УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Слідчого відділення ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000389 від 13.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Слідчого відділення ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000389 від 13.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що Слідчим відділенням ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000389 від 13.01.2018, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що група осіб, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на території міста Києва організували незаконне виготовлення, зберігання та збут наркотичних засобів та психотропних речовин. В матеріалах кримінального провадження наявні достатні дані щодо використання учасниками злочинної групи рахунків у банківських установах для зберігання та подальшого перерахування коштів, здобутих злочинним шляхом.

З метою розкриття тяжкого злочину, в ході розслідування даного кримінального провадження проведено ряд санкціонованих обшуків, один із них за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено пластикову картку банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з наступним номером НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_4 , якою остання користувалася під час здійснення незаконної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин та наркотичних засобів, зокрема, на яку перераховувалися грошові кошти, отримані від злочинної діяльності не менше ніж 100 000 гривень.
10.01.2019 р. до ст.98 КПК України банківську картку, вилучену у ОСОБА_4 в ході проведення обшуку за місцем проживання визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
10.01.2019р, 29.01.2019 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2019 р. на банківську картку накладено арешт.

Оскільки в разі не забезпечення збереження грошей у будь-якій валюті у безготівковому вигляді, які знаходяться на розрахунковому рахунку відкритому в банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (код ЕДРПОУ: 14360570, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1д), на яку банком було імітовано банківську картку № НОМЕР_1 , яку вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , інші особи можуть їх використати, відчужити, знищити, тощо, інші особи можуть їх використати, відчужити, знищити, тощо, зметою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, просила задовольнити з підстав наведених у ньому. Крім того, з метою забезпечення арешту майна, просила розглянути клопотання без повідомлення власника.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч.2 ст.172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Вивчивши матеріали клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Зі змісту клопотання слідчого та долучених до нього матеріалів вбачається, що Слідчим відділенням ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000389 від 13.01.2018, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,ч.3 ст.307 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України .

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також того, що вказане майно належить ОСОБА_4 яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для арешту майна зазначеного в клопотанні слідчого, оскільки санкція статті Кримінального кодексу України за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Разом з тим, слідчий суддя не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Підстав сумніватись в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Керуючись ст. ст. 131; 132; 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого Слідчого відділення ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, що знаходяться на розрахунковому рахунку, відкритому в банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (код ЕДРПОУ: 14360570), на який банком було імітовано банківську картку № НОМЕР_1 , якою користувалася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя