ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/717/19 Справа № 188/598/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали за апеляційною скаргою прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого на ШУ Першотравенське ГМУ № 1-МГВМ, неодруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2019 року було частково задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором, та обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів з покладенням передбачених законом обов`язків.

Слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення зазначив, що стороною обвинувачення зібрані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, які є тяжкими.
Також вказує, що до моменту закінчення кримінального провадження існує ризик ухилення від слідства і суду підозрюваного, але він може бути попереджений шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, вказаним в ст.177 КПК України, однак в п.74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» та п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» висловлена правова позиція, що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні, з якою слід погодитися стосовно випадку, що розглядається, адже прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у його клопотанні.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В обґрунтування своїх доводів прокурор вказує, що ухвала є незаконною і підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, судом у мотивувальній частині ухвали зроблено посилання на практику Європейського суду з прав людини, проте зазначену практику враховано однобічно та поверхнево.

Зазначає, що матеріали кримінального провадження, які додані до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його причетності до інкримінованого злочину потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вказує, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного та з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, разом з тим, під час обрання запобіжного заходу судом не враховано наявність ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчиняти інше кримінальне правопорушення, які підтверджується тим, що ОСОБА_8 умисно повідомив неправдиву інформацію про те, що ножове поранення його співмешканці спричинив невідомий чоловік.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, 06 травня 2019 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218.

06 травня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

07 травня 2019 року старший слідчий СВ Петропавлівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 днів, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у кримінальному провадженні, та існування ризику ухилення від слідства і суду підозрюваним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, слідчий суддя послався на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній та вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру.

При цьому, слідчим суддею належним чином було прийнято до уваги ті обставини, що до моменту закінчення кримінального провадження існує ризик ухилення від слідства і суду підозрюваним, але він може бути попереджений шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи те, що прокурором у суді першої інстанції не було доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та не надано доказів на підтвердження цього під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при прийнятті рішення відносно підозрюваного ОСОБА_8 про часткове задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування даного запобіжного заходу, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність його застосування.

Таким чином, доводи прокурора, зазначені в апеляційній скарзі, щодо порушень слідчим суддею норм кримінального процесуального законодавства, та підстави, за яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка зміні або скасуванню з викладених в апеляції мотивів не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: