У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка подала заяву, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :

15.07.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про скасування арешту на майно.

Зі змісту заяви і додатків до неї вбачається, що ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 11.05.2019 року у справі № 754/6796/19 клопотання слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по матеріалах кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003477 від 09.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, задоволено та накладено арешт на автомобіль «Chrysler GR Voyager», номерний знак НОМЕР_1 , ключ від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 28-Б, з метою збереження речових доказів, із забороною його відчуження, користування та розпорядження. Заявник зазначає, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна свідка, на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна свідка. На даний час нікому не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ніхто не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. На підставі викладеного заявник просить суд скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 11.05.2019 року, на автомобіль Додж, номерний знак НОМЕР_1 , ключ від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

У судовому засіданні заявник підтримав доводи заяви та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2019 року у справі № 754/6796/19 клопотання слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по матеріалах кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003477 від 09.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, задоволено та накладено арешт на автомобіль «Chrysler GR Voyager», номерний знак НОМЕР_1 , ключ від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 28-Б, з метою збереження речових доказів, із забороною його відчуження, користування та розпорядження.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно із ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною 1 статті 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Під час розгляд заяви ОСОБА_3 не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він має право власності чи користування автомобілем, на який був накладений арешт ухвалою слідчого судді.

Крім того, у своїй заяві ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений на автомобіль Додж, а відповідно до ухвали слідчого судді, на яку посилається заявник, арешт накладений на автомобіль Chrysler GR Voyager.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 під час розгляду справи не довів, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, те, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, не доведений факт належності заявнику на праві власності автомобіля Chrysler GR Voyager, слідчий суддя приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про скасування арешту майна немає, а тому в її задоволенні повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 171, 173, 174, 223, 303, 305-307, 309, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування арешту на майно - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1