справа № 489/1864/19
провадження №1-кп/489/509/19
УХВАЛА
Іменем України
17 вересня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:
Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, який спливає 22.09.2019, так як ризики, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду не зменшилися і не змінилися.

На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, неодноразово судимий, в останнє вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.03.2019 за ч.2 ст. 185 КК України, не має постійного місця роботи, що доводить наявність ризику вчинення ним і інших аналогічних кримінальних правопорушень. Крім того, соціальні зв`язки підозрюваного не є міцними, він не зв`язаний постійним місцем роботи, родиною та утриманцями, переховувався від суду у іншому кримінальному провадженні, що доводить наявність ризику переховування його від органів досудового розслідування і суду.

Сторона захисту проти задоволення клопотання прокурора заперечувала через необґрунтованість обвинувачення та недоведеність прокурором можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому з посиланням на наявність в обвинуваченого постійного місця проживання, міцних родинних зв`язків, так як проживає разом з матір`ю, які встановлена ІІІ група інвалідності, просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися.
Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишаються ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, неодноразово судимий, в останнє вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.03.2019 за ч.2 ст. 185 КК України, не має постійного місця роботи, що доводить наявність ризику вчинення ним і інших аналогічних кримінальних правопорушень.

Крім того, соціальні зв`язки обвинуваченого не є міцними, він не зв`язаний постійним місцем роботи та утриманцями, переховувався від суду в іншому кримінальному провадженні, незважаючи на проживання разом з матір`ю, що доводить наявність ризику переховування його від органів досудового розслідування і суду.
За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, який раніше судимий, суд вважає доведеним наявність ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
У зв`язку із наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 15 листопада 2019 року (включно).
У задоволенні клопотання захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 7-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя ОСОБА_1