Номер провадження: 11-сс/813/1229/19
Номер справи місцевого суду: 520/9524/19 1-кс/520/8227/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000560 від 02.08.2018 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою до 05.09.2019 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000560 від 02.08.2018 року.

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що 04.07.2019 року до Київського районного суду м. Одесиз клопотанням звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженим прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 ,про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000560 від 02.08.2018 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одесивід 08.07.2019 року задоволено вказане клопотання старшого слідчого та відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05.09.2019 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, оскільки органом досудового розслідування надані докази, які свідчать про обґрунтованість підозри; слідчим під час досудового розслідування виконано значну кількість слідчих дій, разом з тим, для об`єктивного, всебічного та повного розслідування вказаного злочину необхідно виконати ще ряд слідчих дій, які є необхідними для завершення досудового розслідування та виконання вимог ст.ст. 290, 291 КПК України.Слідчий суддя послався на те, що ризики, які існували при обранні запобіжного заходу не зменшилися.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує, що обраний запобіжний захід є занадто суворим, необґрунтований та такий, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом обрання менш суворого запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження№0000560 від 02.08.2018 рокуза фактом вчинення злочину, за наступних обставин.
ОСОБА_8 , у невстановлений день, час та місці, за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у квітні 2019 року, вступив у попередню змову з ОСОБА_10 , направлену на здійснення вербування та переміщення кількох осіб з метою їх подальшої сексуальної експлуатації за грошову винагороду на території Ізраїлю.
Зокрема, ОСОБА_11 , працюючи таксистом на автомобілі марки «Seat Alhambra» з болгарською реєстрацією НОМЕР_1 , маючи змогу спілкуватися з пасажирами на вільні теми, володіючи психологічними якостями, згідно відведеної йому ролі, мав підшукувати осіб жіночої статті, які знаходилися в пошуках роботи, в подальшому здійснювати їх вербування для виїзду за кордон.
Згідно відведеної ролі, ОСОБА_8 повинен забезпечити переміщення завербованих осіб до Ізраїлю для їх подальшої сексуальної експлуатації невстановленими досудовим розслідуванням особами з метою отримання наживи.
Так, з метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_10 в квітні-травні 2019 року, діючи за вказівкою ОСОБА_8 , перебуваючи на території м. Одеси, маючи умисел на здійснення вербування кількох осіб з метою подальшого їх переміщення за межі України для сексуальної експлуатації за грошову винагороду, з корисливих мотивів, підшукав раніше незнайомих йому ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , після чого здійснив їх вербування при наступних обставинах.
Так, 04.04.2019, ОСОБА_10 , працюючи таксистом на автомобілі марки «Seat Alhambra» з болгарською реєстрацією НОМЕР_1 та знаходячись неподалік будинку Меблів, який розташований на площі Дерев`янко в м. Одесі (більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), прийняв замовлення від ОСОБА_12 .
В процесі поїздки, ОСОБА_10 , довідавшись, що ОСОБА_12 внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних її скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, будучи не заміжньою, яка має на утриманні малолітню дитину та матір, яка є інвалідом другої групи, розпочав вчиняти щодо останньої дії, направлені на її вербування та схиляв ОСОБА_12 до роботи повією на території Ізраїлю.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_10 подзвонив ОСОБА_8 та передав свій мобільний телефон ОСОБА_12 для роз`яснення більш детальних умов праці за кордоном.
Під час телефонної розмови ОСОБА_8 дізнався від ОСОБА_12 про її скрутне матеріальне становище, відсутність роботи, постійного джерела доходів, що остання має на утриманні малолітню дитину та матір, яка є інвалідом другої групи та наполягав на зустрічі зі ОСОБА_12 наступного дня, для більш детального роз`яснення умов роботи за кордоном, розповівши, що він незалежно від місця свого знаходження, контролює роботу дівчат за кордоном, які надають сексуальні послуги особам чоловічої статі, адже він є їх оператором.
В подальшому, 05.04.2019 о 20:00 годині на неподалік будинку Меблів, який розташований на площі Дерев`янка в м. Одесі та 24.04.2019 о 17:00 годині у приміщенні піцерії, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Єфімова, 49, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_12 , де під час розмови повідомив останній, що її робота полягає в наданні сексуальних послуг особам чоловічої статі, жити вона буде в трьохкімнатній квартирі у Ізраїлі з іншими дівчатами, графік роботи починається з 9 годин ранку, заробітна плата залежить від виду надання сексуальних послуг, мінімальна заробітна плата 3 тисячі доларів США в місяць, при цьому проінструктував, що необхідно ретельно слідкувати за своїм зовнішнім виглядом, та приділяти належну увагу клієнту, перебування в Ізраїлі протягом трьох місяців, запевнивши та неодноразово акцентуючи увагу на те, що пропозиція досить вигідна.
Крім того, ОСОБА_8 повідомив, що всі витрати, пов`язані виїздом до Ізраїлю, він оплатить, однак ОСОБА_12 повинна повернути їх або відробити, поставивши тим самим потерпілу в залежне від нього матеріальне положення.
Крім того, 03.05.2019, ОСОБА_10 , працюючи таксистом на автомобілі марки «Seat Alhambra» з болгарською реєстрацією НОМЕР_1 , прийняв замовлення від ОСОБА_13 .
Так, в процесі поїздки ОСОБА_10 , довідавшись, що ОСОБА_13 внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних її скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, наявності на утриманні двох малолітніх дітей, виховуючи дітей одна, знаходячись в конфліктній ситуації з батьками та не спілкуючись з ними, умисно використовуючи її у своїх протиправних цілях став пропонувати роботу повії на території Ізраїлю.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_13 , що робота полягає в наданні сексуальних послуг особам чоловічої статі на території Ізраїлю, заробітна плата залежить від виду надання сексуальних послуг, мінімальна заробітна плата 3 тисячі доларів США в місяць, при цьому повідомив, що дівчата, які там працюють, дуже задоволені заробітком.
В подальшому, 06.05.2019, ОСОБА_10 , приблизно о 17 годині зустрівся з ОСОБА_13 на вул. Балківській в м. Одесі (більш точна адреса в ході досудового слідства не встановлена), після чого повідомив, що їм необхідно зустрітися з ОСОБА_8 для більш детального обговорення умов роботи, та разом з ОСОБА_13 поїхав на своєму автомобілі марки «Seat Alhambra» з болгарською реєстрацією НОМЕР_1 до парку «Горького», який розташований по вул. Космонавтів в м. Одесі.
Приїхавши в зазначене місце, до автомобілю ОСОБА_10 підсів ОСОБА_8 , який дізнавшись від ОСОБА_13 , щодо її скрутного становища, наявності на утриманні двох малолітніх дітей, в присутності ОСОБА_10 повідомив їй, що запропонована робота полягає в наданні сексуальних послуг особам чоловічої статі на території Ізраїлю, жити вона буде в орендованій квартирі з іншими дівчатами, оплату за яку в послідуючому їй необхідно буде платити 50 %, іншу частину будуть оплачувати роботодавці, мінімальна заробітна плата 3 тисячі доларів США в місяць, а також вона буде залежати він виду сексуальних послуг, які надаватимуться.
Також, ОСОБА_8 повідомив, що всі витрати, пов`язані виїздом до Ізраїлю, він оплатить, однак ОСОБА_13 повинна повернути їх або відробити, поставивши тим самим потерпілу в залежне від нього матеріальне положення.
Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи умисел, направлений на переміщення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у невстановлений час 10.05.2019 ОСОБА_8 приїхав на міжнародний автовокзал «Одеса», де придбав квитки на автобус рейсом «Одеса-Покровськ», повідомивши при цьому потерпілих, що він супроводжуватиме їх до м. Мелітополь Запорізької області, де по приїзду переправить їх на автомобілі таксі до пункту пропуску, який розташований між Херсонською областю та АР Крим, де після перетину державного кордону України їх повинні зустріти невстановлені слідством особи, які в подальшому організують їх транспортування до Ізраїлю на роботу.
У подальшому, 10.05.2019, о 14:40 год., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 сів у автобус вказаним рейсом та попрямував за пунктом призначення, де 11.05.2019 ОСОБА_8 о 01:15 годині на автостанції м. Мелітополь Запорізької області при спробі переправлення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на таксі, затримано працівниками поліції.
08.04.2019 року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000560 від 02.08.2018 року.
11.05.2019 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.
13.05.2019 року слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси, підозрюваному ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
04.07.2019 року старший слідчий, звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 мотивуючи своє клопотання наявністю ризику спроб підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання визначеному ризику та ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваній, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, оскільки докази, які долучені до клопотання слідчого, на які послався слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в своїй сукупності доводять обґрунтованість підозри, та на думку апеляційного суду, виключають собою можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому, доводів щодо існування підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованих йому дій.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та задля його завершення необхідно провести ряд процесуальних дій, які буде неможливо здійснити у разі ухилення підозрюваного від досудового розслідування.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, виправдовуютьпродовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Слідчим суддею враховані наслідки кримінального правопорушення, в якому на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , а саме у вербуванні та переміщенні людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, щодо кількості осіб, за попередньою змовою групою осіб.
За таких умов, з урахуванням конкретних обставин справи, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, необхідністю проведення ряду слідчих дій органом досудового розслідування ризиків та виконанню вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, апеляційний суд вважає, що у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і у апеляційного суду, встановлено не було.

Крім того, вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд враховує, що підозрюваному визначений розмір застави, який не можна вважати завідомо непомірним.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2019 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000560 від 02.08.2018 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4