09.07.2019

Справа № 522/1936/18
Провадження № 1-кс/522/9493/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2019 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про часткове скасування арешту майна.
Вказане клопотання мотивував тим, що 21 березня 2019 року старшим слідчим з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_6 у ході проведення обшуку у межах розслідування кримінального провадження № 0000008 від 25.01.2018 року було вилучено належний йому на праві власності автомобіль «Таврія ЗАЗ 110557», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 17 квітня 2019 року накладено арешт на автомобіль «Таврія ЗАЗ 110557», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль. Про розгляд клопотання слідчим суддею про накладення арешту на автомобіль його не повідомляли.
Заявник вважає, що арешт, накладено на майно підлягає скасуванню, так як відпала потреба, оскільки всі слідчі дії вже виконанні та пройшов тривалий час з ммоменту вилучення.
Посилаючись на вищевикладене, заявник просив часткою скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 17.04.2019 року у кримінальному провадженні № 0000008 від 25.01.2018 року на вилучений автомобіль марки «Таврія ЗАЗ 110557», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль - скасувати заборону у користуванні зазначеним вище автомобілем та повернути свідоцтво про реєстрацію зазначеного авто.
В судовому засіданні представник заявника підтримав подане клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на відсутність підстав для цього.
Розглянувши клопотання заявника, вивчивши надані суду матеріали, заслухавши учасників процесу, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Цією ж нормою КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого їх захисника и законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як встановлено судом, СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000008 від 25.01.2018 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199, ч.ч. 1, 3 ст. 204 КК України.
В рамках вказаного кримінального провадження, 21.03.2019 р. на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2019 р., проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено, серед іншого автомобіль ЗАЗ 110557 (Таврія) державний номер НОМЕР_1 ; який знаходився на обшукуваній території та у багажному відділенні якого виявлено та вилучено пляшки ємністю 5 л. та 1,5 л. заповнені прозорою та темною рідиною.
17.04.2019 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_6 , та накладено арешт, шляхом заборони розпорядження та користування майном у кримінальному провадженні № 0000008, серед іншого, на автомобіль ЗАЗ 110557 (Таврія) державний номер НОМЕР_1 .
При цьому, з моменту накладення арешту 17.04.2019 року пройшов тривалий термін часу, слідова інформація, яка перебувала на вказаному майні зафіксована, в рамках вказаного кримінального провадження слідчими органами був проведений вичерпний перелік слідчих дій, та відпала реальна загроза зміни або знищення слідів інформації, яка перебувала на вказаному майні.
Таким чином, суд вважає, що на момент розгляду, подальша необхідність для заборони ОСОБА_3 користування вказаним вище майном відпала.
Проте, потреба у арешті зазначеного майна, досі не відпала, оскільки, як вбачається з ухвали від 17.04.2019 року, у кримінальному провадженні № 0000008 від 25.01.2018 року, 22.03.2019 р. слідчим винесено постанову про визнання вилучених речей та автомобіля ЗАЗ (Таврія) речовим доказом.
Водночас, ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000008 від 25.01.2018 року не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».
З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).
Згідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Разом з тим, суд погоджується з доводами заявника про те, що вилучення вищевказаних речей і документів, порушує право вільного користування своїм майном.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що подане заявником клопотання про скасування арешту підлягає частковому задоволенню щодо зняття заборони користування вказаним майном.
Крім того, заявник в своєму клопотанні просить повернути йому свідоцтво про реєстрацію зазначеного авто.
Однак, аналіз наданих матеріалів, дозволяє дійти суду висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної вимоги, оскільки, як вбачається з ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2019 року, вказане свідоцтво, в ході проведення слідчих дій ні виявлено, ні вилучено не було, та тим більш, арешт на нього накладено не було, відтак й вимога про повернення свідоцтва задоволена бути не може.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна - задовольнити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 17.04.2019 року в рамках кримінального провадження № 0000008 від 25.01.2018 року на вилучений автомобіль марки «Таврія ЗАЗ 110557», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль в частині заборони користування зазначеним вище автомобілем - скасувати.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: