Справа № 206/3889/19
Провадження № 1-в/206/281/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2019року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

15.07.2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, мотивоване тим, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська 30.12.2009 за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.03.2010 року вирок залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України від 16.06.2011 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2009 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.03.2010 року було змінено, виключено кваліфікуючу ознаку "вчинено повторно", а також рішення суду про призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке є його власністю. Під час оформлення спадщини від померлої матері у нотаріальній конторі було з`ясовано, що постановою Самарського ВДВС ДМУЮ від 26.05.2010 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонено відчуження будь-якого майна.

Представник заявника в судовому засіданні підтримала заяву та просила задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви та скасування арешту та заборони.

Суд, заслухавши думку представника заявника, прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заявлених вимог з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 було засуджено вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2009 року, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2010 року вирок залишено без зміни. Ухвалою Верховного суду України від 16 червня 2011 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2009 року відносно ОСОБА_4 змінено: виключено кваліфікуючу ознаку "вчинено повторно", а також рішення суду про призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке є його власністю. З відповіді ГТУЮ у Дніпропетровській області від 13.12.2017 року вбачається, що на виконанні у Самарському відділі ДВС з 18.05.2010 року по 23.10.2010 року перебувало виконавче провадження № 19387715 з примусового виконання наказу № 1-170 від 08.04.2010 року виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію всього майна ОСОБА_4 на користь держави, яке завершено, відповідно до вимог п. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", про що державним виконавцем 23.10.2010 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

На час розгляду вказаної заяви про скасування арешту майна КПК України 1960 року втратив чинність, а натомість 20 листопада 2012 року набрав чинності новий КПК України від 13 квітня 2012 року.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом

Згідно із п. 8 ст. 324 КПК України (в редакції 1960 року) при постановленні вироку суд має вирішити питання, що робити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги, що арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 та заборона здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_4 був накладений в цілях забезпечення виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2009 року, однак даний вирок в частині застосування додаткового покарання у виді кофіскації майна, яке є власністю ОСОБА_4 змінено та виключено таке рішення, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання та скасування арешту на все майно та заборони відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 324 КПК 1960 року, п. 9 Перехідних положень КПК 2012 року, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання клопотання захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна - задовольнити.

Скасувати арешт на все майно та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_4 , який накладено постановою Самарського ВДВС ДМУЮ від 26.05.2010 року, згідно наказу № 1-170 від 08.04.2010 року, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська, за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2009 року в частині конфіскації всього майна з ОСОБА_4 на користь держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 діб до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1