Справа № 509/2229/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року смт Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь кримінальне провадження №0000683 від 12.04.2019 року з обвинувальним актом за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Петрівка Балтського району Одеської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освіту, розлученого, пенсіонера, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02.04.2019 до Овідіопольского ВП ГУНП в Одеській області звернулась ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо системного домашнього насилля з боку колишнього чоловіка ОСОБА_4 , з яким ОСОБА_5 , не перебуває у шлюбі з 22.03.2011 року.

Так, 01.04.2019 приблизно о 19.00 год. ОСОБА_4 перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку по відношенню до колишньої дружини ОСОБА_5 в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою чим вчинив домашнє насильство.

Також, слідством встановлено, що ОСОБА_4 на протязі близько п`ятнадцяти останніх років мешкає в одному домоволодінні з колишньою дружиною ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , однак не веде спільний побут із колишньою дружиною, при цьому власниками житла, як спільного часткового, являються потерпіла ОСОБА_5 та її донька від ОСОБА_4 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На протязі 2019 року, ОСОБА_5 неодноразово зверталась до органів Національною поліції України, із заявами щодо домашнього насильства з боку ОСОБА_4 , тобто умисного вчинення психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, передбаченого ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно адміністративного протоколу від 01.04.2019 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, Овідіопольським районним судом Одеської області, 04.04.2019 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні домашнього насилля щодо колишньої дружини ОСОБА_5 .

Згідно двох адміністративних протоколів від 04.04.2019 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, які судом об`єднано в одне провадження, Овідіопольським районним судом Одеської області, 05.04.2019 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні домашнього насилля щодо колишньої дружини ОСОБА_5 .

Як вбачається із вказаного, кожного разу окремо, а саме 28.03.2019 приблизно о 22 годині 00 хвилин, 29.03.2019 приблизно о 20 годині 30 хвилин, 31.03.2019 приблизно о 20 годині 00 хвилин та в останнє 01.04.2019 приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин, провокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинював відносно колишньої дружини ОСОБА_5 психологічне насильство у вигляді словесних образ і приниження гідності останньої, тому ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні ряду адміністративних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП домашнього насильства відносно ОСОБА_5 , що з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, виразилось в систематичному домашньому насиллі психологічного характеру ОСОБА_4 по відношенні колишньої дружини ОСОБА_5

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ст.126-1 КК України вчинення умисного систематичного психологічного насильства щодо колишньої дружини, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю і у скоєному ним злочині щиросердо розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочин при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що надалі він не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, але звернулась до суду з заявою, відповідно до якої просить суд розглядати кримінальне провадження у її відсутність.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються та крім пояснень ОСОБА_4 підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає провину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.126-1 КК України.

Призначення покарання ОСОБА_4 підлягає в межах санкції ст.126-1 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а у відповідності зі ст.12 КК України скоєний злочини відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого:

- раніше обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, розлучений, пенсіонер, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває

Також при призначенні покарання суд враховує:

відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст.67 КК України),

наявність обставини, що пом`якшує покарання:

- щире каяття (п.1 ч.1 ст.66 КК України).

З урахуванням наявності обставини, що пом`якшує покарання, особи обвинуваченого, позиції прокурора, який вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за можливим застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат не має.

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі.

У відповідності до ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одногу року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1