Справа № 692/823/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000123, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань
19 квітня 2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився у с. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючого водієм у ПП "Алма Транс" (зі слів), одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, учасником бойових дій, депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС не являється, раніше несудимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 18 травня 2019 року близько 03:00 за адресою:

АДРЕСА_1 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне заволодіння чужим майном, протиправно, шляхом вільного доступу з прилеглої території перед парканом домоволодіння ОСОБА_5 таємно викрав 10 кущів самшиту "Буксус". Ринкова вартість 1 куща самшиту "Буксус" згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 27 травня

2019 року становить 80,00 грн., тобто на загальну суму 800,00 гривень. Після цього перевіз на цвинтар та заховав на могилі родичів з метою подальшого висадження, чим спричинив потрепілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У даному кримінальному провадженні 30 травня 2019 року між потерпілим

ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про примирення згідно з вимогами ст. 468 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про примирення потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно з угодою про примирення підозрюваний ОСОБА_3 зобов`язався: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у судовому провадженні; повністю відшкодував шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_5 , а саме повернув майно.

Сторони угоди про примирення також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі

50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Крім того, потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_3 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про примирення і окремо умисного невиконання угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді про примирення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про примирення та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про примирення зобов`язання. Просив угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, що в силу вимог ч. 3 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про примирення є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_3 на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше несудимий, а також те, що даним кримінальним правопорушенням не завдано значної шкоди правам та інтересам окремих осіб, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та затвердження угоди про примирення.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта у розмірі 1256,08 гривень.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -

з а с у д и в:
Затвердити угоду про примирення від 30 травня 2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 .

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про примирення від 30 травня 2019 року покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі

50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази, а саме:

- 10 кущів самшиту "Буксус", що повернуті на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - повернути власнику;

- чоловічий картуз, полімерний мішок, штикову лопату, що передані до камери речових доказів Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області, - повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1256,08 гривень.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6 чи 7 ст. 474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1