г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3958/19
Номер провадження 1-кс/213/1316/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого одну неповнолітню дитину, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 18.11.2004 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.307, із застосуванням ст.ст.69, 76, 104 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

- 24.06.2008 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.263 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого від відбування покарання відповідно до ст.75 КК України з випробувальним строком 2 роки;

- 02.03.2009 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільненого 17.02.2012 умовно-достаково на невідбутий термін 1 рік 4 місяці 6 днів;

- 18.09.2013 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільненого 19.10.2017 по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, заявлене у кримінальному провадженні №0001047,

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2019 року слідчий СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, в якому зазначив, що ОСОБА_5 02.10.2019 приблизно о 17.40 годині, перебуваючи неподалік будинку №11 по пр. Седнєва в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, побачив ОСОБА_7 , яка рухалась в бік подвір`я цього будинку в напрямку будинку, в якому мешкає, розташованому по АДРЕСА_2 . В цей час, ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, діючи повторно та умисно, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, з метою реалізації свого злочинного умислу на відкрите викрадення чужого майна, наздогнав ОСОБА_7 та шляхом ривку з рук потерпілої відкрито викрав поліетиленовий пакет, на якому зображено квіти червного кольору, в середені якого знаходились особисті речі потерпілої, а саме: паспорт громадянина України на імя ОСОБА_7 , паспорт громадянина України на імя ОСОБА_8 , індефікаційний номер гр. ОСОБА_7 , індефікаційний номер гр. ОСОБА_8 , пенсійне посвідчення на імя ОСОБА_7 , гаманець з шкіряного матеріалу бежевого кольору, в середені якого знаходились грошові кошти у розмірі приблизно 300 гривень.

Після цього ОСОБА_5 , не зважаючи на вимоги останньої повернути належне їй майно, утримуючи при собі викредене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись ним на власний розсуд, таким чином потерпілій завдав майнову шкоду на загальну суму 300 гривень.

07.10.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

У клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Необхідність застосування до підозрюваного саме такого виду запобіжного заходу слідчий мотивував можливістю його переховування від органів досудового розслідування, вчинення нового кримінального правопорушення, можливістю впливу на потерпілу і свідків у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали. Слідчий зазначив, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний ніде не працює, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного джерела доходу, має не зняті і не погашені у встановленому порядку судимості, отже є особою, схильною до вчинення злочинів, підозрюється у скоєнні умисного, корисливого, тяжкого злочину, за який він може бути засуджений до позбавлення волі на строк до 6 років, у зв`язку з чим не виключена можливість того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, а також впливати на потерпілу та свідків, які дають покази та викривають його у скоєнні злочину.

Слідчий зазначив, що підозрюваному не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як - то, наприклад, домашній арешт, у зв`язку із тим, що він зможе вчиняти нові злочини, переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Просив врахувати, що на цей час в провадженні суду знаходиться кримінальне провадження № 0000960 у відношенні ОСОБА_5 за ч.2 ст.190 КК України. Отже належних висновків для себе підозрюваний не зробив, на шлях виправлення не став.
Підозрюваний проти обставин, викладених в клопотанні слідчого, не заперечував, пояснив, що дійсно він 02 жовтня 2019 року проходив біля будинку № 11 по пр.Седнєва, звернув увагу на жінку похилого віку, яка йшла повз нього з пакетом в руці, і у нього виник умисел на викрадення майна, для чого він наздогнав цю жінку та вирвав з рук цей пакет, із якого забрав кошти 300 грн., документи підпалив, а гаманець та пакет викинув. Просив не обирати у відношенні нього запобіжний захід у виді взяття під варту, оскільки у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина, яку немає з ким залишити, оскільки мати дитини на цей час працює за кордоном. Також просив врахувати, що він сприяє слідству, визнає вину, не буде ухилятися від слідства та суду.

Заслухавши пояснення підозрюваного, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

За змістом статей 131, 132, 176, ч.2 ст.177, ч.1 ст.194 КПК України запобіжний захід, різновидом якого є тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявності хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно зі ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлена наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що підтверджується наданими суду письмовими матеріалами кримінального провадження, та його поясненнями в суді.

Разом з тим, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 має місце роботи, характеризується задовільно, утримує малолітню дитину, що вказує на наявність у останнього міцних соціальних зв`язків.

Водночас суд враховує, що до клопотання не додано жодних доказів, та не доведено в суді, на підтвердження можливості підозрюваного ухилятися від слідства та суду.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти Росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

ЄСПЛ у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, в свою чергу, повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Як зазначено в п.143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, за яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Приймаючи до уваги, що обставини, які були встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є недостатніми для переконання, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України (можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, вчиняти інші правопорушення), а також ураховуючи обставини, визначені ст.178 КПК України (постійне місце мешкання, наявність родини та місця роботи, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків), суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, визначивши строк дії даної ухвали, а саме два місяці, з покладенням на підозрюваного обов`язків прибувати до слідчого та суду за викликом; не відлучатися за межі міста без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Зважаючи на те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, бажає відшкодовувати потерпілій матеріальну шкоду, має на утриманні неповнолітню дитину, яка на цей час мешкає з ним без матері, а також, враховуючи, що слідчим не доведено ризик впливу підозрюваного на потерпілу та свідків, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який на думку суду, буде достатнім для здійснення контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 .

Відтак у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись статтями 132, 176-179, 182, 183, 194, 197, 206 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто по 05 грудня 2019 року.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Зобов`язати ОСОБА_5 :

- прибувати до слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, та Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за викликом;

- не відлучатися за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали направити до Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області для постановки ОСОБА_5 на облік та здійснення контролю за виконанням ним ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1