Справа № 357/2218/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2019 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №1 в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000004 від 07.02.2019 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам Німеччина, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, 12.08.2011 року прийнятого на військову службу за контрактом командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України, заступника командира батальйону мобільних вузлів зв`язку військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення, капітана, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 27.02.2019 р.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив злочин за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст.1,4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 р. №303/2014, затв. Законом України від 17.03.2014 р. №1126-VII;

- від 06.05.2014 р. №454/2014, затв. Законом України від 06.05.2014 р. №1240-VII;

- від 21.07.2014 р. №607/2014, затв. Законом України від 22.07.2014 р. №1595-VII;

- від 14.01.2015 р. №15/2015, затв. Законом України від 15.01.2015 р. №113-VIII,

з 18.03.2014 р. в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

12.08.2011 р. Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України капітана ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом терміном на п`ять років та того ж дня відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №153 його зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду офіцера-психолога танкового батальйону цієї ж військової частини, яка дислокується по АДРЕСА_2 .

В подальшому, відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 26 липня 2016 року №137 капітана ОСОБА_5 призначено на посаду заступника командира 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_3 .

Під час проходження військової служби капітан ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч. 1,3,9 ст.1, ч.ч.1-4,6,13 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.4,9,11,16,116 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (з 30 червня 2017 року - військова частина НОМЕР_3 ) (по стройовій частині) від 27 липня 2016 року №218 капітану ОСОБА_5 надано відпустку терміном на 10 діб, з якої він 8 серпня 2016 року мав з`явитися на службу до цієї ж військової частини, яка дислокується по АДРЕСА_2 .

Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (з 30 червня 2017 року - військова частина НОМЕР_3 ) (по стройовій частині) від 11 серпня 2016 року №326 строк військової служби за контрактом капітану ОСОБА_5 продовжено до видання Указу «Про демобілізацію».

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували проходження ним служби, капітан ОСОБА_5 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників о 8 годині 00 хвилин 8 серпня 2016 року в умовах особливого періоду не з`явився вчасно без поважних причин на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_3 , що дислокується по АДРЕСА_2 та по 15 грудня 2017 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

15.12.2017 р. капітан ОСОБА_5 з`явився до військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 нез`явився вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) - чим вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену між ними 20 вересня 2019 р., яку просили затвердити

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 20 вересня 2019 р., укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні - з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 - з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , на підставі ст.ст.468,469,472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, пояснивши про причини скоєння кримінального правопорушення та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони при наявностя ряду обставин, що пом`якшують покарання та істотно знипжують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 , із застосуванням, вимог ст. 69 КК України, призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 407 ч.4 КК України - у виді штрафу в дохід держави в розмірі 750(сімсот п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750(дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Крім того, судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч.4 ст.407 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, погоджену сторонами угоди у виді штрафу в дохід держави в розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750 грн.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, підстави для застосування судом ст.69 КК України (ряд пом`якшуючих покарання обставин: добровільне з`явлення, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції та території Донецької області, учасник бойових дій, позитивна характеристика за місцем роботи, має на утриманні двох малолітніх дітей, вчинення злочину вперше) в провадженні наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речові докази у провадженні та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-376, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 20 вересня 2019 р. у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000004 від 07.02.2019 р. - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 750(сімсот п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750(дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1