ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 490/7491/19
Номер провадження : 11-кп/819/972/19 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2019 року жовтня місяця 29 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Секретар судового засідання: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
Захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001759, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2019 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -
в с т а н о в и в:
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам статті 291 КПК України; задоволено клопотання прокурора та продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 на 60 діб, тобто до 25 жовтня 2019 року включно та відмовлено у задоволені клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 .
На вказану ухвалу суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в частині продовження дії запобіжного заходу. В апеляційній скарзі захисник вважає, що ухвала є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. В обґрунтування своїх вимог вказує, що судом не в повній мірі наведені належні і достатні мотиви її ухвалення. Вказує, що під час підготовчого засідання обвинувальний акт повернуто прокурору, а тому його підзахисний не отримав статус обвинуваченого і строк продовження запобіжного заходу продовжено поза межами строку досудового розслідування. Зазначає що нема достатніх доказів щодо вини підзахисного і ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Ухвалу суду оскаржено тільки, щодо ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження 22 серпня 2019 року на розгляд Центрального районного суду міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001759 про обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.05.2019 о 02:00 год., більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 перебували у дворі багатоповерхового будинку по АДРЕСА_1 , де біля контейнеру для сміття помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_11 .. Далі, у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .. Оцінивши обстановку, та впевнившись, що сторонніх осіб у дворі немає, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи з метою реалізації злочинного умислу, направленого на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , з невстановлених в ході проведення досудового розслідування мотивів, 13.05.2019 близько 03.40 годин, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, підійшли до ОСОБА_11 , який перебував у положенні стоячи біля контейнеру для сміття, що знаходиться у дворі, неподалік багатоповерхового будинку по провулку Парусному, 1 у м. Миколаєві. ОСОБА_9 , підійшовши до ОСОБА_11 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в щелепу, від отриманого удару ОСОБА_11 вдарився спиною об стінку сміттєвого баку, після чого впав на землю на правий бік. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, та діючи умисно, ОСОБА_9 , стоячи над ОСОБА_11 , який перебував у положенні лежачи на правому боці, почав хаотично наносити ОСОБА_11 удари ногами в життєве важливі органи зі значною силою, а саме в область голови та обличчя, завдавши таким чином близько 15 ударів. В цей час ОСОБА_10 , який стояв поруч з ОСОБА_11 , наніс від 3 до 4 ударів правою ногою в область живота потерпілого ОСОБА_11 .. Далі, ОСОБА_9 почав озиратись, для того, щоб впевнитись, що за їх з ОСОБА_10 злочинними діями ніхто не спостерігає, помітив неподалік сміттєвого баку дерев`яну штахетину із цвяхами, яка лежала на землі, та порахувавши її можливим знаряддям вчинення злочину, ОСОБА_9 взяв штахетину у руки та підійшов до ОСОБА_11 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_9 нахилився до потерпілого, який не маючи об`єктивної можливості чинити супротив, завдав ОСОБА_11 штахетиною із цвяхами не менше двох ударів у життєво важливий орган, а саме - в область голови, від чого штахетина зламалась. На цьому побиття ОСОБА_11 зупинилося. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 з місця злочину зникли, залишивши ОСОБА_11 який ще подавав ознаки життя. В результаті вищезазначених дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 04.33 години ОСОБА_11 помер в кареті швидкої медичної допомоги від отриманих тілесних ушкоджень. Ці дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України - як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
У відповідності до приписів ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання захисника щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту та задоволено клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Продовжено обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів до 25 жовтня 2019 року включно.
До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.
Колегія суддів, також враховує, що на час постановлення вказаної ухвали стадія судового розгляду ще не закінчена, так як ухвала суду про повернення обвинувального акту може бути оскаржена до апеляційного суду.
Приймаючи рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , суд виходив із того, що обвинувачений звинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Суд обґрунтовано вказав, що ризики, які стали підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цей час не зменшились, а саме те, що у випадку звільнення обвинуваченого з під варти він може переховатись від суду, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, (а.п. 33-38).
Щодо, вчинення вказаного злочину існує обґрунтована підозра, яка була предметом дослідження під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому під час досудового розслідування, та під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, тому є ризики передбаченні ст.177 КПК України у виді можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду, тому на думку колегії суддів підстав для скасування та зміни запобіжного заходу немає, а більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити належної поведінки обвинуваченого.
Твердження наведені в апеляційній скарзі, що у клопотанні прокурора лише формально перераховано ризики, є безпідставними, оскільки суд при вирішення цього питання врахував, окрім вказаних ризиків не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими у кримінальному правопорушенні, а й дані про особу обвинуваченого та сукупність інших відомостей, передбачених ст.178 КПК України.
Доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених в оскаржуваній ухвалі, не спростовують.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2019 року, про продовженя дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 / підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2