Провадження № 1-кп/761/2044/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника- ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києві угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000286 від 03.04.2019
по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Обухів, громадянина України, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України, за ознаками внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 10.05.2019, відповідно до змісту угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений, його захисник та прокурор підтримали угоду, просили її затвердити.

Відповідно до положень ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, зміст угоди, заслухавши в суді сторін, суд дійшов висновку, що угода не відповідає вимогам Закону та порушують права та інтереси інших осіб.

Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам закону та наявність підстав для її затвердження, суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи положення пунктів 13 ч. 1 ст. 65 КК, тобто у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом*якшують та обтяжують покарання.

Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, які маються в розпорядженні суду, проаналізувавши зміст угоди, суд дійшов висновку, що умови угоди щодо покарання, порядку його призначення протирічать вимогам Кримінального закону України. Зазначені вимоги кримінального закону не відображені у змісті угоди, в цій частині умови угоди не відповідають положенням ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, в разі визнання винуватим ОСОБА_4 , узгоджене покарання чітко не визначене та не обґрунтоване.

Так, в угоді зазначено, що сторони дійшли згоди про призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.205-1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

При цьому одночасно міститься посилання на положення ст. 69 КК України та згоду на призначення покарання у вигляді штрафу в іншому розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн., з урахуванням щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та через важке матеріальне становище. Проте в угоді не викладені доводи, яким чином такі обставини пом*якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як це передбачено ч.1 ст.69 КК України.

Також суд не погоджується з покаранням у вигляді штрафу з огляду на особу ОСОБА_4 , який не працює, постійного доходу не має, перебуває у важкому матеріальному становищі, згідно обставин обвинувачення, погодився на вчинення дій, які інкримінуються, у зв*язку з незадовільним матеріальним становищем, за винагороду 1000 грн.

Крім того, угода порушує права та інтереси інших осіб, оскільки пропонується затвердити угоду про визнання обставин обвинувачення, в тому числі про те, що після передачі ОСОБА_4 невстановленим особам документів, до яких внесені завідомо неправдиві відомості, вказані невстановлені особи на підставі зазначених документів та довіреності здійснили у відділі питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців державну реєстрацію ТОВ «Рунікон груп» шляхом перереєстрації юридичної особи. Однак стосовно таких осіб вказане кримінальне провадження з обвинувальним актом не здійснюється, кваліфікація їх дій в обвинувальному акті відсутня.

Такі обставини є підставою відповідно до п.1 ч.7 ст.474 КПК України для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст. 314, 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 10.05.2019 між прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000286 від 03.04.2019
по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України.
Повернути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України, прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1