У Х В А Л А
Іменем України
11 жовтня 2019 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заявника адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову про зупинення досудового розслідування, по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000141 від 22.05.2019 року,-

В С Т А Н О В И В :
У провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказана скарга.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що старшим слідчим в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України майором юстиції ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000141 від 22 травня 2019 року, де підозрюваним є ОСОБА_5 . Дані матеріали були виділені із кримінального провадження № 0000515 від 06 березня 2019 року.
22.05.2019 року прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 була винесена постанова про зупинення досудового розслідування кримінального провадження № 0000141 від 22.05.2019 року.
Скаржник зазначає, про відсутність підстав для зупинення досудового розслідування, невідповідність постанови визначеним КПК України формальним вимогам, вважає її необґрунтованою, такою, що містить невірні дані, які повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення скарги.
Враховуючи викладене, слідчий суддя заслухавши думку скаржника, прокурора, дослідивши матеріали скарги приходить до наступного висновку.
Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 281 КПК України, досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 281 КПК України встановлено, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 2 ст. 280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000141 від 22.05.2019 року, за підозрою ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

З постанови прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 22.05.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000141 від 22.05.2019 року вбачається, що підставою для її винесення був факт оголошення ОСОБА_5 у розшук. Тобто рішення було прийнято на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.
Скаржник посилається на те, що органом досудового розслідування не вжито заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру у спосіб передбачений КПК України, а тому ОСОБА_5 не є таким, що набув статусу підозрюваного у кримінальному проваджені.

Слідчий суддя погоджується з такою позицією скаржника враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно вимог частини 3 статті 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, що регулює відносини, пов`язані з викликом особи до слідчого, прокурора, суду.

Згідно частиною 1 статті 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Однак, норми даних статей не передбачають вручення повідомлення про підозру - адже дана процесуальна дія, серед іншого, передбачає реалізацію права підозрюваного бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення (п. 2 ч. 3 ст. 42 КПК, ч. 3 ст. 276 КПК). Таке роз`яснення ніяким чином не може здійснити не уповноважена особа - дорослий член сім`ї, працівник ЖЕО чи адміністрація місця роботи особи, а лише особа, що має певний процесуальний статус у кримінальному провадженні - слідчий, прокурор чи інша уповноважена особа. Також роз`яснення технічно неможливо здійснити по телефону, телеграмою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком.

Відтак, положення статті 135 Кримінального процесуального кодексу України про можливість направлення виклику електронною поштою, факсимільним зв`язком, повідомленням по телефону, повідомленням телеграмою не розповсюджується на спосіб вручення повідомлення про підозру за допомогою поштового зв`язку, з огляду на специфічний зміст даної процесуальної дії. З цих самих підстав, враховуючи обов`язкове роз`яснення процесуальних прав підозрюваного повідомлення про підозру не може бути вручене: 1) під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає; 2) житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи; 3) адміністрації за місцем роботи особи; 4) представнику за довіреністю.

Тобто, будь-яке направлення поштою повідомлення про підозру (за умови її отримання) не може вважатись належним повідомленням, оскільки усуваються право на отримання роз`яснень прав та обов`язків підозрюваному.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Направлення поштою повідомлення про підозру не можна розцінювати, як доказ вручення повідомлення про підозру, так як останні не містять передбаченого частиною 1 статті 136 Кримінального процесуального кодексу України розпису про отримання. Крім того жодної кореспонденції ОСОБА_5 не отримував взагалі, вбачається з наданих суду матеріалів кримінального провадження..

У відповідності до частини 1 статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, орган досудового розслідування не вжито заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, а тому ОСОБА_5 не було вручено повідомлення про підозру у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе.
Положення цієї статті, з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого частиною 2 статті 9 КПК України, передбачає повне та всебічне дослідження на дату зупинення провадження у справі всіх обставин кримінального провадження, виявлення обставин, які викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, встановлення належними та допустимими доказами факту заподіяння збитків від вчинення дій службовою особою, їх розмір.
Крім того, обов`язковими критеріями, дотримання яких надає право слідчому оголошення в розшук підозрюваного є: невідоме місцезнаходження підозрюваного; особа перебуває за межами України; не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.
Як вбачається із постанови про оголошення в розшук, постанови про зупинення досудового розслідування та матеріалів кримінального провадження слідчий не перевірив місцезнаходження ОСОБА_5 , не встановив чи ОСОБА_5 перебуває за межами України, а також не впевнився чи особа отримала, у встановленому законом порядку, повідомлення про підозру, а врахував лише ту обставину, що поштові повідомлення були повернуті за завершенням терміну зберігання, що свідчить про передчасність його дій.

Крім того, з пояснень сторони захисту вбачається, що слідчий направляв повідомлення за адресами, за якими ОСОБА_5 не проживає. Тобто станом на 14.03.2019 року ОСОБА_5 не знав і не міг знати про повідомлення йому підозри.

У постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс 15 суд роз`яснив, що під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду.

Тобто, при з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства, при зупиненні досудового розслідування при підставі - оголошення в розшук, треба враховувати те, що особа визнана підозрюваним у встановленому законом порядку та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Підозрюваний повинен усвідомлювати, що в нього вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством, однак він ухиляється від виконання такого обов`язку.

Отже в матеріалах кримінального провадження № 0000141 від 22.05.2019 року, які були надані слідчому судді не вбачається підтверджень належного повідомлення ОСОБА_5 про підозру, а відтак постанова прокурора ОСОБА_7 , від 22.05.2019 року, про зупинення досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000141 від 22.05.2019 року не може вважатись такою, що відповідає вимогам КПК України, а відтак підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.280,303,306,307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , в порядку ст. 303 КПК України, по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 000141 від 22.05.2019 року задовольнити.

Скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату ДБР Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтриманням публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , від 22.05.2019 року, про зупинення досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000141 від 22.05.2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1