Справа № 206/4738/19
Провадження № 1-кс/206/1100/19
У Х В А Л А

28 серпня 2019 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Самарського відділу поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участю:

скаржника ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2019 року від ОСОБА_3 на адресу Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга на бездіяльність слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій вона посилається на те, що 21 серпня 2019 року вона звернулась до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, однак всупереч ст. 214 КПК України, даних про те, що зазначена заява внесена до ЄРДР вона станом на 23.08.2019 року не отримала. З огляду на вказані обставини, вона просить суд зобов`язати слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР за її заявою від 21 серпня 2019 року та розпочати досудове розслідування.

В судовому засідання заявниця ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Слідчий Самарського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 наполягала на своїй участі в судовому засіданні, акцентуючи увагу на тому, що заявниця ОСОБА_3 незаконно намагається порушити відносно батька кримінальне провадження за фактом викрадення дитини, у своїй заяви зазначає недостовірну інформацію, що потребує додаткових роз`яснень з її боку, як представника батька дитини, з метою об`єктивного розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у її задоволенні з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 серпня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до Самарського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про внесення до ЄРДР відповідних даних за її заявою та розпочати досудове розслідування та кваліфікувати цей злочин за ч. 2 ст. 146 КК України.

У своїй заяві до Самарського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області вона просить прийняти міри щодо розшуку її малолітнього сина ОСОБА_6 , оскільки її колишній чоловік ОСОБА_5 без її згоди взяв сина на прогулянку та назад до неї не привіз, приховує дитину від неї, а місцезнаходження останнього їй не відоме.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, а також у не здійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.3 розділу ІІ Положення).

Внесенню до ЄРДР підлягає не будь-яка заява, а лише заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Слідчий суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 від 21 серпня 2019 року про внесення відомостей до ЄРДР саме з кваліфікацією за ч. 2 ст. 146 КК України, не містить відомостей, які б вказували на вчинення її колишнім чоловіком ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ознаками вказаного злочину, заява не містить фактичних обставин вчинення злочину за такою кваліфікацією та жодних доказів на підтвердження неправомірних дій, а містить лише оціночні судження пов`язані з визначенням місця проживання дитини з одним із батьків.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує те, що між сторонами фактично виникли цивільно правові відносини сімейного характеру, які суто полягають у площині прав батька та матері на виховання їх малолітньої дитини та визначення місця її проживання.

Про ці обставини свідчить наявність судових спорів, зокрема за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відібрання дитини, який перебуває на розгляді у Самарському районному суді міста Дніпропетровська, що підтверджується копією ухвали від 05.07.2019 року про відкриття провадження по справі та призначення підготовчого засідання по ній.

Крім того, заява ОСОБА_3 до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про внесення відомостей до ЄРДР та вимогою розпочати досудове розслідування за ч. 2 ст. 146 КК України є передчасною в частині самостійного визначення кваліфікації дій особи, що є прерогативою органів слідства, а ні як заявника.

В цій частині слідчий суддя враховує також спеціальну норму закону, а саме те, що з об`єктивної сторони злочин за ст. 146 КК України може бути вчинений лише у двох формах: 1) незаконне позбавлення волі людини; 2) викрадення людини.

Проте суб`єктом цього злочину не можуть бути особи, які відповідно до закону мають право тримати особу в місці, де вона не бажає перебувати, або поміщати її в місце, яке вона не має змоги вільно залишити, але тільки з мотивів піклування про фізичне і психічне здоров`я підопічного чи з інших суспільне корисних мотивів (батьки, усиновителі, прийомні батьки стосовно своїх рідних, усиновлених чи прийомних дітей, опікуни і піклувальники стосовно осіб, які перебувають у них під опікою і піклуванням, педагогічні та науково-педагогічні працівники стосовно піднаглядних дітей тощо).

З наданої копії ухвали Верховного суду від 08.07.2019 року вбачається, що за касаційною скаргою ОСОБА_5 відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 25.07.2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, якими було визначено місце проживання дитини, а відтак підстави за яких умов та обставин перебуває дитина з батьком, не є на даний час предметом кримінального правопорушення, як про це зазначає заявниця, а відносяться виключно до цивільних правовідносин, які на даний час і розглядаються в рамках цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки сама заява не містить будь-яких об`єктивних та достовірних відомостей про наявність ознак кримінально-карних діянь за ч. 2 ст. 146 КК України, тому підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР відсутні, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Самарського відділу поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без задоволення.

Ухвала відповідно до ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1