Справа № 487/1672/19
Провадження № 1-кп/487/470/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання: про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не змінились та продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачає до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, що може викликати загрозу його втечі; незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, які були під його чітким керівництвом, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, пов`язану із незаконним обігом психотропних речовин, оскільки на теперішній час немає джерел доходу та припинив свою злочинну діяльність тільки після його затримання. Вказане свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Також про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не змінились та продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачає до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, що може викликати загрозу його втечі; незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, оскільки на теперішній час немає джерел доходу та припинив свою злочинну діяльність тільки після його затримання. Вказане свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_10 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити, посилаючись на недоведеність ризиків та вважав можливим обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись, що прокурор зазначає одні й ті самі ризики.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 ОСОБА_11 просила в задоволенні клопотання прокурора відмовити, посилаючись на необґрунтованість клопотання, ризики прокурором зазначаються одні й ті самі, вважала можливим застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ухвалами слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено.

Судовий розгляд по справі триває, але у обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_9 закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: вчинення обвинуваченими особливо тяжкого злочину, у тому числі беручи до уваги особу обвинувачених, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, визначених при обрані запобіжного заходу, які продовжують існувати, є дійсними та триваючими, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачає до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, що може викликати загрозу їхньої втечі; незаконно впливати на свідків, а ОСОБА_7 також на інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, пов`язану із незаконним обігом психотропних речовин, оскільки на теперішній час не мають офіційного джерела доходу та припинили свою злочинну діяльність лише після затримання працівниками правоохоронних органів.

Будь-яких інших доказів які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та які зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених,суду не надано.

Крім того, суд враховує вчинення злочину організованою групою, пов`язаного із тривалим незаконним оборотом наркотичних засобів та психотропних речовин, в особливо великих розмірах, тому згідно практики ЄСПЛ у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_7 і ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів , оскільки даний вид запобіжного заходу, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення не виходить за межі розумного строку та кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинувачених від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Отже, клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 177, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» на 60 днів до 06.01.2020 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» на 60 днів до 06.01.2020 року до 17-00 годин.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор».

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3