ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1194/19 Справа № 206/5917/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000961, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 26 листопада 2004 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 22 серпня 2007 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 28 квітня 2010 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 04 жовтня 2011 року з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області (№26), відповідно до ст. 81 КК України, на підставі постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2011 року, невідбутий строк 10 місяців 13 днів;

- 16 жовтня 2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2014 року іспитовий строк скасований, направлений у виправну колонію строком на 2 роки 6 місяців;

- 17 червня 2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений умовно-достроково 31 березня 2016 року з Широківської ВК Дніпропетровської області (№75), відповідно до ст. 81 КК України, на підставі ухвали Широківського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року, невідбутий строк 7 міс. 24 дні;

- 26 квітня 2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених пп. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_8 за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року і визначити остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишили у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 визначили обчислювати з 09 жовтня 2018 року.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь судового експерта ОСОБА_9 документально підтверджені витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №2511/18 від 14 вересня 2018 року у розмірі 300,00 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Як установив суд, 10 вересня 2018 року ОСОБА_8 приблизно о 17:45 годині, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, проник у сховище, розташоване у дворі домоволодіння АДРЕСА_3 , з якого викрав належне ОСОБА_10 майно, а саме: одну металеву каністру об`ємом 20 літрів заповнену бензином А95 та одну металеву каністру об`ємом 20 літрів заповнену дизпаливом, чим відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №2511 від 14 вересня 2018 року спричинив ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 2040,85 грн.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року скасувати та призначити йому більш м`яке покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та 1 місяць.
Свої вимоги ОСОБА_8 мотивує тим, що, суд першої інстанції, призначаючи йому покарання, не врахував стан здоров`я обвинуваченого.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Захисник апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.
Мотиви суду.
Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни або скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а відтак і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 .
Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суду апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оспорюються обвинуваченим, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Як встановлено судом, вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_8 за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року і визначити остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, характер кримінального правопорушення, дані про особу, те що він не працює, вчинив злочин в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо.
Врахував і конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання винного - його щире каяття.
Врахував обставину, яка обтяжує покарання винного рецидив злочину.
Доводи ОСОБА_8 про те, що суд не взяв до уваги його стан здоров`я, є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними представленими у кримінальному провадженні доказами або новими доказами, поданими апелянтом під час апеляційного розгляду.
При цьому, надаючи пояснення в судовому засіданні ані обвинувачений, ані його захисник не надали вичерпних обґрунтувань та чітких пояснень щодо того, в чому саме полягає незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, наявність в нього тяжких захворювань, які б стали підставою для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Жодних медичних висновків за результатом обстеження загального стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 матеріали кримінального провадження не містять, своїм правом на отримання відповідних доказів при розгляді справи в суді першої інстанції обвинувачений та його захисник також не скористалися, відповідних клопотань щодо витребування медичних довідок або виписок з медичної картки пацієнта обвинуваченим та його захисником не заявлялось, а відповідно не досліджувалось та не враховувалось судом першої інстанції при призначенні покарання.
Призначене обвинуваченому покарання може бути визнано надмірно суворим, якщо конкретні обставини справи у своєї сукупності знижують суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення і не враховані при постановленні вироку, або дані, що свідчать про суворість призначеного покарання, представлені під час апеляційного розгляду в додаткових матеріалах.
Враховуючи, що при постановленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону, та ОСОБА_8 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, з урахуванням обставин, які пом`якшують його покарання, призначене покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним.
Тож, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, а саме умисні дії ОСОБА_8 , кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, спрямовані на викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, особу винного, те що він не працює, вчинив злочин у період іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість обраного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців та відповідність покарання.
А тому, керуючись положеннями ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалене рішення апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим - в той самий строк, з дня вручення йому копії вироку апеляційного суду.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3 ОСОБА_4