пр. № 1-кс/759/2792/19
ун. № 759/8240/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0005795 від 19.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про накладення арешту на майно,-
ВСТАНОВИВ:
03.05.2019 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0005795 від 19.07.2018 року, про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони її відчуження, використання та розпорядження, а також на подальше проведення будівельних робіт.
Вказане клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні СВ Святошинського УП ГУНП в м.Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005795 від 19.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що в період з 20.02.2017 року невстановлені особи, шляхом обману, заволоділи правом власності на квартиру АДРЕСА_1 .
20.02.2017 року між ОСОБА_5 та Кредитною спілкою "ЗАРАЗ", , було укладено кредитний договір №КВ-00014/02-172105, предметом кредитного договору являється 657 600 грн., згідно якого ОСОБА_5 зобов`язана повернути дані грошові кошти до 20.08.2017 року.
20.02.2017 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ОСОБА_5 та Кредитною спілкою "ЗАРАЗ", , було укладено іпотекчний договір.
Відповідно до договору іпотеки, предметом іпотеки за зазначеним договором являється квартира АДРЕСА_1 .
З дня підписання кредитного договору ОСОБА_5 виплачувала щомісячні платежі, згідно графіка виплат.
20.08.2017 року у зв`язку з скрутним матеріальним становищем між ОСОБА_5 та Кредитною спілкою "ЗАРАЗ", , було укладено внутнрішній договір про продовження терміну виплати кредиту.
11.06.2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 на Кредитну спілку "ЗАРАЗ", підставами виникнення права власності став договір іпотеки.
20.07.2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ОСОБА_7 .
24.06.2018 року ОСОБА_5 було подано позовну заяву до Святошинського районного суду м.Києва про визнання недійсною реєстрації права власності на спірну квартиру на Кредитну спілку "ЗАРАЗ". На даний час рішення не прийняте.
Слідчий просить накласти арешт на вищевказану квартиру, оскільки вважає, що незастосування цього заходу зумовить труднощі та неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, чи перешкоджатиме встановленню істини по провадженню внаслідок того, що таке майно може бути незаконно відчужене іншими особам, що завдасть шкоди третім особам.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у клопотанні.
Вислухавши доводи слідчого та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатись без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним, з метою забезпечення арешту майна.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Однак, згідно абзацу 2 ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Судом встановлено, що суддею Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_8 ухвалою від 20.07.2018 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , кредитної спілки "ЗАРАЗ" про скасування рішення щодо реєстрації права власності та внесення відповідних вдомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Зазначена ухвала суду в апеляційному порядку сторонами не оскаржувалася, набрала законної сили, накладений арешт станом на 18.06.2019 року є чинним.
Окрім того, встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу №3494 від 20.07.2018 року.
Інформації, що квартира АДРЕСА_1 визнавалась у зазначеному кримінальному провадженні речовим доказом матеріали клопотання не містять.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вищевказану квартиру, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0005795 від 19.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про накладення арешту на майно, відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.
Повний текст ухвали складено і оголошено 21.06.2019 року о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1