ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/1250/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/538/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №000490 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 19.04.2019 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка, Херсонської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки. У відповідності з ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Згідно з п.2-4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язаний періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирішено питання про судові витрати, речові докази та заходи забезпечення кримінального провадження.

Суд встановив, що ОСОБА_7 , 09 грудня 2018 року, близько 16.30 години керуючи автомобілем Daewoo Lanos державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Електромашинобудівників, в м. Нова Каховка, Херсонської області з боку вул. Першотравневій, в напрямку автодороги М14. Під час руху вказаною дорогою ОСОБА_7 перебуваючи навпроти будинку №25, у порушення вимог п.п. 2.3 б, 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, так при виникненні небезпеки для руху яку він об`єктивно міг виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, унаслідок чого, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у невстановленому місці переходив проїзну частину вул. Електромашинобудівників з ліва на право за ходом руху автомобіля.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №281-НК від 04 січня 2019 року, заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких він помер на місці події.
Вказані наслідки знаходяться у причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , а саме:
п. 2.3 б) відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 12.3 відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Вказане кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність визначену ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, виключити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, посилаючись на те, що суд, призначивши таке покарання фактично позбавив обвинуваченого, який працює водієм працювати та поставив його родину у скрутне матеріальне становище, не врахував обставини, що пом`якшують покарання- щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, обґрунтований доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зазначених вимог закону при призначенні покарання судом першої інстанції належним чином дотримано.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого покарання, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, визнання своєї провини й щире каяття, а також той факт, що він раніше не судимий, має на утриманні двох дітей, не працює і на підставі цього дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та звільнення ОСОБА_7 від основного покарання з випробуванням.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Доводи апеляційної скарги захисника про можливість виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів без призначення додаткового покарання апеляційним судом визнаються безпідставними, оскільки характер і ступінь суспільної небезпеки цього злочину, конкретна обстановка його вчинення, порушення водієм одночасно декількох положень Правил дорожнього руху, наслідки, що настали у виді смерті пішохода свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без застосування до нього додаткового виду покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Посилання в апеляційній скарзі на поставлення судом через застосування додаткового покарання під загрозу існування ОСОБА_7 та його сім`ї є вочевидь безпідставним, оскільки вказане обмеження передбачене державою як примусовий захід, спрямований на запобігання аналогічних злочинів, застосовуючи який суд діяв у спосіб, передбачений законом.
Крім того, апелянтом не надано жодних доказів того, що робота ОСОБА_7 пов`язана будь-яким чином з керуванням транспортними засобами. Натомість в матеріалах провадження наявні відомості про те, що ОСОБА_7 офіційно не працює.
Посилання в апеляційній скарзі на наявність утриманців не зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину та не спростовує висновків суду в частині необхідності призначення винному додаткового покарання, оскільки обставиною, що пом`якшує відповідальність може бути визнано лише таку обставину, яка тісно пов`язана із вчиненням кримінального правопорушення, і за наявності якої особа, яка вчинила правопорушення заслуговує на поблажливе ставлення до себе. Тому сам факт наявності на утриманні дитини або іншої непрацездатної особи не можна визнавати обставиною, що зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину або пом`якшує відповідальність.

Виходячи з того, що додаткове покарання має важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів обвинуваченим, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому додаткове покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому апеляційні вимоги захисника задоволенню не підлягають.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.
З наведених підстав, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 19.04.2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді: три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2