Справа № 390/816/16-к
Провадження № 1-в/390/30/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу пробації ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому подання Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області, про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 23.06.2016 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Подільського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Кіровоградській області звернувся до суду із поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області 23.05.2016 року затверджено угоду від 22.04.2016 року про визнання винуватості між прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання за ч.1 ст.309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 1700,00 грн. 23.06.2016 року вирок набрав законної сили та підлягає обов`язковому виконанню. Вирок суду не виконано. На даний час строк давності виконання обвинувального вироку закінчився, у зв`язку з чим, просить звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні прокурор не заперечив проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку прокурора, представника органу пробації, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області 23.05.2016 року затверджено угоду від 22.04.2016 року про визнання винуватості між прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання за ч.1 ст.309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 1700,00 грн. Вирок набрав законної сили 23.06.2016 року. Станом на час розгляду клопотання штраф засуджений ОСОБА_5 не сплатив.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано зокрема в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою ст. 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. В частині четвертій ст.. 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За загальними правилами, особа (крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст. ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442, або за інші злочини до довічного позбавлення волі) звільняється від відбування покарання, відповідно до ст.. 80 КК України, при наявність трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення зазначених у ч. ч. 1 і 3 ст. 80 КК України строків; 2) невчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; 3) неухилення засудженого від відбування покарання.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Статею 26 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу та порядок заміни несплаченої суми штрафу іншим покаранням.

Наведеним нормам КВК України відповідають норми КК України: ст. 53 КК України передбачається поняття штрафу та підстави його заміни на інший вид покарання, ст. 389 КК України передбачаються наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.

Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

В той же час, судом встановлено, що до Кропивницького відділу поліції ГУ НП в

Кіровоградській області направлялися матеріали відносно ОСОБА_5 з метою внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.389-1 КК України. Відомості були внесені, але в той же час кримінальне провадження було закрите за відсутності складу злочину.

На підставі наведеного, слід дійти до висновку, що несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. З метою виконання вироку суду та невідворотності покарання за вчинення кримінального правопорушення законодавцем передбачено, що у разі неможливості сплатити штраф з певних об`єктивних причин, штраф повинен бути замінений на інше покарання. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст. 389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Так, до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області вносились матеріали для вирішення питання про відстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних або позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_5 відповідно до закону. В задоволенні подання ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2018 року було відмовлено.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, даних про те, що з часу постановлення вироку, з 23.05.2016 року, засуджений ОСОБА_5 вчинив новий злочин, - суду не надано.

Суду не надано доказів того, що компетентними органами по виконанню покарання у виді штрафу вживалися заходи щодо з`ясування підстав, з яких засуджений не сплачував штраф (чи не могла сплатити штраф з об`єктивних причин, чи в його діях був прямий умисел на несплату штрафу). Сама по собі несплата штрафу не свідчить про ухилення від виконання вироку, достовірних доказів того, що обвинувачений ухилявся від сплати штрафу, - суду не надано.

Існування в КК України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

З врахуванням вищенаведеного, є всі законні підстави для задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_5 від покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку суду.

На підставі викладеного, ст. 53, п. 1 ч. 1 ст. 80 Кримінального кодексу України, сст.26, 27 КВК України, керуючись ст.ст. 369-372, 376,537,539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області, про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 1700,00 грн. за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.05.2016 року року на підставі п.1 ч.1 ст. 80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя «підпис»

З оригіналом згідно

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1