ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5205/19
Провадження № 1-кс/362/1830/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000654 від 18.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,
в с т а н о в и в:
До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000654 від 18.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, що накладений, ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 року.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2019 року у справі № 362/2971/19 було задоволено клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 та накладено арешт на автомобіль зеленого кольору марки «ЗІЛ», моделі «431412», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », власником якого є ОСОБА_5 та який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 ; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «431412», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », поміщене до спец пакету «Експертна служба» з індивідуальним номером «4051591», шляхом заборони користування ними.

Обґрунтовуючи наявність підстав для арешту майна слідчий суддя зазначив, що зазначені речі і документи відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України тау випадку їх повернення особам, у яких вони були вилучені, можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені або знищені.

Заявник не погоджується із таким висновком слідчого судді та вважає, що арешт майна має бути скасовано у зв`язку із тим, що він являється власником вказаного автомобіля, клопотання про арешт майна розглядалося без його участі та жодних доказів, причетності автомобіля до правопорушення йому не надано.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити та скасувати арешт накладений на автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «431412» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки вказане майно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення власником якого є ОСОБА_5 , а тому вважає, що відпали підстави для арешту майна.

Прокурор в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання відмовити, оскільки вказаний автомобіль є знаряддям вчинення злочину, оскільки саме за допомогою його здійснювалася вирубка лісу, що також підтверджується наданимипоясненнями свідка ОСОБА_7 , що вказаний автомобіль він використовував під час коронування дерев, після чого його було визнано речовим доказом, і арешт на нього було накладено як на знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката, прокурора, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, матеріали кримінального провадження № 0000654 від 18.05.2019 року приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що в СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000654 від 18.05.2019 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2019 року у справі № 362/2971/19 було задоволено клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 та накладено арешт на автомобіль зеленого кольору марки «ЗІЛ», моделі «431412», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », власником якого є ОСОБА_5 та який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 ; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «431412» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », поміщене до спец пакету «Експертна служба» з індивідуальним номером «4051591», шляхом заборони користування ними (а.с.3-4).

Постановою про визнання речовим доказом від 18.05.2019 року слідчим СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «431412» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » власником якого є ОСОБА_5 та автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «431412» реєстраційний номер « НОМЕР_1 »,який вилучено та поміщено до майданчика тимчасового тримання автомобілів при Васильківському ВП було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000654 від 18.05.2019 року (а.с. 18-19).

Відповідно до протоколу допиту свідка від 16.09.2019 року вбачається, що вказаний автомобіль використовувався саме для коронування дерев.

За статтею 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, котрий застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст. 174КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 11, 12 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, котрі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження «щодо особливих вказівок в ухвалі слідчого судді про арешт майна» слід звернути увагу на положення ст. 174 КПК, яка встановлює порядок скасування арешту майна підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником або володільцем майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Зазначені учасники кримінального провадження мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадженнясудом. Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що обов`язок доказування перед слідчим суддею наявності підстав для скасування арешту майна покладено на осіб, які звертаються з цим клопотанням, у зв`язку з чим вони повинні обґрунтувати необхідність скасування арешту майна.
Позиція заявника, що підстави для подальшого арешту майна відпали, не знайшли свого підтвердження в доводах клопотання.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 року наявність підстав для арешту майна слідчий суддя зазначив, що майно, на яке слідчий просив накласти арешт, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000654 від 18.05.2019 року, та воно є об`єктом кримінально протиправних дій, з врахуванням чого слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст. 170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Посилання заявника на те, що він є власником майна, судовий розгляд про арешт майна проводився без його участі, не може бути підставою для скасування арешту майна, оскільки арешт накладався на майно з метою збереження речових доказів.

На даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, вказане нерухоме майно визнано речовим доказом, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

За встановлених обставин, клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000654 внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування від 18.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 170, 171, 174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000654 від 18.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали проголошено 26.11.2019 року о 17 год. 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_8