Справа №345/3092/19
Провадження № 1-кп/345/336/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої в АДРЕСА_2 , із середньою освітою, розлученої, дітей нема, офіційно не працюючої, раніше неодноразово судимої, востаннє 03.07.2019 р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 5 місяців позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_2
в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.
Злочини вчинено за таких обставин.
Маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів ОСОБА_2 на шлях виправлення не стала та повторно вчинила злочин проти власності.
Так, 29.05.2019 о 08:20 год., ОСОБА_2 , проходила неподалік дитячого дошкільного закладу «Чебурашка», що у м. Калуші по вул. Чорновола 31, де на проїжджій частині побачила автомобіль марки «Фіат Дукато», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Ідучи повз вказаний автомобіль ОСОБА_2 через незачинені двері на сидінні автомобіля побачила матерчату барсетку і в той час у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно з метою особистого збагачення, ОСОБА_2 через незачинені дверцята викрала із сидіння автомобіля барсетку вартістю 202,50 грн. яка належала потерпілому ОСОБА_5 , в якій знаходився мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5 DualMDG1» 2GB/16GB вартістю 2066,66 грн., футляр для окулярів вартістю 21,66 грн. Після чого ОСОБА_2 із викраденим майном потерпілого ОСОБА_5 , покинула місце події, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2290,82 грн.
Потерпілий ОСОБА_5 подав заяву, в якій зазначив, що претензій до обвинуваченої немає, щодо покарання, то покладається на розсуду суду і просить справу розглядати без його участі.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що правопорушення вчинила при вищенаведених обставинах. У своїх поясненнях детально описала і тим самим підтвердила час і місце вчинення злочину, а також обсяг викраденого майна і спосіб заволодіння чужим майном. А саме, що зранку 29.05.2019 р. проходила по вул.. Чорновола в м. Калуш. В припаркованому автомобілі побачила барсетку. Оскільки, автомобіль був незачинений, то вона шляхом вільного доступу викрала цю барсетку. В барсетці був мобільний телефон, футляр від окулярів і ще деякі дрібні речі. Не оспорює вартість викраденого майна, яка зазначена в обвинувальному акті. Зауважила, що злочин вчиняла у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. У вчиненому розкаюється, жаліє, що вчиняла такі дії, просить суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оскільки, ні стороною захисту, яка представлена самою обвинуваченою, ні стороною обвинувачення, яка представлена прокурором, а ні потерпілим, що вбачається з його заяви, не оспорюються обставини щодо: часу і місця вчинення злочинів; способу і порядку таємного заволодіння майном потерпілого; кількості та обсягу викраденого майна, його вартості; а також форми вини у виді умислу зі сторони обвинуваченої і корисливого мотиву, то зі згоди сторін кримінального провадження судом дослідження доказів і фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченої, а також дослідженням письмових матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої, визначають місце знаходження доказів та розмір витрат на залучення експерта. Щодо решти доказів, то суд визнав недоцільним їхнє дослідження, оскільки вони стосуються обставин справи, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд переконався, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин справи та відсутні сумніви у добровільності їхньої позиції. Також, судом роз`яснено учасникам кримінального провадження наслідки щодо позбавлення у такому випадку права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненому злочині у судовому засіданні доведена повністю, а її злочинні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, обставини при яких був скоєний злочин, а також думку потерпілого і позицію прокурора.
Зокрема, призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, те, що вона має постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не числиться. Завдана матеріальна шкода відшкодована повністю. Проте, ОСОБА_2 раніше неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності і знову вчинила корисливий умисний злочин, маючи незняту та непогашену судимість, вона офіційно ніде не працює, тобто немає постійного місця роботи і стабільних засобів для існування. Також, суд враховує стан здоров`я обвинуваченої.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_2 на підставі ст. 66 КК України, суд відносить активне сприяння у розкритті злочину, про що зазначено в обвинувальному акті та її щире каяття, що підтвердилось в судовому засіданні.
Обставини, які б відповідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченій, стороною обвинувачення в обвинувальному акті не наведено. Не встановлено таких обставин і в судовому засіданні.
Щодо позиції потерпілого, то, як вбачається з його письмової заяви, при призначенні обвинуваченій покарання він поклався на розсуд суду.
У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що вона раніше судима, обставини вчинення нею злочину і призначити їй покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Також просив врахувати положення ст. 70 КК України і призначити їй остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи наведене, ставлення обвинуваченої до скоєного злочину та те, що обвинувачена вчинила злочини будучи раніше судимою і їй вже призначалось покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення вона не стала, а продовжила злочинну діяльність, то суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченої не можливе без ізоляції від суспільства і їй слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Саме таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження скоєння нею нових злочинів.
Обвинувачена ОСОБА_2 вчинила дану крадіжку до постановлення вироку 03.07.2019 р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, яким її засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі. А тому, їй необхідно призначити остаточне покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.
При цьому у строк покарання, остаточно призначеного даним вироком суду, ОСОБА_2 необхідно зарахувати покарання, частково відбуте за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ч. 5 ст. 72 КК України.
На даний час ОСОБА_2 перебуває під вартою і відбуває покарання згідно вироку Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.07.2019 р., який набрав законної сили. Таким чином, відсутні підстави обирати відносно неї запобіжний захід в межах даного кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз, суд покладає на обвинувачену.
Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 374, 395 КПК України,
у х в а л и в:
Засудити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати її винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком суду більш суворим покаранням, яке призначене вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.07.2019 р., визначити ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців.

Зарахувати ОСОБА_2 в строк відбуття покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів даним вироком суду, частково відбуте покарання у вигляді позбавлення волі за попереднім вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.07.2019 р. з розрахунку день за день і початок строку відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з 29.05.2019 р., тобто з часу фактичного взяття під варту.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави:
- 1099,07 грн. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/109/28-418ТВ/19 від 25.06.2019 р.;
Речові докази:
-мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5 DualMDG1» 2GB/16GB, барсетку бежевого кольору, технічний паспорт на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , гаманець чорного кольору, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 вважати повернутими за належністю.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя