ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/1714/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою на 60 діб, тобто, по 17 листопада 2019 року включно,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що він має міцні соціальні зв`язки, оскільки у нього є місце реєстрації, постійний дохід, а на утриманні мати похилого віку, яка є інвалідом.

Також, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений вважає, що матеріали справи є сфабрикованими та він не погоджується з кваліфікацією його дій, та, крім того, зазначає, що тримання у слідчому ізоляторі негативно впливає на його здоров`я у зв`язку з його похилим віком, а медичного обслуговування немає.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З наданих матеріалів вбачається, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд першої інстанції, врахувавши обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , та його тяжкість, дані про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, продовжив обвинуваченому строк тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Основною метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду фактично є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

За змістом ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Суд першої інстанції, перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, правильно встановив, що заявлені ризики, такі як можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я двох осіб, у стані алкогольного сп`яніння, не має стійких соціальних зв`язків та постійного місця роботи, негативно характеризується за місцем проживання, що, у сукупності, свідчить про його антисоціальну спрямованість.

З огляду на вказані обставини, обґрунтованими є ризики того, що в разі застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з`ясувавши і дослідивши всі обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, врахувавши характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, обґрунтовано продовжив строк тримання обвинуваченого під вартою, навівши в ухвалі мотиви прийнятого ним рішення.

Підстави, на які послався суд першої інстанції, виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Що стосується даних про особу обвинуваченого, на які він посилається в апеляційній скарзі, а саме, наявність у нього місця реєстрації, а також постійного доходу та на утриманні матері похилого віку, яка є інвалідом, що, до того ж, не підтверджено матеріалами провадження, то вони, як вважає колегія суддів, не можуть бути підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки жодним чином не вплинули і не стали стримуючим фактором у його поведінці, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для застосування та продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому, не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого.

Посилання ОСОБА_7 на те, що тримання у слідчому ізоляторі негативно впливає на його здоров`я у зв`язку з його похилим віком, а медичного обслуговування немає, не можуть бути підставою для скасування застосованого запобіжного заходу, оскільки матеріали кримінального провадження не містять відомості медичного характеру про неможливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора, а також будь-яких даних про те, що в умовах тримання під вартою ОСОБА_7 , у разі необхідності, не може бути надане адекватне лікування.
Довід обвинуваченого ОСОБА_7 про його незгоду з кваліфікацією його дій, не може бути предметом розгляду на даному етапі судового провадження під час вирішення питання про продовження щодо нього запобіжного заходу.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції від 19 вересня 2019 року по доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2019 року, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою на 60 діб, тобто, по 17 листопада 2019 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: