Справа №333/5748/19
Провадження №1-кп/333/685/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, працює оператором ТОВ «БОСАЛ-ЗАЗ», одруженого, не має на утриманні повнолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.09.2016 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя з ч.ч.1,2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі. 20.07.2017 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 5 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин:

11 вересня 2019 року о 14 год. 00 хв., ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку №12 по вул. Пінічнокільцевій в м. Запоріжжя, шляхом ривку, за допомогою фізичної сили, відкрито викрав з шиї потерпілої ОСОБА_4 фрагмент золотого ланцюжка 585 проби, вагою 1,5 г. довжиною 10 см. вартістю 2 000 грн. та золотий кулон з перлиною 585 проби вагою 2г. вартістю 2000грн., а всього на загальну суму 4000 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 4 000грн.
Під час судового розгляду ОСОБА_5 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та пояснив що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Дійсно 11 вересня 2019 року в денний час доби, він знаходячись біля будинку №12 по вул. Пінічнокільцевій в м. Запоріжжя, за допомогою фізичної сили, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_4 золотий ланцюжок з кулоном, але в подальшому був затриманий працівниками поліції. У скоєному щиросердечно розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілу ОСОБА_7 , дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерела права.
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86)
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином. Вину у його вчиненні ОСОБА_5 визнав, розкаявся, завдану потерпілому шкоду відшкодував повністю. Також суд приймає до уваги вік обвинуваченого та стан його здоров`я, який на цей час не перебуває на обліку у психіатричному та неврологічному диспансері, даних що характеризують особу винного, він раніше судимий, має постійне місце проживання, одружений, офіційно працевлаштований, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, думку потерпілої ОСОБА_4 яка просить суворо не карати обвинуваченого та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання, ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, дані про його особу, щире каяття обвинуваченого, його позитивну поведінку після вчинення злочинів (не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки щодо явки до органу досудового розслідування, суду), думку потерпілої, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначити покарання з випробуванням.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100,366-368,371,373-374,376,395 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речовий доказ: фрагмент золотого ланцюжка 585 проби, вагою 2,4 г. довжиною 31 см., який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 залишити у користуванні останньої.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1