Справа № 175/782/17
Провадження № 1-кп/175/52/17
У Х В А Л А
Іменем України

23 вересня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в смт. Слобожанське кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000601 від 01.08.2016 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК Україна,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №0000601 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК Україна.

В судовому засіданні захисники адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заявили письмове клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме: мисливський карабін «Taurus» HZ 6977 СТ9 G2 чорного кольору, набої, магазини до зброї, які вилучені під час обшуку від 30.03.2016 р. в будинку АДРЕСА_1 ), оскільки вони не надавалися стороні захисту для ознайомлення під час закінчення досудового слідства, що підтверджується відеозаписом, зробленим стороною обвинувачення під час виконання вимог ст.. 290 КПК України.

Обвинувачений підтримав своїх захисників.

Прокурор заперечував щодо задоволення даного клопотання, вважає його безпідставним.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частина 2 цієї статті передбачає, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
За приписом ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.2 ст.89 КПК України).
Відповідно до положень ст. ст. 94, 375 КПК України суд в нарадчій кімнаті за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності.
За таких обставин питання про допустимість чи недопустимість вказаного доказу може бути вирішено у загальному порядку, передбаченому ч.1 ст.89 КПК України, тобто під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цього доказу у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.86, 87, 89, 363, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання доказу недопустимим залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1