Провадження №1-кп/127/559/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 187 Кримінального кодексу України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2019 р. за № 0001090,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 187 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Прокурор вважає за доцільне призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту, викликавши в судове засідання обвинуваченого, потерпілого та свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування. Крім того, заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивовано тим, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не відпали, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, однак прокурором надано його письмову заяву, згідно з якою останній просить судове засідання провести за його відсутності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 проти призначення кримінального провадження до розгляду по суті не заперечував. Зауважив, що прокурором не заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідків кримінального провадження, а тому вважає за доцільне заявити відповідне клопотання. Вважає, що підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою відсутні, оскільки прокурором не доведено наявності відповідних ризиків. Крім того, зазначив, що частиною третьою статті 315 КПК прокурор не уповноважений заявляти клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки зазначена правова норма уповноважує прокурора заявляти клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що підстави для прийняття рішень, передбачених частиною третьою статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), тобто для затвердження угоди, повернення обвинувального акту прокурору, направлення до іншого суду відсутні, а тому кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до частини другої статті 31 КПК розгляд кримінального провадження слід здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

В судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту, потерпілого, свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до частини другої статті 31 КПК розгляд кримінального провадження слід здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Підстави для складання досудової доповіді згідно з приписами пункту 6 частини третьої статті 314 та статті 314-1 КПК, на думку суду, відсутні.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, обраного до обвинуваченого, суд приймає до уваги наступне.
Згідно з частиною третьою статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою регламентований статтею 199 глави 18 розділу ІІ КПК, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому суд враховує, що частина третя статті 199 КПК є відсильною нормою щодо статті 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Стороною обвинувачення було дотримано норми кримінального процесуального законодавства щодо вручення клопотання обвинуваченому, проте не дотримано норми щодо дотримання п`ятиденного строку звернення з відповідним клопотанням.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 18.05.2019 р. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 187 КК було затримано ОСОБА_7 , і слідчим суддею 20.05.2019 р. до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.07.2019 р. Ухвалою слідчого судді від 11.07.2019 р. ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування до 18.07.2019 р.
Суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.
Згідно з положеннями частини першої статті 183 КПК взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Суд враховує, що сторона обвинувачення в мотивуванні доцільності продовження строку застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу посилається на тяжкість вчиненого злочину. Разом з тим, суд враховує, що Європейський Суд з прав людини звернув увагу на те, що для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку (п. 63, справа «Тодоров проти України»). Крім того, Європейським Судом з прав людини звернуто увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Заперечення сторони захисту стосовно того, що обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину не може бути підставою для продовження строку утримання обвинуваченого під вартою суд вважає слушними з огляду на висновки, викладені Європейським Судом з прав людини у пункті 21 в справі «Подвезько проти України». Зі змісту зазначеного висновку випливає, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою. Разом з тим, відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Зазначені обставини згідно з приписами частини першої статті 92 КПК зобов`язана довести сторона обвинувачення. Вичерпний перелік питань, які суд вправі вирішити під час підготовчого судового засідання, визначений статтею 315 КПК, до яких питання щодо винуватості чи невинуватості обвинуваченого законом не віднесено. Вирішення питання щодо обґрунтованості підозри та винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину потребує аналізу зібраних у справі доказів у їх сукупності з дотриманням вимог статей 91 та 94 КПК. Зі змісту ж частини четвертої статті 291 КПК випливає, що надання суду інших документів, ніж передбачених зазначеною статтею, до початку судового розгляду забороняється. Тому, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри та невинуватості обвинуваченого на даний час є передчасним.

Сторона обвинувачення також посилалась на ту обставину, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності й на даний час відносно нього скеровано до суду ще один обвинувальний акт, що свідчить, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти злочини та уникати суду. Відповідного документального підтвердження зазначених обставин стороною обвинувачення суду надано не було, однак стороною захисту зауважень щодо зазначених тверджень сторони обвинувачення висловлено не було. Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого насильницького злочину, вчиненого в період не знятої і не погашеної судимості. Суд також враховує, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження по суті не розпочато і потерпілий та свідки у кримінальному провадженні судом не допитані. Тому з метою забезпечення кримінального провадження та попередження вчинення обвинуваченим позапроцесуального впливу на зазначених осіб, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись статтями 314-316, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (колегіально судом у складі трьох суддів) на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 187 Кримінального кодексу України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2019 р. за № 0001090, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, яке відбудеться 24 липня 2019 р. о 15:00 год.
У судове засідання викликати: сторони обвинувачення та захисту, потерпілого та свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 днів, з 17 липня 2019 року до 23:59 год. 15 вересня 2019 року.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання піл вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя-доповідач:

Суддя:

Суддя: