В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/2343/18

Провадження № 1-кп/348/158/19

22 травня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження №00000733 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із повною професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні немає нікого, працюючого по тимчасових заробітках, судимого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 14 серпня 2012 року за ч.1 ст.307 ,ч.2 ст.309,ч.2 ст.185,ч.1 ст.185, ст..69,70 КК України до 3 років позбавлення волі, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 342 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив опір працівникам правохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, поєднаних із примушенням цих осіб, шляхом погрози застосування насильства до виконання явно незаконних дій.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах.

06 вересня 2018 приблизно о 08,00 год. на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 09.08.2018 року працівники СУ ГУНП Національної поліції в Івано-Франкіській області та працівники Надвірнянського ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області прибули по місцю проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , для проведення санкціонованого обшуку. В цей час обвинувачений ОСОБА_4 вийшов з житлового будинку та одразу розпочав поводити себе неадекватно, висловлюватись у сторону працівників поліції нецензурною лайкою. Однак, працівники поліції намагалися словесно заспокоїти обвинуваченого ОСОБА_4 , але останній на прохання працівників поліції не реагував. В подальшому працівниками Надвірнянського ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області було забезпечено двох незалежних осіб у якості понятих для проведення санкціонованого обшуку. Надалі, коли поняті прибули до господарства ОСОБА_4 , останній розпочав нецензурно виражатися на їхню адресу та погрожувати їм фізичною розправою і знищенням майна шляхом підпалу. Вказані погрози поняті сприйняли, як реальні, а тому один із понятих, побоюючись за своє життя та майно, покинув територію господарства ОСОБА_4 . Після чого працівники Надвірнянського ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області були вимушені знайти іншого понятого, але обвинувачений ОСОБА_4 розпочав погрожувати фізичною розправою та знищенням майна шляхом підпалу працівникам поліції, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , при цьому виражаючись нецензурною лайкою та шарпаючи одного із них за одяг.

Працівники Надвірнянського відділу поліції, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 разом із іншими присутніми намагалися зупинити протиправні дії ОСОБА_4 , однак останній не реагував на їхні зауваження та продовжував виражатися у їхню сторону нецензурною лайкою. Надалі після прибуття другого понятого до господарства ОСОБА_4 , останній одразу ж розпочав погрожувати даній особі. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, що супроводжувалось винятковим цинізмом оголив свій статевий орган та розпочав привселюдно демонструвати його присутнім під час проведення слідчої дії, при цьому виражаючись нецензурною лайкою та не реагуючи на зауваження працівників поліції.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 перешкоджав проведенню санкціоніонованого обшуку, змушуючи працівників правоохоронних органів здійснити явно незаконні дії, а саме не виконати рішення Івано-Франківського міського суду щодо проведення слідчої дії у його помешканні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 342 КК України, визнав повінстю і надав показання про те, що він проживає в АДРЕСА_1 . Раніше він вже притягувався до кримінальної відповідальності, в зв"язку з чим працівники правоохоронних органів постійно контролюють його, намагаючись довести його причетність до ніби-то вчинення інших кримінальних правопорушень.

Так, 06 вересня 2018 року до нього додому приїхали працівники поліції проводити обшук по ухвалі суду, що його в деякій мірі обурило. З самого початку з працівниками поліції понятих не було, а в подальшому ними було запрошено в якості понятого одного мешканця села. В той час в нього на подвір"ї знаходився його сусід, який сказав понятому, навіщо йому це потрібно, він також щось сказав цьому понятому з приводу його присутності, на що чоловік відмовився бути понятим і направився геть з подвір"я. Його наздогнав один з працівників поліції і побачивши це, він (обвинувачений) підійшов до них з питанням, чого той чіпляється до людини. На це підійшли ще двоє працівників поліції і між ними виникла шарпанина, однак ніякої бійки не було. Будучи емоційно роздратованим, в ході цієї шарпанини він нецензурно виражався на адресу працівників поліції та словесно їм погрожував, однак реально втілювати ці погрози він не мав наміру. Про те, щоб оголював свій статевий орган, він не пригадує, хоча такого факту не може заперечувати. В послідуючому в нього вдома було проведено обшук, однак нічого не було виявлено. Також зазначив, що того дня він алкоголь не вживав і тому не перебував в стані алкогольного сп"яніння. За вчинене йому соромно, щиро кається та просить у потерпілих вибачення за скоєне та просить не призначати йому сувору міру покарання.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його вина також доводиться іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, будучи допитаним в якості потерпілого в судовому засіданні ОСОБА_7 суду пояснив, що він 06.09.2018 року був присутнім в складі слідчої групи під час проведення санкціонованого обшуку в господарстві ОСОБА_4 в п.Пнів Надвірнянського району. Прибувши за вказаною в постанові суду адресою, вони постукали в двері і коли з будинку вийшов ОСОБА_4 , йому було зачитано постанову. Спочатку обвин6увачений поводився нормально, спокійно, а потім почав вести себе неадекватно, викрикувати нецензурні слова, погрожувати. Вони зачекали на понятих, і коли прийшов один з них, обвинувачений почав і його адресу висловлювати погрози. Понятий, почувши це, перелякався і пішов, так як ОСОБА_4 кричав, що спалить хату і не тільки його. Він та його колега ОСОБА_6 намагалися обвинуваченого заспокоїти, а той у відповідь почав їх шарпати за одяг. Обшук вони почали проводити вже тоді, коли прийшов другий понятий. На даний час він жодних претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого не має та просить визначити не сувору міру покарання в рамках закону.

Допитаний в судовому засіданні як потерпілий ОСОБА_6 суду дав пояснення аналогічні за своїм змістом поясненням потерпілого ОСОБА_7 . Також додатково пояснив, що 06.09.2018 року, коли він був в складі групи під час проведення обшуку в господарстві ОСОБА_4 , останній дійсно шарпав його за форменний одяг, погрожував фізичною розправою всім, в тому числі і понятому, а коли приїхала група швидкого реагування, в якій була присутня ОСОБА_8 , обвинувачений і їй погрожував, нецензурно виражався та демонстрував свій статевий орган. Також зазначив, що тілесних ушкоджень ОСОБА_4 нікому не наносив. Претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого не має та просить визначити не сувору міру покарання.

Вказані пояснення допитаних потерпілих суд визнає належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інші обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів, та є допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку, встановленому КПК України (у редакції 2012 року зі змінами та доповненнями).

Судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про наявність у потерпілих будь-якого мотиву, щоб обмовити обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з"явилася, подала суду заяву, в якій вказала, що до обвинуваченого ОСОБА_4 претензій матеріального чи морального характеру не має, цивільний позов заявляти не бажає, на суворій мірі покарання не настоює, судові задання по даному кримінальному провадженні просить проводити без її участі.

Окрім показань допитаних судом потерпілих, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєному також доводиться письмовими доказами, зокрема:

- протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06 вересня 2018 року від потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , в яких вони зазначили про вчинення ОСОБА_4 опору їм шляхом погроз застосування насильства (а.к.п.111-113)

- ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2018 року, якою було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 у будинку та належних підсобних приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 (а.к.п.118)

- протоколом обшуку, проведеного слідчим СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 та відеозаписом до нього на ДВД-Р диску від 06 вересня 2018 року (а.к.п.119-123)

- протоколом перегляду відеозапису із назвою "00000", який знаходиться на оптичному носії, ДВД-Р диску від 24 жовтня 2018 року. (а.к.п. 128-129)

- ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2018 року, якою було надано дозвіл на тимчасовий доступ до відеозапису проведеної слідчої дії - обшуку у помешканні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .(а.к.п.130-131)

- описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 01 жовтня 2018 року.(а.к.п.132)

- проколом тимчавого доступу до речей і документів від 01 жовтня 2018 року, (а.к.п.133)

Під час розгляду провадження у суді в присутності всіх учасників судового розгляду було відтворено відеофайл із записом слідчої дії - обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , який міститься на диску «СD», доданого до даного кримінального провадження. Відомості щодо обставин, встановлених судом, і які зазначені в протоколі обшуку, повністю відповідають відеозапису та узгоджуються з іншими доказами, здобутими в судовому засіданні. Жодних зауважень чи заперечень стосовно проведеної слідчої дії зі сторони обвинуваченого, а в подальшому і в його захисту не було.

Зазначені докази по кримінальному провадженні зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілих у кримінальному провадженні.

Таким чином, оцінивши здобуті докази в їх сукупності, суд знаходить, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 342 КК України кваліфіковано вірно, оскільки він вчинив опір працівникам правохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, поєднаних із примушенням цих осіб, шляхом погрози застосування насильства до виконання явно незаконних дій

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а і запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

Пунктом 1постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. із послідуючими змінами звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Пунктом 5 судам рекомендовано мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

За змістом ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкосі, особу обвинуваченого, що на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, що має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, а також його поведінку до і після вчинення злочину, ставлення до скоєного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання, а також думку потерпілих, які не настоюють на суворій мірі покарання.

Обставинами, які пом"якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить повне визнання ним своєї вини, щире каяття.

Однак суд не може визнати обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України і яка вмінена йому слідством, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп"яніння, оскільки остання не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно досудової доповіді Надвірнянського міськрайонного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області у обвинуваченого дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику шкоди життю і здоров"ю (оскільки існує ймовірність насильницьких дій, спрямованих на завдання фізичного болю та фізичного чи морального страждання, приниження людської гідності (у тому числі злочинів із застосуванням або погрозою застосування насильницьких дій), орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства( у т.ч. окремих осіб). (а.к.п.54-61).

З врахуванням вище наведеного, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, а також зважаючи на те, що тяжких наслідків від вчиненого не настало, суд вважає можливим обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинений злочин призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті, що передбачає покарання за вчинений злочин - у виді обмеження волі.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальних витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 370 , 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.342 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання 06 вересня 2018 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 06 вересня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі волі.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме: DVD-R диск із записом обшуку - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1