справа № 294/1108/19
провадження № 1-кс/0274/1492/19
У Х В А Л А
Іменем України
22.08.2019 року м. Бердичів
Згідно поданого клопотання, слідчий просить накласти арешт на електричний двигун потужністю 1.1 кВт; 12 м 90 см електричного дроту типу "АВГ 4х4"; 18 м 70 см електричного дроту типу "ПВ 3х6"; 15 м 60 см електричного дроту типу "ПВ 1х10"; 16 м 50 см електричного дроту типу "ПВ 1х10" і металевий лом вилучені 23.07.2019 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово позбавити власника (користувача) майна можливості володіння, користування та розпорядження вказаним майном.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, окрім іншого, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберегли на собі його сліди.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, окрім іншого, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Крім того, виходячи із беззастережних приписів, що містить ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При цьому, слідчим суддею встановлено, що слідчим до клопотання не додано документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження особою таким майном.
Окрім того, слідчим в клопотанні не конкретизована резолютивна частина клопотання, а саме: не зазначено, де знаходиться вилучене під час огляду місця події майно, не конкретизовано, кому належить виявлене та вилучене майно.
Також встановлено, що додані слідчим ОСОБА_3 до клопотання копії відповідних матеріалів, належним чином не завірені, що у своїй сукупності не надає слідчому судді можливості пересвідчитись в ідентичності таких копій документів та обґрунтувати ними відповідне судове рішення.
Наявні недоліки клопотання позбавляють слідчого суддю можливості повно та всебічно з"ясувати сукупність обставин, із якими закон пов"язує вирішення питання про арешт майна.
Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Вищевикладене свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано до суду без додержання вимог ст. 171 КПК України, в зв"язку з чим його належить повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.
На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 171, 172 Кримінального процесуального Кодексу України, слідчий суддя,-
Встановити строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1