Справа № 688/2843/19
Провадження № 1-кп/675/140/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2019 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000574 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньою-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утримання двоє малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 12 червня 2019 року, близько 23:40 год., знаходився поблизу будівлі Грицівськиої селищної ради за адресою: вул. Шевченка, 2, смт. Гриців, Шепетівського району, де помітив мопед марки «HONDA TACT», шасі № НОМЕР_1 , червоного кольору, об`ємом двигуна 49,9 см. куб., 1993 року випуску, у якому був запущений двигун та в замку запалювання знаходився ключ, який тимчасово залишив потерпілий ОСОБА_4 . Даним мопедом, ОСОБА_5 вирішив незаконно заволодіти, з метою використання у власних потребах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , цього ж дня, близько 23:45 год., підійшов до мопеда «HONDA TACT», шасі № НОМЕР_1 , червоного кольору, об`ємом двигуна 49,9 см. куб., 1993 року випуску, та умисно незаконно заволодів транспортним засобом, сівши на мопед та поїхав у м. Шепетівка де залишив його на асфальтобетонній дорозі поряд будинку № 19 по провулку Подільському.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_5 умисно, незаконно заволодів транспортним засобом ОСОБА_4 , при цьому завдавши останньому майнової шкоди.

26 липня 2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, за умовами якої ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочині, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв встановленню фактичних обставин справи, добровільно відшкодував потерпілому матеріальну шкоду.

Враховуючи вищенаведені пом`якшуючі покарання обставини, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 69-1 КК України щодо граничного розміру покарання визначеного санкцією ч. 1 ст. 289 КК України, сторони в угоді узгодили правову кваліфікацію та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , а саме: за ч. 1 ст. 289 КК Україн із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 грн.

Під час підготовчого судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 підтримав угоду про примирення, укладеною з обвинуваченим ОСОБА_5 , просив суд її затвердити та пояснив, що укладення угоди з його сторони є цілком добровільним і він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав угоду про примирення з потерпілим і просив її затвердити. При цьому пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він повністю розуміє права, передбаченні п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор вважає за можливе затвердження угоди про примирення, укладених між потерпілим та обвинуваченим, вважає, що така угода не суперечить вимогам закону, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000574, дії обвинуваченого ОСОБА_5 , обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України. Дане діяння відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 в повній мірі розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що потерпілий розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , що виразились у незаконному заволодінні транспортного засобу потерпілого ОСОБА_4 , мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його з`явлення із зізнанням до органу досудового слідства, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, одружений на утриманні двоє малолітніх дітей.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджена сторонами угода про примирення покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Також при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, з призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не пред`явлено.
Процесуальні витрати, що складаються з витрат за проведення експертизи, в сумі 628 грн. 04 коп. згідно ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 26 липня 2019 року.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмір чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 628 грн. 04 коп. у відшкодування вартості проведеної експертизи.

Речові докази: мопед марки «HONDA TACT», шасі № НОМЕР_1 , червоного кольору, об`ємом двигуна 49,9 см. куб., 1993 року випуску залишити у власності ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1