ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2555/19 Номер провадження 11-сс/814/323/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за клопотанням по кримінальному провадженню № 0000282 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 19.04.2019,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено частково клопотання слідчого відділу відділення поліції №2 Полтавського відділу поліції Головного управління національної поліції у Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за №0000282 від 20.03.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Полтава, не одруженого, дітей на утриманні не має, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

06.04.2009 Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі. Вирок набрав законної сили 26.04.2009. Звільнений 29.12.2009, невідбутий строк - 7 місяців 28 днів;

19.04.2011 Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців. Вирок набрав законної сили 16.06.2011;

15.11.2011 Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 01.12.2011. Звільнений 27.02.2013, невідбутий строк - 9 місяців 18 днів;

12.07.2013 Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 12.08.2013. Звільнений 29.05.2014 згідно Закону України «Про амністію»;

08.09.2014 Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців;

06.11.2014 Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 08.12.2015;

25.11.2014 Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 14.01.2015. Звільнений 19.10.2018, невідбутий строк - 1 рік 11 місяців 2 дні,

Дія ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 17 червня 2019 року.

Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 38 420 грн.

Покладено на ОСОБА_7 у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою згідно телефонного та поштового виклику; не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора.
Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавської установи виконання покарань УДПтС України в Полтавській області №23.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: те що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення та тяжкість покарання, що ОСОБА_7 загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного в їх сукупності, вік та стан його здоров`я, характер вчиненого ним злочину, майновий стан.
При цьому зазначив, що розмір застави необхідно визначити в межах розмірів, передбачених ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, а саме в сумі 38420 грн.
У апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, застосувавши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги підозрюваний ОСОБА_7 мотивує тим, що суд не врахував, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, не має змоги впливати на слідство, потерпілу інших учасників провадження, працює неофіційно, але має постійний заробіток, в матеріалах кримінального провадження мається розписка потерпілої ОСОБА_9 , про те що вона не має претензій, оскільки їй повернуто викрадене майно.
На думку апелянта, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, оскільки до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, пояснення підозрюваного, його захисника та потерпілої , які просили апеляційну скаргу задовольнити з підстав у ній наведених; вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні ВП №2 ПВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000282 від 20.03.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України (а.к. 3).
Органами досудового розслідування встановлено, що 20.03.2019 приблизно 9.00 год. ОСОБА_7 з території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи таємно, з прямим умислом, з корисливих спонукань, повторно, викрав металеве корито для будівельних розчинів вагою 51 кг. вартістю 533,33 грн., що належить ОСОБА_9 . Викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріального збитку на вказану суму.

18.04.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно ( а.п. 33).
18.04.2019 слідчий СВ ВП №2 ПВП ГУНП у Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , мотивуючи це тим, що підозрюваний під загрозою покарання може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення ним кримінальних правопорушень.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 з таких причин:
-особисте зобов`язання у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, вчиненого в період іспитового строку;
- особиста порука - на адресу слідчого управління та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які б могли поручитися за ОСОБА_7 ;
- застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу;
- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вказаних вище ризиків (а.к. 2).
Слідчий суддя клопотання слідчого задовольнив частково та застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 38 420 грн. із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України - це можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.
Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме даними: протоколу огляду місця події від 20.03.2019 (а.с.4); протоколу огляду місця події від 21.03.2019 (а.с.5-7); протоколу допиту потерпілого від 21.03.2019 ( а.с. 8); протоколу допиту свідків від 10.04.2019, 22.03.2019, 22.03.2019, 23.03.2019, 20.03.2019, 22.02.2019 (а.с.9,10,11,12,13,14); протоколу проведення слідчого експерименту від 10.04.2019 (а.с.15-17,18-19).
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.
Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочину, дані про особу підозрюваного, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є особою працездатного віку, не одружений, дітей на утриманні не має, має середню освіту, не працюючого, раніше судимого.

Також колегія суддів, враховує, що шкода потерпілій ОСОБА_11 , як вона пояснила суду апеляційної інстанції відшкодована після того, як вона звернулась до поліції, які затримали підозрюваного ОСОБА_7 , тобто шкода останнім не добровільно відшкодована.

На даному етапі розслідування на думку колегії суддів лише такий запобіжний захід як тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеним прокурором під час розгляду клопотання щодо ОСОБА_7 .
Частина 4 статті 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:
1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати;
2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати;
3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальної заробітної плати.
Застосувавши щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя одночасно визначив розмір застави, відповідно до вимог частини 4 статті 182 КПК України, що на думку колегії суддів, є правильним.
Злочин у якому підозрюється ОСОБА_7 є, відповідно до ст. 12 КК України середньої тяжкості, через це, на думку колегії суддів, розмір застави підозрюваному правильно визначений з урахуванням обставин злочину у якому висунута підозра, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про особу підозрюваного та ризиків, передбачених п. 1,3,4 ч. 1 статтею 177 цього Кодексу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 38 420 грн.
Такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього законом обов`язків.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини злочину, дані про особу підозрюваного, наявність обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, дійшов до правильного висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів із визначенням розміру застави у розмірі, передбаченому ч.4,5 ст.182 КПК України, який здатний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків.
Тому зазначені в апеляційній скарзі підозрюваного ОСОБА_7 доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 як про це вказує в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 19.04.2019 щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4