22 серпня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 липня 2019 року у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Некрасовка, Советського району, АРК, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
- обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7 ( в режимі відео конференції з приміщення
Арбузинського районного суду Миколаївської області)
обвинувачений ОСОБА_5 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 липня 2019 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.
Продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 вересня 2019 року, включно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що ризики, які зазначені прокурором у клопотанні, є надуманими і необґрунтованими.
Зазначає, що він має сім`ю, постійне місце проживання, тому не буде ухилятися від суду. У даному кримінальному провадженні вже досліджені всі існуючі докази, тому він не зможе їх знищити чи приховати. Потерпілі не заявляли про будь-який тиск на них, а свідків, які прямо вказували б на його причетність до інкримінованих злочинів, взагалі немає. Тому ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків також відсутній.
Вважає, що суд першої інстанції взяв до уваги лише надумані доводи прокурора та однобічно розглянув заявлене клопотання.
На думку апелянта було порушено його право на захист, оскільки захисника ОСОБА_8 йому було призначено у ході підготовчого засідання. Захисник мав лише 7 хвилин для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. У зв`язку з незаконними діями прокурора та суду у відношенні нього, він заявляв відводи прокурору, складу суду та захиснику, однак у задоволенні відводу було безпідставно відмовлено.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та двох особливо тяжких кримінальних правопорушень, вживав заходів до переховування від правоохоронних органів, раніше судимий, має незняту та непогашену судимість та не може заслуговувати на довіру суду; відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивував це рішення тим, що на теперішній час обставини, враховані при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не зникли, а тому подальше тримання під вартою є виправданим, оскільки не можливо запобігти зазначеним прокурором ризикам, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід, в тому числі і той, що просив обвинувачений та його захисник, у вигляді домашнього арешту.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено. За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_5 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 05 липня 2019 року.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме, можливості обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, а також ризику продовження обвинуваченим вчинення нових злочинів, не зникли та продовжують існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та двох особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, раніше судимий, злочини вчинив під час іспитового строку. Отже, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, що унеможливить розгляд кримінального провадження судом.

Крім того, суд погоджується із переконанням суду першої інстанції про доведеність обґрунтованого ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, так як ОСОБА_5 не працював, та не має легальних джерел доходу.

Оскільки ОСОБА_5 проживає в одному населеному пункті з потерпілими, існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на них.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про порушення його права на захист є безпідставними, оскільки в підготовчому судовому засіданні оголошувалась перерва на 3 години, та залучення захисника для проведення окремої процесуальної дії відбувалось в порядку, передбаченому ст. 49 КПК України, за наявності для того відповідних підстав.

З урахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема, й той, що просить апелянт в апеляційній скарзі, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на інший не пов`язаний з позбавленням волі.

Судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 липня 2019 року, якою продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 вересня 2019 року включно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3