Провадження №1-в/127/328/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

представника служби з питань пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці подання старшого інспектора Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_6 про вирішення питання щодо застосування покарання засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наявності кількох вироків відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вінницький міськрайонний відділ з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області звернувся до суду з поданням про вирішення питання щодо застосування покарання засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наявності кількох вироків відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, яке мотивоване тим, що з 23.04.2015 року по теперішній час громадянин ОСОБА_5 перебуває на обліку у Вінницькому міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області на підставі ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 26.03.2015, якою згідно ст. 82 КК України ОСОБА_5 невідбуту частину покарання було замінено більш м`яким покаранням у виді виправних робіт строком на 1 рік 2 місяці 29 днів з відрахуванням щомісячно із заробітку 20% в дохід держави.

ОСОБА_5 порушував умови відбування покарання у виді виправних робіт, а саме: не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, був звільнений з місця роботи та не став на облік до центру зайнятості населення. Наразі справа по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.389 КК України по даному фату перебуває на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області, номер справи №127/22571/17.

17.05.2019 на виконання до уповноваженого органу з питань пробації надійшло розпорядження та копія вироку Вінницького міського суду від 31.01.2019 (справа №127/11588/17) відносно ОСОБА_5 , де у вступній частині вироку зазначено, що громадянин ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.308, ч. 1 ст.69, ч.1 ст.119, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі, після чого на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання було замінено на виправні роботи з утримання 20% доходу на 1 рік 2 місяці тоді, як у резолютивній частині рішення суду не було призначено покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.70 КК України.

В судовому засіданні представник Вінницького міськрайонного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 підтримав подання та з мотивів, викладених в поданні просив його задовольнити, визначивши ОСОБА_5 остаточне покарання за двома вироками на підставі ч.1 ст. 70 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення подання органу пробації заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що визначення ОСОБА_5 покарання за вказаними двома вироками не може бути відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, оскільки це не відповідає вимогам закону, а мало б бути призначене відповідно до ч.4 ст. 70 КК України. При цьому з`ясуванню підлягає той факт чи знав суд, який постановив останній за часом вирок про невідбуту частину покарання.

Як вбачається із текстів вироків, зокрема, вступної частини вироків, суду було відомо про засудження ОСОБА_5 за ч.3 ст.308, ч. 1 ст.69, ч.1 ст.119, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі, та заміну на підставі ст. 82 КК України невідбутої частини покарання виправними роботами з утримання 20% доходу на 1 рік 2 місяці, однак на день постановлення останнього вироку суду не було відомо про невідбуття ОСОБА_5 виправних робіт.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, покарання у виді виправних робіт не підлягає складанню з покаранням у виді позбавлення волі, при цьому при призначенні покарання за сукупністю злочинів або вироків у виді виправних робіт складанню підлягають лише строки цих покарань, а розміри відрахувань із заробітку засудженого складанню не підлягають і обчислюються за кожним вироком самостійно.

З огляду на вищевикладене, а також зважаючи на те, що на даний час Вінницьким міським судом розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.389 КК України, відсутні підстави для задоволення подання органу пробації, в зв`язку з чим просив відмовити у його задоволенні.

ОСОБА_5 при вирішенні подання поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Так, ОСОБА_5 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2019 року за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі; на підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Даним вироком судом не враховано, що невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 19.12.2013 року, оскільки як вбачається з матеріалів судової справи №127/11588/17 стороною обвинувачення дане питання не ставилось та не повідомлялося суду про наявність невідбутого покарання.

Разом з тим ч.1 ст. 70 КК України передбачає призначення покарання за сукупністю злочинів, однак в даному випадку йдеться про сукупність вироків, призначення покарання за сукупністю вироків передбачене ст. 71 КК України.

А вимогами ст. 70 ч.4 визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При цьому відповідно до вимог ст. 72 КК України, покарання у виді виправних робіт не підлягає складанню з покаранням у виді позбавлення волі, а при призначенні покарання за сукупністю злочинів або вироків у виді виправних робіт складанню підлягають лише строки цих покарань, а розміри відрахувань із заробітку засудженого складанню не підлягають і обчислюються за кожним вироком самостійно.

Станом на день розгляду подання в провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 389 КК України, яке на даний час не розглянуто.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення подання старшого інспектора Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_6 про вирішення питання щодо застосування покарання засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наявності кількох вироків відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, оскільки воно не ґрунтується н вимогах закону, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 70-72 КК України, ст. ст. 370-372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого інспектора Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_6 про вирішення питання щодо застосування покарання засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наявності кількох вироків відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: