Ухвала
іменем України
21 травня 2019 року

м. Київ
справа № 545/1364/18

провадження № 51- 9422 км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області

від 26 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області

від 14 вересня 2018 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 6 липня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 414 КК України до покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з позбавленням військового звання «старший солдат».
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19 жовтня 2015 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Під час виконання вироку, захисник ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання згідно із Законом України «Про амністію у 2016 році» відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 вересня 2018 року ухвалу місцевого суду про відмову в задоволенні клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання згідно із Законом України «Про амністію у 2016 році» залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить судові рішення щодо ОСОБА_6 змінити та на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити його від відбування покарання. При цьому зазначає, що учасника бойових дій ОСОБА_6 безпідставно позбавили права на застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав, що кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 підлягає закриттю.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційне провадження за скаргою захисника необхідно закрити з таких підстав.
Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України в редакції Закону України

від 2 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», що набув чинності 30 вересня 2016 року, передбачено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
У статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 424 КПК касаційному оскарженню підлягають судові рішення, що перешкоджають подальшому кримінальному провадженню. Це стосується вироків та ухвал про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, судових рішень суду апеляційної інстанції, постановлених щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвал суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК.
Такий підхід до порядку оскарження судового рішення також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (п. 44 рішення від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини», п. 22 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», пункти 8099 рішення від 5 квітня 2018 року у справі «Зубац проти Хорватії» та інші).
Кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК). Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами. Таким чином, після завершення стадії касаційного оскарження вироку суду всі наступні питання, які виникають у зв`язку з його виконанням, вирішуються в порядку Розділу VIII «Виконання судових рішень» цього Кодексу, яким передбачено лише апеляційний порядок оскарження судових рішень.
У судових засіданнях з вирішення питань виконання вироку не з`ясовуються питання щодо факту вчинення злочину, наявності достатньої сукупності доказів, кримінально-правової кваліфікації дій засудженого тощо, оскільки вони вже з`ясовані на попередніх стадіях кримінального провадження, а тому рішення суду, ухвалені на стадії виконання вироку, не можуть перешкоджати «подальшому провадженню».
При цьому й Закон України «Про амністію у 2016 році» не містить положень щодо касаційного оскарження ухвалених на його підставі судових рішень.
Оскільки оскаржувані захисником судові рішення щодо ОСОБА_6 ухвалено після внесення до ст. 129 Конституції України змін і стосуються питань, пов`язаних із виконанням вироку, вони не перешкоджають кримінальному провадженню, а тому не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 січня 2019 року (№ 13-38кс18). Цей висновок постановлений за результатами касаційного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , яке за ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 3 липня 2018 року було передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з необхідністю відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2016 року у справі № 5-331кс15.
З огляду на вищевказане та враховуючи, що захисник оскаржує судові рішення, постановлені в порядку виконання вироку, які не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, касаційне провадження щодо ОСОБА_6 підлягає закриттю.
Керуючись статтями 369, 433, 434, 441 КПК, Суд
постановив:
Касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 14 вересня 2018 року щодо ОСОБА_6 закрити.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3