Справа № 183/1655/17
№ 1-кп/183/109/19

У Х В А Л А
21 листопада 2019 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а :
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 01.06.2017 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України.
Починаючи з 02.06.2017 року суд намагався всіляко вжити заходів для проведення підготовчого судового засідання по справі, однак обвинувачений в судові засідання на виклик суду не з`являвся. Крім того підготовче судове засідання по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 майже постійно відкладалося за клопотанням захисника обвинуваченого.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про здійснення спеціального судового розгляду по даному кримінальному провадженню, оскільки відносно ОСОБА_3 було здійснено спеціальне досудове розслідування у порядку ст. 297-1 КПК України, так як він переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Захисник обвинуваченого заперечив проти заявленого клопотання прокурора, зазначив, що провести підготовче судове засідання без обвинуваченого неможливо, а спеціальне судове провадження можливо лише на стадії судового розгляду.
Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали обвинувального акту та матеріали клопотання про здійснення спеціального судового провадження, приходить до висновку про відмову в здійсненні спеціального судового провадження та поверненню обвинувального акту виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України передбачено порядок проведення досудового слідства по окремим статтям КК України, зокрема за ст. 110 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_3 .
Згідно із ч. 2 ст. 297-1 КПК України - спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний або міжнародний розшук.
Частиною 6 статті 297-4 КПК України передбачено, що відомості про здійснення спеціального досудового розслідування вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про проведення спеціального судового провадження, однак додатки, які зазначені у вказаному клопотанні під час судового засідання прокурором суду не надані.
Посилання прокурора на те, що матеріали, якими обґрунтовано клопотання вже долучено до обвинувального акту не відповідає дійсності.
В клопотанні прокурором зазначено, що 18 травня 2017 року ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_3 . Наданий суду Реєстр матеріалів досудового розслідування (далі - Реєстр), як невід`ємний додаток до обвинувального акту, у розділі II «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення», у п. 26 містить відомості, щодо ухвали про здійснення спеціального досудового розслідування, однак не містить ані дати постановлення ухвали, ані суду який постановив вказану ухвалу. Зазначена ухвала не була надана прокурором для огляду в судовому засіданні, хоча була зазначена як додаток до клопотання.
Крім того, в Реєстрі відсутні дані про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про здійснення спеціального досудового розслідування, тобто органом досудового розслідування не внесено до ЄРДР відомостей про здійснення спеціального досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, що є порушенням вимог ч. 6 ст. 297-4 КПК України.
Прокурором в клопотанні було зазначено, що 21.11.2019 року оперативним підрозділом Новомосковського МВ УСБУ у Дніпропетровській області надано інформацію про те, що ОСОБА_3 перебуває на тимчасово окупованій території (м. Горлівка Донецької області), з метою уникнення кримінального покарання, однак, вказана інформація не була документально підтверджена під час судового засідання.
Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання про здійснення спеціального судового розгляду у даному кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Пунктом 3 частини 4 статті 291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1КПК України).
Будь-яких спеціальних норм при проведенні підготовчого судового засідання КПК України не передбачає. Можливість проведення засідання без обвинуваченого передбачена лише на стадії судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження.
Крім того, ст. 109 КПК України встановлює зміст реєстру досудового розслідування, який відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України є невід`ємною частиною обвинувального акту.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення.
Відповідно до ч. 1 ст. 297-5 КПК України повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування.
Таким чином, здійснення виклику підозрюваного, що є процесуальною дією, має бути відображено в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Натомість, оглядом реєстру матеріалів досудового розслідування встановлена відсутність посилання на здійснення даної процесуальної дії, що унеможливлює перевірити дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону.
Також, з доданих до обвинувального акту документів неможливо зробити висновок, чи дотримано органом досудового розслідування процедури спеціального досудового розслідування, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки у Реєстрі не зазначені відомості про те, кому безпосередньо, в який спосіб вручено повідомлення про висунуту ОСОБА_3 підозру та чи вручалося воно взагалі в установленому законом порядку.
Посилання сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_3 був обізнаний та достовірно знав про розпочате відносно нього кримінальне провадження суд не може взяти до уваги, оскільки, як вбачається з п. 9 розділу ІІ Реєстру ОСОБА_3 28.03.2017 року повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 110 КК України, однак в клопотанні про проведення спеціального судового провадження прокурором зазначено, що ОСОБА_3 19.08.2014 року заочно повідомлено про підозру з скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст.110 КК України.
Як вбачається з положень пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що гарантує кожній особі право на справедливий суд, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Суд вважає, що допущені у справі порушення прав і свобод обвинуваченого є такими, що становлять порушення права на справедливий суд, передбачений статтею 6 Конвенції.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово повторює, що згідно з його усталеною практикою він не розглядає помилок щодо питань факту або права, яких припустилися національні суди, якщо тільки такі помилки не порушили права та свободи, що охороняються Конвенцією коли, як виняток, можна стверджувати, що помилки становлять несумісну зі статтею 6 Конвенції «несправедливість».
На користь зазначених висновків свідчить й той факт, що до початку судового провадження у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_3 не мав жодного побачення зі своїм захисником, не спілкувався з останнім, не узгоджував позицію захисту.
Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Кримінальний процесуальний кодекс України із цього приводу зобов`язує сторону обвинувачення використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема прав на захист, доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання в приватне життя) в разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (ст. 7). При цьому задекларовано, що у випадку постановлення вироку за наслідками кримінального провадження, в якому здійснювалося спеціальне досудове провадження, суд окремо зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя (ч. 5 ст. 374 КПК).
При поверненні обвинувального акту прокурору, суд вважає, що стороною обвинувачення вказані норми Кримінального процесуального кодексу України при направленні обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110 КК України до суду не дотриманні, що унеможливлює призначення судового розгляду без надання належних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, які покладені на суд згідно зі ст. 22 КПК України, що тягне за собою безумовне повернення обвинувального акту.
Керуючись статтями 291, 314 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового розгляду відмовити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 110 КК України - повернути прокурору Дніпропетровської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1