Справа № 574/1251/19
Провадження № 1-кп/577/538/19

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2019 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
22 серпня 2019 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебував в гостях у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де у приміщенні дерев`яної господарської споруди, яка розташована на території вказаного господарства, вони розпивали спиртні напої.
ОСОБА_3 побачив, що з кишені ОСОБА_5 випала пачка грошових банкнот в сумі 20 000 грн 00 коп та в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий намір, направлений на таємне викрадення вказаних грошових коштів.
Реалізуючи вказаний злочинний корисливий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 відлучився з приміщення дерев`яної господарської споруди, розуміючи, що його дії є таємними для інших осіб, вчинив крадіжку належних ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 20 000 грн 00 коп.
З викраденим майном ОСОБА_3 залишив місце скоєння злочину та у подальшому грошовими коштами на власний розсуд .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та надав показання, що 22 серпня 2019 року близько 01 год. 00 хв. він перебував в гостях у ОСОБА_5 , де вони у приміщенні дерев`яної господарської споруди за адресою: АДРЕСА_1 , розпивали спиртні напої. Коли ОСОБА_5 виходив з приміщення, то у нього з кармана випала пачка купюр по 200 грн 00 коп. Він вирішив викрасти вказані кошти та зрозумівши, що його ніхто не бачить, підняв пачку грошових коштів і поклав їх до кишені. З вказаними грошовими коштами він залишив місце проживання ОСОБА_5 та у подальшому витратив вказані кошти на власні потреби. Через деякий час до нього прийшли працівники поліції та він зізнався, що дійсно викрав грошові кошти у ОСОБА_5 , а також віддав працівникам поліції грошові кошти, які у нього залишилися, в сумі 3 000 грн 00 коп. Він згоден з тим, що сума викрадених ним у ОСОБА_5 грошових коштів становила 20 000 грн 00 коп. Після скоєння злочину він зустрічався з потерпілим, прохав у нього пробачення та вони домовилися про порядок відшкодування ним ОСОБА_5 грошових коштів. Щиро розкаюється у вчиненому та прохає не призначати йому суворе покарання.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена та своїми діями, які виразилися у таємному викраденні належних ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 20 000 грн 00 коп, ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить: обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України, обтяжували покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Буринським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, відповідно до якої орган пробації дійшов висновку, що за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання призначеного ОСОБА_3 покарання можливе у громаді. При цьому ризик особи ОСОБА_3 для суспільства оцінюється як середній (а.с. 42-43).
Суд враховує, що, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
У п. 33 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».
Враховуючи обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , ту обставину, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, приймаючи до уваги висновок органу пробації, який не виключає можливість виконання призначеного ОСОБА_3 покарання у громаді, думку потерпілого, який не має претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 , а також, що тяжких наслідків від дій ОСОБА_3 не настало, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, буде покарання у вигляді громадських робіт.
Передбачених законом перешкод для призначення ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт судом не встановлено.
Покарання у виді громадських робіт, яке полягає у виконанні засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим заявлений не був.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України: грошові кошти в сумі 3 000 грн 00 коп, які передані під розписку потерпілому ОСОБА_5 , слід залишити останньому.
Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 373-376 КПК України , -
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Речові докази у справі: грошові кошти в сумі 3 000 грн 00 коп купюрами номіналом по 200 грн 00 коп в кількості 15 купюр з наступними серійними номерами: СИ 2821377; СИ 2821376; ЕГ 2624368; УМ 3740621; СЄ 5042449; ХД 2819575; КГ 0757406; ЄФ 3008246; УБ 5903112; ЄВ 0777535; ХЗ 3998415; УП 6070761; СГ 4193519; ЕЯ 0408376; ТЕ 7997894, які передані ОСОБА_5 , залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право, відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1