом березня-травня 2017 року вони в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС перемістили на митну територію України з приховуванням від митного контролю, зберігали і збули з метою отримання прибутку: три пістолети моделі «Grand Power» з глушниками; пістолети моделі «VZOR 70» та «VZOR 50»; два пістолети-кулемети моделі «Scorpion» калібру 7,65 мм; два пістолети-кулемети моделі «Scorpion» калібру 9 мм; 147 бойових припасів калібру 9 мм та 7,65 мм, 15 патронів калібру 7,65 мм та 449 патронів калібру 9 мм.

За вказівкою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 24.03.2017, 29.04.2017 та 18.05.2017 збули вказану зброю і боєприпаси ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які здійснювали оперативні закупки.

Окрім цього, протягом березня-травня 2017 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС перемістили на митну територію України з приховуванням від митного контролю, зберігали і збули з метою отримання прибутку наркотичний засіб кокаїн та психотропну речовину метамфетамін.

За вказівкою ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 21.04.2017 та 18.05.2017 збули ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які здійснювали оперативні закупки, речовини з вмістом 22,057 г метамфетаміну, 0,767 г метамфетаміну, 54,936 г кокаїну, 191,943 г кокаїну. Ще 4,816 г. кокаїну ОСОБА_7 зберігав за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 .

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 201 КК України, як контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю зброї та бойових припасів, вчинену за попередньою змовою групою осіб; за ч.3 ст. 305 КК України, як контрабанду наркотичних засобів, психотропних речовин, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, вчинену за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; за ч.3 ст. 28, ч.1 ст.263 КК України, як зберігання та збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинені організованою групою; за ч.3 ст. 307 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинені організованою групою та за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор вмотивував тим, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обвинувачуються в особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, судовий розгляд кримінального провадження триває, але не може бути закінчений до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання їх під вартою, а заявлені ризики не зменшилися.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 вмотивовано тим, що повідомлена йому підозра є необґрунтованою, заявлені ризики відсутні, а він утримується під вартою понад два роки.

В ухвалі суд зазначив, що заявлені і визнані на попередніх стадіях кримінального провадження ризики ухилення обвинувачених від суду, від виконання процесуальних рішень, перешкоджання кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, а також вчинення інших кримінальних правопорушень продовжують існувати, судовий розгляд незабаром вимагатиме проведення значного обсягу процесуальних дій, а з огляду на ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суворість покарання, яке їм загрожує, відсутність у них міцних соціальних зв`язків, законних джерел засобів до існування, ще й збільшилися. Сторона ж захисту доказів на підтвердження своїх доводів про зменшення вказаних ризиків настільки, щоб додержання обвинуваченими своїх обов`язків міг гарантувати менш жорсткий запобіжний захід, не надала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати, обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказує, що кримінальне провадження було розпочато 16.03.2017, ОСОБА_7 утримується під вартою з 18.05.2017, визначений йому розмір застави є непомірним, строк тримання під вартою продовжується за формальними клопотаннями, обґрунтованими одними й тими ж доводами. Між тим підозра ОСОБА_7 , на його думку, є необґрунтованою, запобіжний захід триває більше двох років, ризики його переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, є гіпотетичними, запобігти їм здатен і домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю. Оскаржену ухвалу вважає незаконною ще й тому, що нею постановлено продовжити строк тримання під вартою трьом обвинуваченим одночасно.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримання апеляційних вимог, заперечення проти них прокурора, провів судові дебати, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи сторін і приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Приписом частини третьої статті 27 КПК України суд у кримінальному провадженні уповноважений вирішувати лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно з ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора.
Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до приписів, указаних у ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання щодо особи запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, але не доведе недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно зі статтею 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Можливості окремого апеляційного оскарження ухвали про відмову в зміні запобіжного заходу, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції, КПК України не передбачено, а питання щодо можливості вирішення питання щодо продовження тримання під вартою кількох обвинувачених однією ухвалою не врегульовано.
Відповідно до ч.2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 положення цієї норми кримінального процесуального закону є неконституційним тільки в частині унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції додержано, а його рішення про відмову змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_7 окремому апеляційному оскарженню не підлягає.
Розглядаючи апеляційну скаргу захисника в частині, що стосується рішення про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.
ОСОБА_7 обвинувачується в учиненні кількох, в тому числі особливо тяжких злочинів, за два з яких передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу. При застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та існування заявлених стороною обвинувачення ризиків сумнівів не викликали, а інші запобіжні заходи були визнані такими, що не гарантують його належної поведінки. Судовий розгляд кримінального провадження триває і дослідження доказів обвинувачення може сприяти уяві та переконанню обвинувачених про невідворотність покарання. Довід сторони захисту про необґрунтованість підозри, даними, отриманими під час судового розгляду, не підтверджуються і не переконує в тому, що ризики переховування, ухилення обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків та можливості вчинення ними інших кримінальних правопорушень взагалі перестали існувати або зменшилися настільки, що інший, не пов`язаний з позбавленням волі запобіжний захід, здатний їм запобігти. Крім того, існує необхідність проведення великої кількості процесуальних дій, спрямованих на дослідження доказів та встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, чому обвинувачені, зі значним ступенем ймовірності, можуть бути зацікавлені перешкодити.

Апеляційний суд вважає, що продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема ОСОБА_7 , з урахуванням обсягу і тяжкості обвинувачень, кількості обвинувачених, за своєю тривалістю на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу. Обставин, які свідчили б про те, що тримання ОСОБА_7 під вартою не виправдовує такого ступеня втручання в його права і свободи задля забезпечення суспільного інтересу і цілей судового провадження, стороною захисту не надано і під час розгляду провадження апеляційним судом не виявлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 02.09.2019 про продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000095 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді :