Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4185/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія зап .захід Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03 травня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, проживаючого: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, у кримінальному провадженні №0000087,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

в апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03 травня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 діб.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та не обґрунтованою, такою, що постановлена з істотним порушенням норм КПК України.

Посилається на те, що слідчий суддя не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, та неналежним чином оцінив ті ризики, на які послався слідчий у своєму клопотанні та обґрунтував прокурор у судовому засіданні.

Вказала, що суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та на теперішній час у суді розглядається 2 кримінальних провадження по обвинуваченню вказаної особи, у тому числі у вчиненні тяжкого злочину. Також, судом не враховано те, що підозрюваний може вплинути на показання свідків у провадженні.

Зазначила, що застосування жодного іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігання ризикам, зазначених в ст.177 КПК України.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 03 травня 2019 року відмовлено у продовженні строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 задоволено.

Змінено ОСОБА_7 запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.03.2019 року у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 60 днів.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі процесуальні обов`язки:

заборонено цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 ;

прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утримуватися від спілкування із свідками, потерпілими та іншими особами у кримінальному провадженні № 0000087 з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;

здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручено органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покладено на особу, що здійснює розслідування у даному провадженні.

Визначено строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, шляхом звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти в залі суду та зобов`язання після звільнення з-під варти прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Згідно ухвали слідчого судді, з початку березня 2019 року ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими слідством особами, під надуманим приводом щодо заборгованості перед ОСОБА_13 , інтереси якої, з їх слів вони представляють, маючи намір на незаконне вимагання передачі чужого майна ОСОБА_14 , бажаючи незаконно збагатитись шляхом погроз та вимагання чужого майна, діючи у рамках спільної злочинної змови, почали періодично телефонувати та приїжджати до останнього, таким чином усно, а також особисто під час зустрічі незаконно висловлювали вимогу щодо передачі їм грошових коштів в сумі 2000 доларів США, з погрозою застосування фізичного насильства до ОСОБА_14 .

Після чого, 06.03.2019 близько 14 години 45 хвилин ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи умисел на отримання чужого майна шляхом вимагання, призначили зустріч ОСОБА_14 на АЗС "ANP", що за адресою: Житомирська область, смт. Любар, вул. Кантемирівська, 4, куди прибули у цей же день та час на автомобілі марки "Вольцваген пасат В6", д.р.н. НОМЕР_1 , у черговий раз висловили ОСОБА_14 незаконну вимогу передачі грошових коштів в сумі 2000 доларів СІЛА, у свою чергу останній, усвідомлюючи та сприймаючи раніше висловлені погрози застосування насильства як реальні, у зв`язку з перебуванням у приміщенні ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , які діяли в межах спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння майном, ОСОБА_14 передав останнім грошові кошти в сумі 10000 гривень.

06.03.2019 ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

06.03.2019 ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

07.03.2019 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без застосування застави, строк дії якого спливає 05.05.219 о 14-45 год.

Однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, оскільки необхідно: отримати висновок комплексної судової молекулярно-генетичної та вибухотехнічної експертизи, висновок балістичної експертизи, здійснити перегляд грифів секретності матеріалів негласних слідчо - розшукових заходів, допитати в якості свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , виконати інші слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, такі як додаткові допити підозрюваних, проведення слідчих експериментів за участі свідків, підозрюваних тощо, повідомити ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 про підозру в кінцевій редакції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.4,5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою. Виходячи із змісту вищевказаної статті, суд, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, повинен керуватися також і положеннями ст.ст.177,178 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що клопотання слідчого не містить викладу обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Зазначений у клопотанні перелік слідчих дій, які необхідно слідчому провести (отримати висновок комплексної судово молекулярно- генетичної та вибухотехнічної експертизи, висновок балістичної експертизи, здійснити перегляд грифів секретності матеріалів негласних слідчо-розшуковнх заходів, допитати свідків, виконати інші слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні) не є такими, на які підозрюваний може будь-яким чином вплинути.

Відповідно до положень ст.178 КПК України суд, при обранні та продовженні запобіжного заходу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини справи, в тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність у нього родини, утриманців; вік та стан здоров`я підозрюваного, його характеризуючи дані.

Під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не зазначено та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Крім того, слідчим суддею враховано те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про можливість застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги прокурора стосовно того, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання про продовження строку щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не прийняв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , та покарання, яке він має понести у разі визнання його винним, висновків суду не спростовують.
У п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі Ливада проти України від 26 червня 2014 року Суд вказує, що аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ ( рішення у справі "Доронін проти України", Осипенко проти України", Харченко проти України").
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення та прийняття нової ухвали про продовження строку щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для її скасування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

В судовому засідання апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники повідомили про застосування відносно нього фізичного насильства під час його перебування у Житомирській установі виконання покарань №8.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Враховуючи вказані вимоги закону, колегія суддів вважає необхі дним доручити прокуратурі Житомирської області організувати проведення дослідження фактів щодо можливого застосування фізичного насильства до ОСОБА_7 під час його перебування у ЖУВП №8.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407,422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03 травня 2019 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.

Відповідно до вимог ч.6ст.206 КПК України доручити прокуратурі Житомирської області організувати проведення дослідження фактів щодо можливого застосування фізичного насильства до ОСОБА_7 під час його перебування у ЖУВП №8.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: