Справа № 201/8399/16
Провадження № - 1кп/201/30/2019
В И Р ОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0002007 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алаверди Республіки Вірменія, громадянина Республіки Вірменія, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17 липня 2003 року за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 198-2 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;
- 02 березня 2004 року за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 142 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Відповідно до постанови Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2008 року звільненого на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 8 днів;

- 16 липня 2013 року за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;
- 12 вересня 2013 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 17 квітня 2014 року за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ст. 391 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільненого 18 грудня 2015 року з Коростенської виправної колонії Житомирської області № 71 по відбуттю строку покарання;
- 11 червня 2018 року за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 28 лютого 2019 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6

перекладач ОСОБА_7

потерпілий ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, 13.05.2015 року о 11-05 годині прибув до магазину «Сільпо», розташованого по вул. Б. Слави, 5 в м. Дніпропетровську, де побачив автомобіль марки «Мітсубісі лансер», білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_8 , який ОСОБА_3 визначив, як об`єкт свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_3 зупинившись позаду автомобіля ОСОБА_8 , дочекавшись, доки ОСОБА_8 вийде із автомобіля та скористується сигналізацією, використовуючи заздалегідь приготовлений пристрій «сканер», перехопив сигнал сигналізації ОСОБА_8 , після чого припаркував свій автомобіль «Мерседес Бенц» д.н. НОМЕР_2 через один автомобіль від ОСОБА_8 та став спостерігати за його діями. ОСОБА_8 не підозрюючи, що відносно нього готується кримінальне правопорушення, попрямував до приміщення магазину «Сільпо», розташованого по вул. Б. Слави. 5 в м. Дніпропетровськ, будучі впевненим, що сигналізація спрацювала та його майно, яке він залишив в автомобілі знаходиться у безпеці.

Далі ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну діяльність, скоюючи злочин повторно, з метою переконатись, що ОСОБА_8 не завадить його злочинним діям, попрямував за потерпілим ОСОБА_8 в приміщення магазину «Сільпо», розташованого по вул. Б.Слави, 5 в м. Дніпропетровську, де перебуваючи у вказаному приміщенні о 11-46 годині 13.05.2016 р. переконався, що ОСОБА_8 знаходиться у касовій зоні та деякий час не повернеться до свого автомобіля, після чого з метою доведення свого злочинного посягання умислу до кінця попрямував до автомобіля ОСОБА_8 , з метою заволодіння майном потерпілого.

Підійшовши до автомобіля «Мітсубісі Ласер», д.н. НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_8 , ОСОБА_3 переконався, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, після чого за допомогою «сканера» відчинив задні праві пасажирські двері вказаного автомобіля та взявши чохол, в якому знаходився ноутбук фірми «Dell E 6440», вартістю 19 999,20 гривень та сумку в якій знаходились грошові кошти у розмірі 10 000, 00 гривень та 10 000, 00 рублів, що в перерахунку на грошові кошти України становить 3890, 90гривень, попрямував до свого автомобіля «Мерседес Бенц». д.н. НОМЕР_2 , після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 33 889,20 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті обставин, у скоєному розкаявся.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст.349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_9 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_9 суд виходить зі ступеня тяжкості вчиненого злочину, який являється злочином середнього ступеню тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хворіє на тяжку хворобу ВІЛ інфекція ІV стадії, Орофарингеальний кандидоз, хронічний вірусний гепатит «С».

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних його обставин, даним про особу обвинуваченого, який притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став. Крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, обставини злочину та висновок досудової доповіді, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоди у 13 890 гривень, суд приходить до висновку, що заявлений потерпілим цивільний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки під час судового розгляду встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема, таємного викрадення майна потерпілого, останньому спричинено матеріальну шкоду у розмірі 13 890 гривень. На момент ухвалення вироку обвинуваченим ОСОБА_3 у добровільному порядку частково відшкодовано потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 1000 гривень, що підтвердив останній під час судового розгляду, а тому суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у сумі 12 890 гривень.

Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_10 було засуджено 11 червня 2018 року за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 років 6 місяців позбавлення волі, а на сьогоднішній день він засуджується за алогічний злочин вчинений до постановлення попереднього вироку зі звільненням від відбуття покарання, суд вважає, що застосування принципу поглинення чи часткового складання покарань погіршить становище засудженого, а тому даний вирок підлягає окремому виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 12 890 (дванадцять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень 00 копійок.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок, на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- ноутбук марки «Dell Latitude Е6440», який відповідно до квитанції № 928 від 27 травня 2016 року переданий на зберігання до камери схову речових доказів Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути потерпілому ОСОБА_8 , як законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1