Справа № 520/5191/19
Провадження № 1-кс/520/5823/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000088 від 13.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого, погодженого прокурором про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000088 від 13.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Згідно клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , з метою незаконного збагачення і протиправного отримання грошових коштів, шляхом збуту наркотичних засобів, з початку 2019 року по теперішній час налагодив канал постачання, організував систематичне незаконне придбання, перевезення, зберігання та збут наркотичних засобів на території м. Одеса.

Так, 02.05.2019 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

16.05.2019 року, на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук в транспортному засобі БМВ Х5 НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено:

-грошові кошти в сумі 4930 гривень,

-грошові кошти в сумі 1330 доларів США,

-предмет схожий на пістолет з маркуванням № НОМЕР_2 з 2 магазинами та 6 набоями до нього,

-мисливський ніж в чохлі коричневого кольору,

-набої у кількості 15 штук із маркуванням SA-9 RA9мм,

-свідоцтво № НОМЕР_3 про реєстрацію на автомобіль БМВ Х5 НОМЕР_1 ,

-банківська карта «Приватбанк» № НОМЕР_4 ,

-банківська карта «УкрСибБанк» № НОМЕР_5 ,

-посвідчення працівника громадської організації НАБУ на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_6 ,

-дозвіл на зброю № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_5 ,

-бланк на носіння зброї № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_6 ,

-посвідчення № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_5 ,

-посвідчення НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_5 ,

-посвідчення працівника громадської організації НАБУ на ім`я ОСОБА_7 ,

-посвідчення «Чорноморська міська рада» № 068 на ім`я ОСОБА_8 ,

-посвідчення «Чорноморська міська рада» № 066 на ім`я ОСОБА_5 ,

-запит до СІЗО на ім`я ОСОБА_9 на 1 арк.,

-копія документів, що посвідчує особу на ім`я ОСОБА_10 на 5 арк,

-копія документів, що посвідчує особу на ім`я ОСОБА_9 на 6 арк,

-дозвіл на зброю № НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_9 ,

-дозвіл на зброю № НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_9 ,

-довідка № 0404026 на ім`я ОСОБА_10 ,

-довідка № 016026 на ім`я ОСОБА_10 ,

-транспортний засіб БМВ Х5 НОМЕР_1 чорного кольору.

На підставі викладеного, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вилученого майна, слідчий, за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, разом з тим від слідчого надійшла заява, в якій він просив розгляд клопотання проводити за його відсутності.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, враховуючи, що відносно останнього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обов`язок повідомлення та забезпечення його явки до суду покладався на прокурора та слідчого.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах клопотання розпискою.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з КонституцієюУкраїни та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальнадекларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що 02.05.2019 року відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, що свідчить про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження № 0000088 від 13.02.2019 року.
Слідчий суддя враховує, що вилучення в ході проведення обшуку у транспортному засобі БМВ Х5 НОМЕР_1 майна, відбувалося на підставі ухвали слідчого судді від 15.05.2019 року, якою було надано дозвіл на відшукання речей та документів, які можуть бути використані як докази в рамках кримінального провадження, зокрема, грошових коштів, банківських карток та інших речей та документів, які мають значення для кримінального провадження.
З огляду на викладене, є достатньо підстав вважати, що зазначені у клопотанні речі та документи, а саме: грошові кошти в сумі 4930 гривень, грошові кошти в сумі 1330 доларів США, банківська карта «Приватбанк» № НОМЕР_4 , банківська карта «УкрСибБанк» № НОМЕР_5 , можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, могли бути набуті кримінально протиправним шляхом, а отже мають значення речових доказів. В свою чергу вилучений транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу могли використовуватися як засоби для вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки на них могли перевозитися наркотичні засоби.
Крім того, слідчий суддя враховує, що санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, а тому, у випадку подальшого визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, існує необхідність в забезпеченні можливого виконання конфіскації майна, як додаткового покарання.
В частині вилучених предметів, схожих на пістолет, мисливського ножа та набоїв, слідчий суддя вважає, що на теперішній час наявна необхідність в перевірці правомірності перебування вищевказаних предметів у володінні ОСОБА_5 , а тому, з огляду на наявний суспільний інтерес, слідчий суддя приходить до переконання про наявність необхідності в накладенні арешту на вищевказані речі.
З огляду на викладені обставини у сукупності, серйозність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ступінь його суспільної небезпеки та характер, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна в частині вищевказаного майна, в свою чергу необхідністю та завданнями арешту майна є запобігання можливого знищення та втрати таких речей та документів, що суттєво ускладнить досягнення завдань кримінального провадження, та, таким чином, встановлення істини.
Попри це, в частині накладення арешту на решту тимчасово вилученого майна, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність правових підстав для арешту майна в цій частині, оскільки такі речі та документи будь-якого відношення до розслідуваного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України не мають, а відтак, необхідність в їх арешті відсутня.
На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, наявність правових підстав для арешту майна, оскільки наявні достатні підстави та розумні підозри вважати, що частина вилучених речей та документів є доказами в рамках кримінального провадження, можуть підлягати конфіскації майна, з метою досягнення завдань кримінального провадження, запобігання їх можливого знищення та приховання, з огляду на розумність та співрозмірність арешту майна, а також наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого, погодженого прокурором підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 132, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000088 від 13.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, що було вилучено 16.05.2019 в ході проведення обшуку в транспортному засобі БМВ Х5 НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-грошові кошти в сумі 4930 гривень;

-грошові кошти в сумі 1330 доларів США;

-предмет схожий на пістолет з маркуванням № НОМЕР_2 з 2 магазинами та 6 набоями до нього;

-мисливський ніж в чохлі коричневого кольору;

-набої у кількості 15 штук із маркуванням SA-9 RA9мм;

-свідоцтво № НОМЕР_3 про реєстрацію на автомобіль БМВ Х5 НОМЕР_1 ;

-банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_4 ;

-банківську карту «УкрСибБанк» № НОМЕР_5 ;

-транспортний засіб БМВ Х5 НОМЕР_1 чорного кольору.

В іншій частині клопотання відмовити.
Вилучені 16.05.2019 в ході проведення обшуку в транспортному засобі БМВ Х5 НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , речі та документи, а саме:

- посвідчення працівника громадської організації НАБУ на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_6 ,

-дозвіл на зброю № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_5 ,

-бланк на носіння зброї № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_6 ,

-посвідчення № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_5 ,

-посвідчення НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_5 ,

-посвідчення працівника громадської організації НАБУ на ім`я ОСОБА_7 ,

-посвідчення «Чорноморська міська рада» № 068 на ім`я ОСОБА_8 ,

-посвідчення «Чорноморська міська рада» № 066 на ім`я ОСОБА_5 ,

-запит до СІЗО на ім`я ОСОБА_9 на 1 арк.,

-копії документів, що посвідчує особу на ім`я ОСОБА_10 на 5 арк,

-копії документів, що посвідчує особу на ім`я ОСОБА_9 на 6 арк,

-дозвіл на зброю № НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_9 ,

-дозвіл на зброю № НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_9 ,

-довідку № 0404026 на ім`я ОСОБА_10 ,

-довідку № 016026 на ім`я ОСОБА_10 повернути особі, у якої вони були вилучені.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1