Номер провадження: 11-сс/813/1798/19
Номер справи місцевого суду: 495/8386/19 1-кс/495/4698/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 : ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.09.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002263 від 29.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
установив:
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.09.2019 року було задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:019:0228, площею 0,011 га, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади селищного типу в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, , яка передана в оренду ОСОБА_7 , строком на 49 років, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в.
Обґрунтовуючи задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вказане вище майно, слідчий суддя дійшов до переконання, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначена земельна ділянка відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речового доказу, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а також з огляду на те, що в матеріалах кримінального провадження наявний цивільний позов потерпілих, тому незастосування арешту може призвести до відчуження спірної земельної ділянки.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи особи, що її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_8 діючий в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст.370 КПК України та вона постановлена з недотримання норм кримінального процесуального законодавства України, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував, що стороною обвинувачення не доведено наявність підстав та риків, передбачених ст. 170 КПК України. Слідчий суддя при розгляді клопотання не дав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, власники мана позбавлені можливості мирно володіти земельною ділянкою, на яку накладений арешт.
Крім того, апелянт вказує, що клопотання слідчого немотивоване та не містить в собі належного мотивування для накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ апелянта, який просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частина 3 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 цієї ж ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно вбачається, що слідчий просив накласти арешт на майно, яке перебуває у комунальній власності територіальної громади селищного типу в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, та передана в оренду ОСОБА_7 строком на 49 років, з метою забезпечення речових доказів.

Відповідно до мотивувальної частини ухвали слідчого судді, клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт земельну ділянку, кадастровий номер: :02:019:0228 площею 0,011 габуло накладено арешт з метою збереження речового доказу, а також з огляду на те, що в матеріалах кримінального провадження наявний цивільний позов потерпілих.

Разом з тим, відповідно до приписів ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчий у клопотанні зазначив, що 28.08.2019 року Білгород-Дністровським ВП ГУНП в Одеській області зареєстровано заяву ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що на їх думку, посадові особи Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровський Одеської області, зловживаючи довірою, вчинивши протиправні дії, шахрайським шляхом заволоділи їхніми земельними ділянками загальною площею 0,24 га, на якій розташований майновий комплекс «Сонячний 2» в смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, чим завдали істотну шкоду.

Згідно ст. 214 КПК України, відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002263 за правовою кваліфікацією передбаченою ст. 190 ч. 1 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

В ході досудового розслідування встановлено, що на підставі договору дарування від 02.03.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_12 , фізична особа-підприємець ОСОБА_13 , передав безоплатно у приватну власність, а ОСОБА_10 спільно із своєю сестрою ОСОБА_11 , прийняти в рівних частинах, безоплатно в дар в приватну власність цілісних майновий комплекс промислово-продовольчого ринку «Сонячний 2», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений майновий комплекс розташований на земельній ділянці площею 0,24 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:019:0116, яка відповідно до договору оренди земельної ділянки від 21.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_14 , перебуває в оренді ОСОБА_13 , строком на 25 років, тобто до 21.04.2025 року.

В подальшому на підставі договору суборенди земельної ділянки від 15.06.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , суборендодавець ОСОБА_13 передав суборендарям ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку, на якій розміщений цілісних майновий комплекс промислово-продовольчого ринку «Сонячний 2», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ., строком до 21.04.2025 року.

За час користування вказаною земельною ділянок орендар, а потім із суборендарі, використовують за цільовим призначенням, постійно та систематично сплачують орендну плату до Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровський Одеської області.

В цей час, після подачі відповідних документів Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, 09.08.2019 року державним реєстратором комунального підприємства (далі КП) «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_16 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46714160 від 03.05.2019 року, за реєстраційним номером нерухомого майна: 103, зареєстровано земельну ділянку, площею 0,1121 га, кадастровий номер: :02:019:0226, яка перебуває у комунальної власності територіальної громади.

Також, після подачі відповідних документів Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, 09.08.2019 року державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_16 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46712025 від 03.05.2019 року, за реєстраційним номером нерухомого майна: 103, зареєстровано земельну ділянку, площею 0,0452 га, кадастровий номер: :02:019:0227, яка перебуває у комунальної власності територіальної громади.

Потім, після подачі відповідних документів Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, 09.08.2019 року державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_16 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46713825 від 03.05.2019 року, за реєстраційним номером нерухомого майна: 103, зареєстровано земельну ділянку, площею 0,011 га, кадастровий номер: :02:019:0228, яка перебуває у комунальної власності територіальної громади.

Далі, після подачі відповідних документів Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, 09.08.2019 державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_16 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46714009 від 03.05.2019 року, за реєстраційним номером нерухомого майна: 103, зареєстровано земельну ділянку, площею 0,0717 га, кадастровий номер: :02:019:0229, яка перебуває у комунальної власності територіальної громади.

Після нової державної реєстрації зазначених земельних ділянок, державним реєстратором Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, передано в оренду земельні ділянки за кадастровим номером: :02:019:0226 площею 0,1121 га, кадастровим номером: :02:019:0227 площею 0,0452 га, кадастровим номером: :02:019:0228 площею 0,011 га та кадастровим номером: :02:019:0229 площею 0,0717 га.

Згідно висновку будівельно-технічного та земельно-технічного експериментального дослідження № 087/2019 від 02.08.2019 встановлено, що земельні ділянки за кадастровим номером: :02:019:0226 площею 0,1121 га, кадастровим номером: :02:019:0227 площею 0,0452 га, кадастровим номером: :02:019:0228 площею 0,011 га та кадастровим номером: :02:019:0229 площею 0,0717 га - повністю накладаються на земельну ділянку земельної ділянки за кадастровим номером: :02:019:0116 площею 0,24 га, яка розташована по АДРЕСА_1 та відповідно договору суборенди земельної ділянки від 15.06.2018 року, перебуває у строковому платному користуванні у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , так як на земельній ділянці розміщений цілісний майновий комплекс промислово-продовольчого ринку «Сонячний 2».

Відповідно інформації із Державного реєстру речових прав встановлено, що власником земельної ділянки, кадастровим номером: :02:019:0228 площею 0,011 га, являється територіальна громада селищної типу в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, , яка передана в оренду ОСОБА_7 строком на 49 років. На орендованій земельній ділянці, відповідно інформації із Державного реєстру речових прав, у власності ОСОБА_7 перебуває об`єкт нерухомості магазин, загальною площею 25,5 кв. метрів, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.09.2019 року проведено огляд місця події земельної ділянки, кадастровий номер: :02:019:0228, за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у приватній власності ОСОБА_7 .
Оглянувши вказану земельну ділянку, 16.09.2019 року винесено постанову про визнання речових доказів та долучення до матеріалів кримінального провадження земельної ділянки, кадастровий номер: :02:019:0228.

Разом з тим, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційним судом встановлено, що до матеріалів клопотання не додано жодних документів, поданих, згідно клопотання, Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, на підставі яких 09.08.2019 року державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_16 було зареєстровано вищезазначені земельні ділянки. Більш того, у клопотанні не зазначено які саме документи було подано Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області державному реєстратору для проведення реєстрації ділянок.

В судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що договір оренди земельної ділянки площею 0,24 га, кадастровий номер :02:019:0116 від 21.04.2000 року, за яким зазначена земельна ділянка перебувала в оренді у ФОП ОСОБА_13 , було припинено на підставі рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №407 від 21.11.2017 року у зв`язку із припиненням ОСОБА_13 статусу фізичної особи-підприємця.

Таким чином апеляційний суд вважає, що у клопотанні про арешт майна та ухвалі суду про арешт майна відсутнє належне обґрунтування необхідності накладання арешту на земельні ділянки, які перебувають у власності територіальної громади.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч.2 ст.328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Аналіз матеріалів провадження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, показав, що слідчим суддею, при розгляді клопотання слідчого, не було враховано те, що ОСОБА_7 користується земельною ділянкою на підставі договору оренди від 01.07.2019 року, який укладено між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та ОСОБА_7 на підставі рішення XLI-ої сесії VII скликання Затоківської селищної ради від 13.06.2019 року за №1139, зазначені договір та рішення органу місцевого врядування є чинними, не оскаржені та не скасовані, прокурором не подано позовів щодо визнання цих договорів недійсними, а тому ОСОБА_7 користується земельною ділянкою на законних підставах. Зазначена земельна ділянка передана в оренду для обслуговування магазину, який розміщений на неї та належить ОСОБА_7 , а тому накладання арешту на зазначену земельну ділянку, на думку апеляційного суду, може призвести до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності ОСОБА_7 .
Враховуючи приписи ч. 2 п. 5 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Окрім того, ч. 4 цієї ж статті визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З огляду на те, що під час апеляційного розгляду скарги встановлені обставини, які свідчать про неврахування слідчим суддею низки обставин, а також документів, та в свою чергу свідчать про необґрунтованість як клопотання слідчого, так і ували слідчого судді, апеляційний суд погоджується з доводами представника власника майна, що має місце не співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, в тому числі позбавлення власника майна права користуванням ним за відсутності у такого майна ознак, передбачених ст. 98 КПК України.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що, як про це зазначив сам прокурор в судовому засіданні апеляційного суду, з моменту внесення відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2019 року до моменту розгляду апеляційної скарги не було витребувано документів, які стали підставою для державної реєстрації земельних ділянок.
Апеляційним судом встановлено, що фактично жодних процесуальних дій на збір доказів щодо причетності арештованого майна до зазначеного кримінального провадження органом досудового розслідування здійснено не було.
Крім того, слідчий та слідчий суддя залишили поза увагою той факт, що на момент звернення із клопотанням до суду та його розгляду у кримінальному провадженні №0002263 від 29.08.2019 року жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Таким чином, жодна посадова особа Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, яка є представницьким органом територіальної громади, у власності якої перебуває зазначена земельна ділянка, так само й ОСОБА_7 , який є користувачем земельної ділянки, на яку слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 23.09.2019 року було накладено арешт у вигляді заборони відчуження, у вищезазначеному кримінальному провадженні, не є ні підозрюваними, ні обвинуваченими, ні особами, які в силу закону повинні нести цивільну відповідальність за дії підозрюваного (обвинуваченого), а тому на зазначене майно, відповідно до вищенаведених положень кримінального процесуального закону, не може бути накладено арешт з метою забезпечення цивільного позову.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
З огляду на викладені положення кримінального процесуального закону, цивільний позов, заявлений ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради та ОСОБА_17 про відшкодування шкоди (а.с.18-21), не є цивільним позовом в кримінальному провадженні в розумінні положень ст. 128 КПК України, оскільки Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради та ОСОБА_17 в даному кримінальному провадженні не мають процесуального статусу підозрюваних або обвинувачених.
Приписами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частина 1 ст. 412 КПК України визначає, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, враховуючи те, що слідчий суддя при задоволенні клопотання слідчого та накладенні арешту на майно допустив перелічені вище істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги представника, скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, а також ухвали суду про виправлення описок та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407,409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.09.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002263 від 29.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України скасувати та постановити нову ухвалу.
У задоволені клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002263 від 29.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3