Справа № 369/6984/19
Провадження № 1-кп/369/830/19
В И Р О К
іменем України
17.10.19 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002317 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заміжньої, яка має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:

14.05.2019 року близько 12.10 ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні торгівельного залу мегамеркату ТОВ «АМІАТА», що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Київська, 2в, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, та реалізовуючи його, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає, намагалася таємно викрасти належний ТОВ «АМІАТА» товар м`які іграшки загальною вартістю 480,43 грн. (без ПДВ), які сховала в рукави куртки, яку отримала при собі, та, утримуючи в такий спосіб товар, направилася до виходу з магазину.
Проте, пройшовши через касову зону, не розрахувавшись за товар, ОСОБА_4 , виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, не змогла завершити злочин з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнала, підтвердила обставини вчиненого злочину, у вчиненому щиро розкаялася, пояснила, що 14.05.2019 року вона приїхала до мегамаркету, щоб придбати необхідні товари для перебування батька в лікарні та іграшки для внуків, які повинні були приїхати провідати батька, проте в приміщенні торгівельного залу зрозуміла, що коштів у неї не має, тому іграшки вона сховала в рукави куртки, яку мала при собі, а на касі сплатила за той товар, на який вистачило коштів; коли вона пройшла зону кас, до неї підійшов охоронець, якому вона зізналась, що дійсно намагалась викрасти іграшки.

Судовий розгляд відбувався у відсутність представника потерпілого, який про час, день та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

Враховуючи позицію обвинуваченої, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, і що відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позицій, та обвинуваченій і прокурору роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку. Тому судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України з допитом обвинуваченої та дослідженням обставин, які характеризують її особу.

На підставі викладеного суд визнає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена в обсязі висунутого їй обвинувачення, а тому кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, характеризуючі дані її особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого нею діяння, обставини, по яким злочин не було доведено до кінця.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, заміжня, має на утримання неповнолітню доньку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченою своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, з урахуванням викладеного, положень ст. 68 КК України, ставлення обвинуваченої до вчиненого, вважає за доцільне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу, оскільки вважає, що саме така міра покарання буде достатньою для її виправлення та перевиховання, а також недопущенням вчинення злочинів у майбутньому.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ч. 9 ст. 100 КПК України. Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Запобіжні заходи не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Речові докази у справі вилучений у ОСОБА_4 товар, який передано на відповідальне зберігання представнику ТОВ «АМІАТА», - залишити в розпорядженні ТОВ «АМІАТА».

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1