Справа № 308/9230/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження № 11-сс/4806/433/19 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2019.

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, №0000180 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.06.2019 про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 19.09.2019 включно щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , не одруженої, студентки 3-го курсу факультету міжнародних відносин Ужгородського національного університету, не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Клопотання подане до суду слідчий обґрунтував тим, що 15.06.2019, близько 19 год. 15 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи ввіреним їй транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Porsсhe» моделі «Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Слов`янська Набережна в м. Ужгороді, зі сторони площі Богдана Хмельницького в бік вул. Бабяка та, проїжджаючи ділянку вказаної вулиці, навпроти будинку №25, де дорога має заокругленість праворуч, діючи всупереч вимог п. п. 1.2.; 1.3.; 2.1 «а», «б»; 2.3. «б»; 10.1. та 12.1. Правил дорожнього руху України, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб, проявила неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху не врахувала дорожню обстановку та дорожні умови, чим не забезпечила безпеку дорожнього руху, не втримала керований нею автомобіль у межах своєї смуги руху та виїхала на зустрічну смугу руху з послідуючим зіткненням з автомобілем марки «Ford» моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який у той час рухався по зустрічній для водія ОСОБА_6 смузі руху.

-2-

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушила вимоги п.п. 1.2.; 1.3.; 2.1. «а», «б»; 2.3. «б»; 10.1. та 12.1. Правил дорожнього руху України. Невиконання водієм ОСОБА_6 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, а саме: політравма, ЗЧМТ. Перелом основи та склепіння черепа. Множинні переломами кісток лицевого черепа. Множинні забійні рани підшкірні гематоми голови та обличчя. Забій, підшкірна гематома грудної клітки та живота. Перелом обох кінцівок. Лівої гомілки зі зміщенням.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України

Також у клопотанні слідчого зазначено, що строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 у кримінальному провадженні закінчується 13.08.2019. Завершити досудове розслідування у зазначений строк, прийнявши одне з рішень передбачених ч.2 ст. 283 КПК України, не можливо оскільки у ході досудового розслідування було призначено ряд судових експертиз, а саме, судову автотехнічну технічного стану транспортних засобів, судову транспортно-трасологічну, судово-медичну ОСОБА_12 , судову авто-технічну експертизу, висновки яких до теперішнього часу не надійшли та є ключовими у даному кримінальному провадженні і мають суттєве значення для з`ясування фактичних обставин кримінального правопорушення, як під час досудового розслідування так і для подальшого судового розгляду. На думку слідчого необхідність у продовженні підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам вчинення нею спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також у клопотанні слідчого зазначено, що підозрювана ОСОБА_6 після вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України чим самим ухилятися від виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадження, скоїла тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, а тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрювана з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене нею діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останній вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином.

-3-

Також на думку слідчого судді, існує ризик, що підозрювана, перебуваючи на волі може самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом впливати на потерпілого та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з метою зміни їх показів на свою користь та уникнення кримінальної відповідальності. Також слідчим суддею взято до уваги дані про особу підозрюваної, зокрема те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, не одружена, раніше не судима, враховано стан її здоров`я, а також спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. При цьому також врахувавши те, що по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій, судових експертиз та інших заходів, направлених на повне, об`єктивне, всебічне та неупереджене розслідування вищевказаного кримінального провадження, а також конкретні обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , ті обставини, що злочин, який інкримінується підозрюваній, спричинив потерпілому важкі травми, внаслідок яких потерпілий перебував тривалий час в реанімаційному відділенні лікарні у важкому стані та існування подальшої потреби в проведенні хірургічного втручання та необхідності трепанації, відсутності підтверджуючих даних про те, що стан потерпілого принаймні є задовільним, або відсутня загроза його життю, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою без визначення розміру застави. При цьому слідчим суддею також враховано реакцію суспільства та суспільний резонанс вчиненого підозрюваною кримінального правопорушення, а також взято до уваги практику Європейського суду з прав. Зазначені в клопотанні слідчого обставини у їх сукупності, на думку слідчого судді, об`єктивно свідчать про наявність у даному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливість їх запобіганню шляхом застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 вказує на незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді, яку просить скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 з 22 до 06 год. наступної доби, а також покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п.1,2,3, ч.5 ст.194 КПК України. Вказує, що приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя взяв до уваги лише формально обґрунтовані доводи клопотання, натомість проігнорував факти, що ставлять під сумнів необхідність подальшого застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , зокрема, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає про порушення слідчим суддею при розгляді клопотання положень ст. ст.177-178, 197, 199, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в матеріалах клопотання відсутні жодні підтверджуючі документи про існування зазначених слідчим ризиків, з існуванням яких погодився і слідчий суддя, хоча у відповідності до ч.5 ст.199 КПК України зобов`язаний був відмовити в задоволенні поданого клопотання слідчого. На думку захисника, слідчим суддею також залишено поза увагою характеризуючи дані про особу підозрюваної, яка є особою молодого віку, навчається на денній формі навчання, характеризується позитивно,

-4-

раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалась, виховувалась з трьох років у неповній сім`ї у зв`язку із знаходження її батька на заробітках за кордоном. Крім того вказує, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою не взято до уваги факт погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 , яка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди також отримала тілесні ушкодження черевної порожнини та обох рук і внаслідок подальшого знаходження в умовах тримання під вартою обстеження та лікування ОСОБА_6 не можливі. Також вказує, що слідчий суддя безпідставно, в порушення практики Європейського суду з прав людини, не визначив щодо підозрюваної ОСОБА_6 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання нею обов`язків, хоча такий обов`язок суду прямо передбачений ч.3 ст.183 КПК України. Просить врахувати, що родина підозрюваної вчиняє дії з відшкодування шкоди потерпілому, з цією метою на депозитний рахунок приватного нотаріусу членами родини підозрюваної ОСОБА_6 вже внесено 50 000 грн., які потерпіла сторона може отримати в любий для неї зручний час. Також потерпілій стороні родиною підозрюваної було запропоновано безоплатно передати транспортний засіб марки «Фольцваген-Джетта», 2007 року випуску. Посилаючись на практику судів різних інстанцій при розгляді аналогічних клопотань у кримінальних провадженнях про обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України, захисник ОСОБА_7 вказує, що слідчий суддя належно не обґрунтував необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , не розглянув можливість застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу, а в основу рішення поклав виключно тяжкість кримінального правопорушення, що не відповідає п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини про те, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, про що неодноразово вказував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини («Доронін проти України», «Осипенко проти України», «Харченко проти України»), а також правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеній в п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України», про те, що після спливу певного проміжку часу, навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного. З врахуванням викладеного, захисник ОСОБА_15 стверджує, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити виконанню підозрюваною ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_7 , підозрюваної ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора про безпідставність апеляційної скарги та законність ухвали слідчого судді, пояснення потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , які не заперечували щодо часткового задоволення апеляційної скарги, зокрема, щодо обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосуванням електронних засобів контролю, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є

-5-

винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримано не в повному обсязі.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000180 від 15.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 16.06.2019 підозрювана ОСОБА_6 затримана в порядку ст.ст.208-211 КПК України, цього ж дня ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 17.06.2019 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 13.08.2019 за клопотання слідчого щодо підозрюваної ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, а саме по 19.09.2019 включно.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані у ст. 178 КПК України.

-6-

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 25.04.2003 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненного підозрюваним кримінального правопорушення.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ходорковський проти Росії» при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Отже, коли єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є побоювання того, що підозрюваний зникне, до підозрюваного має бути застосовано інший запобіжний захід, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки в суд (орган досудового розслідування), наприклад, через застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, слідчим суддею визнана і така підтверджується наявними в провадженні доказами.
З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції та враховує, що ці обставини сторонами не оспорюються.
Проте, доказів, які давали б підстави вважати, що застосування щодо ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, ні слідчому судді, ні апеляційному суду не надано і в промові прокурора не наведено.
Як слідує із змісту клопотання про продовження підозрюваній ОСОБА_6 строку тримання вартою, слідчий щодо обґрунтувань вказаних ризиків послався на обставини, які були враховані слідчим суддею при обранні підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. зі змісту ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2019 якою до підозрюваної ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вбачається, що слідчий суддя обґрунтовував необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обґрунтованої підозри, та наявних ризиків, а саме: можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання та здійснення підозрюваною ОСОБА_6 незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.
При цьому, ухвала слідчого судді від 13.08.2019 про продовження строку тримання під вартою теж мотивована обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання та здійснення підозрюваною незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які з часу поміщення

-7-

особи під варту не зменшилися, а також потребами досудового розслідування, зокрема, необхідністю проведення ряду експертиз та отримання висновків по них, надання доступу до матеріалів кримінального провадження стороні захисту, виконання вимог ст.290 КПК України, складання обвинувального акту з додатками та направлення його до суду.
Стаття 199 КПК України прямо вказує, що при розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою саме прокурор і слідчий мають довести, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. У разі, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені вище обставини, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою. Крім того обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Така правова позиція, викладена і у рішеннях Європейського суду з прав людини.
Зокрема у п. 80 рішення від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» Європейський Суд з прав людини вказував, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Після цього прокурори і суди не навели жодних підстав для продовження тримання заявника під вартою, лише зазначили, що запобіжний захід було обрано правильно. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами. Інших підстав національні суди у цій справі не наводять. Крім того, національні владні органи не розглядали можливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою. Аналогічна позиція Європейського Суду з прав людини викладена і у п.60 справи «Єлоєв проти України».
Разом з тим, з клопотання слідчого про продовження підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів вбачається, що необхідність продовження підозрюваній такого запобіжного заходу слідчий обґрунтовує тими ж самими доказами щодо обґрунтованої підозри та наявних ризиків, які раніше вже були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.
Будь яких інших обґрунтувань, які свідчать про те, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, в матеріалах клопотання слідчого відсутні.
Не були такі обставини доведені і прокурором під час апеляційного розгляду клопотання судом.
Також, як слідує зі змісту ухвали необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також зумовлена необхідністю виконання слідчих та процесуальних дій, які полягають в проведенні слідчих експериментів, отримання висновків експертиз, надання доступу до матеріалів кримінального провадження стороні захисту, виконання вимог ст.290 КПК України, складання обвинувального акту з додатками та направлення його до суду.

Однак, колегія суддів вважає, що прокурором та слідчим також не доведена необхідність утримувати підозрювану ОСОБА_6 під вартою для проведення з нею вищезазначених слідчих дій, які по суті є технічними (проведення експертиз, ознайомлення с матеріалами провадження) .

-8-

Крім того, як вбачається зі змісту ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2019, слідчий суддя приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 послався на ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, а також ризик незаконного впливу підозрюваною на потерпілого та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які встановлені під час досудового розслідування і з якими підозрювана знайома. При цьому, обґрунтовуючи свої висновки щодо наявності цих ризиків та необхідності продовження тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , слідчий суддя вказав на те, що стороною захисту не надано належних і допустимих доказів які можуть спростувати обставини, зазначені слідчим, а також, що стороною захисту не доведено зменшення ризиків, які існували під час поміщення особи під варту. Тобто, слідчий суддя дійшов висновку, що саме сторона захисту повинна доводити обставини, що зменшилися ризики тримання особи під вартою.
Однак колегія суддів не погоджується з таким твердженням слідчого судді, оскільки він прямо суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод яка, зокрема «.... забороняє переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу, щодо якої вирішується питання позбавлення її волі».
Наведені у клопотанні слідчим доводи про те, що перебуваючи на волі, підозрювана ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом впливати на потерпілого та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з метою зміни їх показань на свою користь та уникнення кримінальної відповідальності, з якими погодився слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого, не підтверджені жодним доказом і такі висновки не узгоджуються з фактичною поведінкою підозрюваної ОСОБА_6 впродовж досудового розслідування.

Відомостей про те, що підозрювана ОСОБА_6 у будь-який спосіб перешкоджала досудовому розслідуванню чи перешкоджає йому в даний час у матеріалах провадження немає і апеляційному суду н надано.
Натомість, із пояснень підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 в судовому засіданні під час апеляційного розгляду провадження вбачається, що ОСОБА_6 співпрацює з органом досудового розслідування, своїх обов`язків не порушує, паспорт для виїзду за кордон здала до відповідних органів, між родиною підозрюваної та потерпілими досягнута домовленість про розмір, порядок та строки відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою матеріальної шкоди.
При цьому колегія суддів приймає до уваги, що в ході апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_8 та представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 і це не заперечувалось прокурором ОСОБА_5 , зазначили про те, що між потерпілою стороною та матір`ю підозрюваної ОСОБА_16 20.08.2019 укладено договір про часткове відшкодування матеріальної шкоди завданої ОСОБА_6 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 16 000 доларів США, при цьому загальний розмір відшкодування буде визначено сторонами в наступному. Цим же договором підтверджується факт отримання ОСОБА_8 від ОСОБА_16 грошових коштів в розмірі 75 000 грн., а решта суми буде сплачуватись ОСОБА_16 за графіком: у строк 12.09.2019 03(три тисячі) доларів США; у строк до 04.10.2019 - 05(п`ять тисяч) доларів США; у строк до 21.10.2019 - 05(п`ять тисяч) доларів США.

-9-

Згідно листа, адресованого ГУ ДМС у Закарпатській області за №1908/1-ДМС від 19.08.2019 підозрюваною ОСОБА_6 здано на зберігання оригінал свого закордонного паспорту .
На думку колегії суддів вказані обставини свідчать про безпідставність висновку слідчого судді про недоведеність зменшення ризиків, які існували під час поміщення підозрюваної під варту, а відтак і необхідність продовження застосування до ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу, оскільки таке втручання у права та свободи особи, які гарантуються не лише Національним законодавством, а й закріплені в Конвенції з прав людини і основоположних свобод, при таких обставинах, не можуть вважатися виправданими.
У п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26.06.2014 Суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (inabstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою Європейського Суду з прав людини ( рішення у справі «Доронін проти України», «Осипенко проти України», «Харченко проти України».
Враховуючи вищенаведені обставини встановлені колегією суддів, та враховуючи відсутність в матеріалах клопотання будь-яких доказів того, що на теперішній час заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та недоведеність стороною обвинувачення під час апеляційного судового розгляду, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також те, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 178 КПК України, виправдовують тримання підозрюваної ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів вважає висновок слідчого судді про необхідність продовження підозрюваній ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відповідає положенням ст.ст.176, 177, 178, 183, 197, 199 КПК України та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та покарання, яке загрожує останній у разі доведення її вини, конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, є студенткою вищого навчального закладу денної форми навчання, її вік, наявність постійного місця проживання, що вказує на стійкість соціальних зв`язків, а також враховуючи обсяг і характер слідчих дій, які необхідно виконати до завершення досудового слідства, апеляційний суд вважає, що запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_6 можливо, застосувавши відносно неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки прокурор не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваної ОСОБА_6 на свободу та свідчили б

-10-

про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає за необхідне клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 задовольнити частково.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленого їй кримінального правопорушення і зможе забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків.
Тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, а апеляційна скарга захисника - частковому задоволенню.
Крім того, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано визначено строк дії постановленої ним ухвали.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували доводи клопотання про необхідність тримання підозрюваної під вортою; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 196, 197, 199, 404, 405, 407, 412,422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2019, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_10 про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо ОСОБА_6 скасувати.
Клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_10 про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування задовольнити частково.
Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , не одруженої, студентки 3-го курсу факультету міжнародних відносин Ужгородського національного університету, не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю до 19.09.2019 включно.
Заборонити підозрюваній КОСТРАБІ ІВАННІ В`ЯЧЕСЛАВІВНІ залишати цілодобово житло за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду та покласти обов`язок прибувати до слідчого, прокурора та суду за першої їх вимогою.
Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на Свалявський ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області.
Копію ухвали направити начальнику СІЗО № 9 ДДВП України в Закарпатській області, старшому слідчому СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_10 та начальнику Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській для відома та виконання.

-11-

Підозрювану КОСТРАБУ ІВАННУ В`ЯЧЕСЛАВІВНУ негайно звільнити з під варти в залі Закарпатського апеляційного суду та зобов`язати старшого слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_10 організувати доставку підозрюваної ОСОБА_6 до місця проживання, а саме АДРЕСА_1 .
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: