У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги

2 серпня 2019 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2019 року, якою в задоволенні клопотання прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_2 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 - відмовлено.

встановила:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2019 року, в задоволенні клопотання прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_2 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 - відмовлено.

Замінено обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю цілодобово.

Роз`яснено ОСОБА_3 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, застосовувати електронні засоби контролю.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_3 додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України та зобов`язано його носити електронний засіб контролю цілодобово, за винятком прибуття до суду за викликом.

Визначено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 до 23 вересня 2019 року. Контроль за виконанням ухвали про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 покладено на Скадовський ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області та направлено на адресу цього органу копії даної ухвали.

Прокурором Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_2 до апеляційного суду подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.07.2019р., скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам закону, вважаю, що вона підлягає поверненню апелянту, виходячи з наступного.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Однак, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 р., положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу. Можливість апеляційного оскарження та перегляду апеляційним судом рішення про тримання під вартою, ухваленого судом першої інстанції, має на меті, насамперед, уникнення свавільного позбавлення волі.

Тобто, право на апеляційне оскарження ухвал, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, належить виключно особі, відносно якої застосовано або продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та її захиснику.

Виходячи зі змісту зазначеного рішення Конституційного суду України та положень КПК України, прокурор не є суб`єктом звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду за результатами розгляду клопотання про застосування, продовження, зміну запобіжного заходу в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що апеляційну скаргу подано прокурором, який не є суб`єктом звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 392, 399, 404, 405, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_2 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати прокурору.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її отримання.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду ОСОБА_1