Ухвала

Іменем України
21 червня 2019 р.

м. Київ
справа № 371/3238/18

провадження № 51-2828ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 29 листопада 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 березня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник, не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо ОСОБА_4 , в частині призначеного покарання, звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою, в якій просить судові рішення змінити та застосувати до засудженої ОСОБА_4 положення статтей 69, 75 КК України.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.
Зокрема, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.
Покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при ухваленні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що, відповідно до ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак захисником вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано, оскільки не наведено обґрунтування невідповідності призначеного засудженій покарання тяжкості кримінального правопорушення та її особі, на які покликається в касаційній скарзі, з огляду на положення ст. 414 КПК України.
Статтею 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Зі змісту касаційної скарги захисника не вбачається, у чому саме полягає явна несправедливість призначеного засудженій покарання.
Крім того, вважаючи за необхідне змінити судові рішення через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої шляхом застосування статтей 69 та 75 КК України, захисник фактично покликається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Однак, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої (ст.65 КК) і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.75 КК) є двома самостійними підставами для скасування або зміни судових рішень, які потребують самостійного обґрунтування у касаційній скарзі, що захисником при оскарженні судових рішень не дотримано.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд,
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 29 листопада 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25 березня 2019 року, залишити без руху і надати десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3