Номер провадження:1-кп/521/413/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_4

в присутності обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою у відношенні: ОСОБА_5 , за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Розглядаючи питання щодо доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає, що його необхідно продовжити з наступних підстав.

Викладаючи мотиви прийнятого рішення суд, в томі числі приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року по справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до Висновку Консультаційної ради європейських судів № 11 (2008) щодо якості судових рішень судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими та давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення та не повинні неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення.
ОСОБА_5 обвинувачується, у скоєнні, злочину який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання, в тому числі у вигляді довічного позбавлення волі, що на даному етапі ще може бути виправдовувати тримання під вартою та свідчити про наявність ризики переховування обвинуваченого від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Крім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив злочин під час відбування покарання за скоєння інших тяжких злочинів, що свідчить про наявність ризику вчинення інших злочинів (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Також, при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу, суд враховує і інші обставини, які передбачені ст. 178 КПК України.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, що запобіжний заход у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та обмеження його конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Обставин, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для обрання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.
Посилання сторони захисту щодо наявності місця мешкання не може, в даному випадку, свідчити про можливість зміни запобіжного заходу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Продовжити щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України запобіжний заход у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з урахуванням ухвали суду до 09.09.2018 року включно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1