ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3112/19 Справа № 193/1134/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 жовтня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000354 від 01.09.2017 року, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Туркменістану, громадянин Азербайджану, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_10

представника потерпілих ОСОБА_11

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13

В С Т А Н О В И Л А :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 жовтня 2019 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 листопада 2019 року включно.
При продовженні строку тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до 12 років, обставини на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовжені його дії не змінилися, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, - обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, чим перешкоджати кримінальному провадженню.
Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд вважає такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, продовжують існувати та не зменшилися.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 жовтня 2019 року, якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що її підзахисний тривалий час перебуває під вартою, а заявлені прокурором ризики не існують.
Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 , підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 та просили її задовольнити.
Прокурор та представник потерпілих і потерпілі заперечували проти апеляції захисника, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Апеляційний суд, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, судовий розгляд цього кримінального провадження продовжується, а також ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України наразі існують та останній може переховуватися від суду, впливати на свідків чим перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому апеляційний суд зважає на те, що ОСОБА_6 , є особою, який має громадянство іншої держави, є громадянином Азербайджану, не працює, також у відповідності до положень ст. 178 КПК України враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину пов`язаного з заволодінням чужого майна, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, з проникненням у житло, що є особливо тяжким злочином з наявним суспільним інтересом до нього, і за який передбачена кримінальна відповідальність до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, тому суд обґрунтовано зазначив про недостатність застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для попередження заявлених ризиків, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи обвинуваченого про неврахування судом першої інстанції вагомості пред`явленого обвинувачення, фактично зводяться до оцінки визнання винуватості чи його невизнання, а тому є передчасними, оскільки, на момент звернення апеляційної скарги, питання про доведеність або недоведеність обвинувачення має вирішуватися судом першої інстанції при ухваленні остаточного рішення по справі.
Стосовно посилання захисника в апеляції про надання неякісного перекладу перекладачем ОСОБА_14 у суді першої інстанції, то згідно наданих контрольних матеріалів, журналу судового засідання, не вбачається таких зауважень, як зі сторони захисту так і зі сторони обвинувачення, у тому числі і самого обвинуваченого ОСОБА_6 будь-яких заяв, клопотань про неналежний чи неправдивий переклад. Окрім того, в апеляційній інстанції у відповідно визначеному законом порядку до участі в розгляді апеляційної скарги був залучений перекладач, повноваження і компетентність якого перевірена судом. Будь яких обмежень в користуванні послуг перекладача в апеляційній інстанції обвинувачений ОСОБА_6 , не мав. За таких обставин, апеляційний суд не вбачає з наведених мотивів в апеляції захисника порушень права обвинуваченого на захист, а саме на користування послугами перекладача.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 жовтня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4