ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1549/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" листопада 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора по кримінальному провадженню № 0013702 від 04.12.2016 року про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця Сумської області, Путивльського р-ну, с. Бояро-Лежачи, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 186 КК України,

учасники кримінального провадження

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. ст. 186 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого строком до 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не відпали та продовжують існувати, а саме існує ризик втечі та вчинення кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечував проти заявленого клопотання. При цьому захисник зазначив, що правова кваліфікація дій обвинуваченого є помилковою, обвинувальний акт помилково містить обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину, а також заперечив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просив суд розглянути можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід, а саме застави.

Обвинувачений також просив при вирішенні питання продовження строку дії запобіжного заходу, врахувати стан його здоров`я, який не є задовільним.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.
Пункт 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право осіб, яких затримано або взято під варту, на перегляд процесуальних і матеріально-правових умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення їх свободи.
У пункті 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому суд врахував ступінь тяжкості злочину, інкримінованого ОСОБА_3 , який є тяжким, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також те, що він тривалий час перебував у розшуку та порушив раніше обраний йому судом запобіжний захід у виді застави.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 КПК України такий запобіжний захід як «тримання під вартою» є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного ОСОБА_3 , суд враховує зазначені вище обставини та вимоги закону і вважає, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_3 під вартою не зменшилися.
Також, аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі і запобіжного заходу у виді застави, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В зв`язку з викладеним суд вважає, що ОСОБА_3 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Клопотання захисника ОСОБА_5 суд залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 194, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Продовжити обраний відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор № 13» на 60 днів, тобто до 25 січня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1