Справа № 738/655/19
№ провадження 1-кп/738/80/2019
УХВАЛА

20 червня 2019 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 січня 2019 року за №0000056, про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального првопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження надійшло клопотання від прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 діб, яке мотивоване наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 умисного тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, та ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме з метою уникнення покарання ОСОБА_3 може переховуватися від суду, та перебуваючи на свободі, з метою уникнення чи пом`якшення покарання, незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки обвинуваченому відкриті всі матеріали кримінального провадження, йому відомі показання потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вчинив злочин під час іспитового строку, що свідчить про те, що обвинувачений схильний до вчинення злочинів, можливість останнім продовжити свою злочинну діяльність, тобто, на думку прокурора, продовжують існувати ризики, що мали місце на час обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання вище вказаним ризикам.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти заявленого прокурором клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисники в судовому засіданні при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого поклалися на розсуд суду.
З`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2019 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 квітня 2019 року, який було обрано ухвалою слідчого судді цього ж суду від 31 січня 2019 року.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2019 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 17-00 години 21 червня 2019 року.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з положеннями статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.
У пункті 5 частини 2 статті 183 КПК України зазначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Аналізуючи вказаний прокурором ризик переховування обвинуваченого від суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, необхідно зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого від суду з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, необхідно зазначити, що обвинувачений не має постійного місця роботи, відповідно не має постійного та законного джерела доходів для існування, не одружений, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків, крім того, обвинувачений раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, за який звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, а тому схильний до вчинення інших злочинів, отже враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_3 може впливати на потерпілого, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується прокурором тим, що наразі існує ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, змушуючи їх змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.
Проте, суд не погоджується з наявністю такого ризику, як можливість незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого, оскільки останній під час судового розгляду навпаки надав показання про те, що ОСОБА_3 не міг взагалі або ж без участі інших осіб, завдати його сину тілесні ушкодження, які призвели до його смерті.
Разом з тим, встановлено реальні ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 у разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, які ще не були допитані судом, схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки раніше судимий.
Враховуючи, що встановлені судом обставини при обранні та продовженні обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, а саме: підстави для обґрунтованої підозри обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину на даний час ще не відпали; судове провадження не завершене, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 176-178, 183, 331, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17-00 години 16 серпня 2019 року.
Визначити 16 серпня 2019 року датою закінчення строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 .
Судовий розгляд кримінального провадження відкласти на 01 серпня 2019 року о 10-00 годині.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1