Сарненський районний суд
Рівненської області
____________________________________________________________________
Справа № 571/1097/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2019 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Сарни клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000257 від 21.05.2018 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000257 від 21.05.2018 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

В ході підготовчого судового засідання судом не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, в зв`язку з чим відсутні перешкоди для призначення судового розгляду.

Прокурор, захисник, обвинувачений, та представник потерпілого не заперечують щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

В ході підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання обґрунтовує тим, що на даний час ризики передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились і надалі продовжують існувати. Наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , проте фактично проживав за адресою АДРЕСА_3 , що, на думку прокурора, свідчить про відсутність постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків. Згідно вимог ч. 4 ст. 12 КК України злочин, який інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 , відноситься до категорії тяжких та в якості максимальної міри покарання передбачає покарання у вигляді семи років позбавлення волі, що на думку сторони обвинувачення свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню від суду.

За наведених обставин застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не забезпечить його ізоляцію у спілкуванні з свідками та потерпілим.

Представник потерпілого, адвокат ОСОБА_4 підтримали клопотання прокурора, просить задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність ризиків, порушення процесуального порядку. Зокрема, посилається на те, що клопотання жодним чином не підтверджується належними та допустимими доказами. Просять частково задоволити клопотання прокурора, застосувавши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши сторони провадження, дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу в даному випадку суд враховує, що Стаття 194 КПК України, яка регулює застосування запобіжного заходу, передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України та клопотання прокурора є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам згідно даного клопотання:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Суд критично ставиться до обґрунтування даного ризику прокурором, оскільки обвинувачений є особою не працюючою, джерел доходів не має, прапцевлаштований, має сталі соціальні зв`язки за місцем проживання та реєстрації.

2)незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Суд не враховує можливість, впливу на свідків чи потерпілих зі сторони обвинуваченого, не вбачає з досліджених матеріалів клопотання жодних підтверджень даного ризику та відхиляє його як недоведений.

3)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Наявність такого ризику суд вважає не доведеним з огляду те, що обвинувачений є особою раніше не судимою, за місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходило скарг чи зауважень, має місце постійного проживання, був працевлаштований до взяття під варту.

У даному випадку, наведені прокурором ризики є характеристикою можливої ситуації, що має невизначеність у результаті, при можливій наявності несприятливих наслідків, а не предметним обґрунтуванням існування ризиків, як таких.

Також, суд враховує, що стороною обвинувачення некоректно застосовані норми КПК України в частині обрання та продовження запобіжного заходу, до клопотання не надано доказів в обґрунтування існування заявлених ризиків. Крім того, суд враховує, що у підготовчому засіданні суд може обрати, змінити або скасувати запобіжний захід.

У відповідності до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova),).

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Прокурором взагалі не наведено фактичних даних про підтвердження підозри у тому, що ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового слідства та/або суду чи незаконно впливати на свідків, потерпілих чи вчинити інше правопорушення. Між тим, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії»). Ця ж сама теза висловлена і в рішеннях ЄСПЛ у справах «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії», «Летельє проти Франції»)

Поруч з тим, суд звертає увагу сторони обвинувачення на те, що Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України та даної справи, норми ч.3. ст. 314 КПК України, продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою є недоцільним, а клопотання таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 183, 197, 314, КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Кримінальне провадження №0000257 від 21.05.2018 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сарненського районного суду на 09:00 годину 01 серпня 2019 року.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого.

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відхилити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1