Ухвала
30 липня 2019 року

м. Київ
справа № 554/9207/16-к

провадження № 51-3719 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються: обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК, а також вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі ст. 436 цього Кодексу.
В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону засуджений не дотримався.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не уповноважений перевіряти оспорюваних рішень на предмет неповноти розгляду, невідповідності висновків, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчого рівня.
Усупереч цим законодавчим приписам у поданій скарзі не наведено обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 370, 337, 373, 374, 412, 413, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Також засуджений заперечує відповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу ст. 433 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції. Попри те, що оспорюваний вирок переглядався в порядку апеляційної процедури, в скарзі не зазначено таких порушень норм права, які, на думку засудженого, перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення зважаючи також на точний зміст статей 404, 415 КПК.
Крім того, у поданій скарзі засуджений наводить альтернативну вимогу до Суду зокрема, призначити новий розгляд в суді першої інстанції або закрити кримінальне провадження, що не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК.

Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2019 року, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3