Дата документу 04.06.2019 Справа № 554/2745/19
Провадження №1-кс/554/8161/2019

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , погодженого прокурором військової прокуратури Полтавського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000271 від 18.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.426-1 КК України відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Артемівка Чутівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, раніше несудимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді командира 3 патрульного взводу патрульної роти військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні старший лейтенант, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав просив його задовольнити. Вказував на наявність ризиків, зокрема, ризику впливу на потерпілих та свідків. Як підтвердження цього вказував те, що після події злочину, ОСОБА_9 зібрав на плацу взвод, намагаючись з`ясувати у своїх підлеглих, чи бачили як ОСОБА_6 отримав травму. І спочатку всі солдати, будучи заляканими, побоюючись свого начальника не казали, що в дійсності відбулося. Оскільки в основному від фізичного насильства позастатутних відносин потерпали військовослужбовці, призвані на строкову службу, то вони першими почали давати показання слідству. Крім того, слідчий вказував про можливість перешкоджання проведенню досудового розслідування, оскільки перебуваючи на військовій службі, підозрюваного можуть відправити у зону ведення бойових дій, і тоді не зможе здійснюватися досудове розслідування. У зв`язку з цим виникає ризик втечі підозрюваного від органу досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та прохав застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Вказував на обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 не надав пояснення та не звернувся до правоохоронних органів, що вказує на достатність підстав вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання та втрати свободи на тривалий строк, маючи всі необхідні засоби та можливості, зможе ухилятися від слідства та суду, залишивши постійне місце проживання, виїхати за межі району, області, України, що унеможливлює своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення. Розмір застави прохав не визначати.
У судовому засідання представник потерпілого підтримав клопотання слідчого, оскільки підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжкого злочину, наголошуючи на тому, що злочин вчинено щодо підлеглого, який будучи військовослужбовцем строкової служби, повинен виконувати накази свого командира, підкорятися йому. Однак той перевищуючи свої владні повноваження застосовував насильство щодо підлеглих.
Потерпілий у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, зазначав, що хоча на даний час ОСОБА_9 відсторонений від посади, однак він з`являється на роботу. Підлеглі його бояться, і не можуть йому ні в чому відмовити. Просив задовольнити клопотання слідчого.
Захисники та підозрюваний заперечували проти обрання запобіжного заходу, просили застосувати більш м`який запобіжний захід. Проте вказували, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених КПК України, підозрюваний по першій же вимозі добровільно з`явився до органу досудового розслідування. Вказували, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину, був учасником Антитерористичної операції, позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Заслухавши учасників процесу, приходжу до висновку про задоволення клопотання.

Встановлено, що Третім слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000271 від 18.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.03.2016 між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України та громадянином ОСОБА_9 укладено контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України, строком на п`ять років.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 9 о/с від 17.02.2017 ОСОБА_9 призначено на посаду командира 3-го патрульного взводу патрульної роти військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до функціональних обов`язків командира патрульного взводу патрульної роти військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, затверджених 24.12.2018 командиром частини полковником ОСОБА_10 , ОСОБА_9 є прямим начальником усього особового складу взводу та зобов`язаний проводити з особовим складом взводу заняття з бойової підготовки, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку, з повагою ставитися до підлеглих, дбати про виховання рядових, сержантів і згуртування військового колективу, виховувати особовий склад взводу в дусі поваги до військової служби, неухильно стежити за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни у взводі, піклуватися про підлеглих, дбати про їх здоров`я, вживати заходів щодо його зміцнення.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 123 на посаду стрільця 3-го відділення 3-го патрульного взводу патрульної роти 08.06.2018 року призначено ОСОБА_11 , згідно з наказом № 298 на посаду стрільця 1-го відділення 3-го патрульного взводу патрульної роти 29.12.2018 призначено ОСОБА_6 , для яких старший лейтенант ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.ст.28-32, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, є прямим начальником для вказаних солдат за військовим званням.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію.

Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 на визначеній території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 18.03.2019 оголошене не було.

Однак, старший лейтенант ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, діючи всупереч вище зазначеним вимогам законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, застосував нестатутні заходи впливу та насильство щодо підлеглих: солдата строкової служби військової частини НОМЕР_1 стрільця 1-го відділення 3-го взводу патрульної роти ОСОБА_6 та солдата строкової служби військової частини НОМЕР_1 стрільця 2-го відділення 3-го взводу патрульної роти ОСОБА_11 , у зв`язку з виконанням ними обов`язків з військової служби, чим вчинив умисний злочин за наступних обставин.
Так, 18.03.2019 особовий склад 3-го патрульного взводу патрульної роти військової частини НОМЕР_1 під керівництвом командира старшого лейтенанта ОСОБА_9 направлений на комплексні польові заняття до військового полігону військової частини НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Цього ж дня, близько 14 години старший лейтенант ОСОБА_9 , будучи невдоволеним тим, що солдат ОСОБА_6 невчасно прибув за його викликом та тим як його виховує солдат ОСОБА_11 , у приміщенні вагончику для проживання особового складу частини на полігоні, діючи всупереч закріпленого у військових статутах порядку взаємовідносин між військовослужбовцями, маючи на меті застосування нестатутних заходів впливу та насильства щодо підлеглого, бажаючи показати свою явну перевагу по службі перед іншими військовослужбовцями, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, наніс солдату ОСОБА_6 два удари пальцями правої руки стиснутими в кулак в середню ділянку грудної клітини, чим спричинив йому фізичний біль та моральне приниження, а потім наніс один удар пальцями правої руки стиснутими в кулак в середню ділянку грудної клітини солдата ОСОБА_11 , чим спричинив останньому фізичний біль та моральне приниження.

Завершуючи свій єдиний злочинний намір, спрямований на застосування нестатутних заходів впливу та насильства щодо підлеглого, у цей же день близько 14 год. 30 хв., на території військового полігону військової частини НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , старший лейтенант ОСОБА_9 виявив на подвір`ї біля вагончика сидячого на лавці солдата ОСОБА_6 і діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, підійшов до нього ззаду та наніс один удар лівою ногою взутою у черевик військового зразка в ліву частину його тулуба, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота з розривом селезінки та внутрішньочеревною кровотечею, які ускладнились видаленням селезінки.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 277 від 16.04.2019 тілесні ушкодження, нанесені потерпілому ОСОБА_6 могли утворитись не менш ніж від однократної дії тупого (их) обмеженого (их) предмету (ів), якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога у взутті або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та при обставинах вказаних вище, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

04 червня 2019 року о 10.00 год. ОСОБА_9 повідомлено про підозру за ч. 4 ст.426-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового розгляду встановлено, що вручена органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозра за ч. 4 ст.426-1 КК України повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990р., п. 32, Series A, N 182).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_6 від 22.03.2019 та від 11.04.2019; показаннями потерпілого ОСОБА_11 від 18.04.2019; показаннями свідка ОСОБА_12 від 25.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_13 від 26.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_14 від 28.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_15 від 27.03.2019; показаннями свідка ОСОБА_16 від 02.04.2019; показаннями свідка ОСОБА_17 від 04.04.2019; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 11.04.2019; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 11.04.2019; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 від 18.04.2019; висновком судово-медичної експертизи від 16.04.2019, та іншими доказами в їх сукупності.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На підставі викладеного, приходжу до висновку про задоволення клопотання.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду є те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, після вчинення кримінального правопорушення не надав пояснення, добровільно не звернувся до правоохоронних органів, є достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання та втрати свободи на тривалий строк, маючи всі необхідні засоби та можливості, зможе ухилятися від слідства та суду, залишивши постійне місце проживання, виїхати за межі району, області, України, що унеможливлює своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суд бере до уваги те, що підозрюваний має малолітню дитину, однак вказане не свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, оскільки сам підозрюваний пояснив, що він проживає разом з матір`ю, а цивільна дружина та дитина проживають окремо.

Наявність позитивної характеристики від депутата міської ради, яка не проживає поряд, а лише колись була вчителем у позашкільному навчальному закладі, де Піхурець вивчав іноземну мову, спростовується характеристикою з місця несення служби, а також неодноразовим притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Суд також враховує, що перебуваючи на волі ОСОБА_9 , під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе, у тому числі шляхом погроз або залякування, незаконно впливати на свідків, потерпілого, що призведе до зміни ними своїх показань або відмови від дачі показань, оскільки будучи командиром 3-го патрульного взводу патрульної роти військової частини НОМЕР_1 відповідно до функціональних обов`язків командира патрульного взводу патрульної роти військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України є прямим начальником для свідків та потерпілого. І хоча в ході досудового розслідування вказані свідки були допитані, однак суд відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо.
Суд бере до уваги показання потерпілого, а саме, що навіть, будучи відсторонений керівництвом військової частини, вселяє страх своїм підлеглим, і вони всупереч своїй волі підкоряються йому.
Отже, у ході судового розгляду знайшло підтвердження наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Оскільки ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд приходить до висновку не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.
Судом враховано, що насильство вчинено щодо підлеглого - військовослужбовця строкової служби, який повинен виконувати накази свого командира, підкорятися йому, особливо враховуючи, що держава перебуває у періоді особливого стану.
З огляду на наявність вказаних ризиків, слідчий суддя приходить до висновку про те, інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до підозрюваного ОСОБА_9 , оскільки він є військовослужбовцем Національної гвардії України, який під час дії особливого періоду, може бути відряджений до зони проведення Операції об`єднаних Сил, у зв`язку з чим може бути не досягнуто мети кримінального провадження. Враховуючи вищевикладене, запобігти настанню зазначених ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів оскільки: особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та обрання такого запобіжного захожу може виразитись у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування шляхом незаконного впливу на свідків з метою уникнення покарання; особиста порука - на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві та військової прокуратури Полтавського гарнізону центрального регіону України не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного, оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що окрім вище наведеного негативно характеризує його особистість; застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Хоча у судовому засіданні підозрюваний погодився на заставу у 20 прожиткових мінімумів, але з огляду на тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному вказана застава не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного; домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід не може забезпечити відсутності можливості впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиненню нових правопорушень, а також підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Враховуючи сукупність викладених обставин, у разі незастосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_9 , існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а також незаконно впливати на учасників кримінального провадження, а тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків для запобігання вищевказаним ризикам, до підозрюваного доцільно застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Полтавському слідчому ізоляторі на строк 60 днів з 04 червня 2019 року взявши його негайно під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 04 червня 2019 року з 17.00 години.

Дія ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 02 серпня 2019 року о 17.00 годині.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 10.06.2019 року о 09.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1