Справа №333/6141/19
пр. №1-кс/333/2518/19
УХВАЛА

Іменем України
24 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Суми, українеця, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, являється інвалідом ІІІ групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
24.10.2019 старший слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВПР ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням, яке погоджене прокурором ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що Згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України №3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 576), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998р. N 622 зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. N 292 та іншими нормативними актами).

Порядок надання дозволів на носіння та зберігання вибухових матеріалів затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ №622 від 21.08.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 року за №637/3077 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів».

22.10.2019 року о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про те, що в нього при собі є предмет, який є корпусом бойової ручної гранати Ф.1, котрий містить в собі заряди вибухової речовини, та УЗРГМ (запал) до нього, що являє собою самостійним унітарним підривником, котрий в сукупності з корпусом, являється вибуховим пристроєм промислового виготовлення, а саме бойовою гранатою Ф1., не маючи передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом, з метою незаконного носіння та зберігання вибухової речовини та бойових припасів, при цьому нехтуючи чинним законодавством та вищезгаданими нормативно правовими актами, заніс вищеперераховане до дитячого садку «ДНЗ 144» розташований по вул. Олександра Говорухи, 36А м. Запоріжжя.

22.10.2019 року о 14.53 годин по лінії 102 надійшло повідомлення про те, що біля дитячого садочку по вищевказаній адресі бігає чоловік з гранатою. Цього ж дня в період часу 16 години 20 хвилин по 17 годин 47 хвилин під час затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення злочину, проведено обшук останнього в якого було виявлено та вилучено вищевказані бойові припаси, складова якого, а саме підривник типу УЗРГМ відповідно до довідки №1251 від 22.10.2019 року виданий вибухотехнічним управлінням ГУНП в Запорізькій області вимагає заходів безпеки, а саме недопущення механічного та термічного впливу.

Підозра ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні обґрунтовується наступними зібраними доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; довідкою № 1251 про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів; актом № 154 про знешкодження, зруйнування, розряджання вибухового пристрою; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України від 22.10.2019; повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст.263 КК України від 22.08.2019;

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: незаконно впливати на свідків та потерпілого; переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення або аналогічне.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією передбаченою ч.1 ст.263 КК України, який згідно ст.12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років. Також, враховуючи характер скоєного злочину ОСОБА_5 , особистість останнього, слід приймати до уваги, що ОСОБА_5 зареєстрований та фактично проживає в місті Суми, ніде не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, що дає достатні підстави вважати, що знаходячись на волі, останній може вчинити нове кримінальне правопорушення проти громадської безпеки, переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури, суду з метою уникнення покарання, що є ризиками, передбаченими п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слід враховувати, що у слідчому відділенні Комунарського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області зареєстроване кримінальне провадження №0003653 від 23.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, в рамках якого знайома ОСОБА_14 допитана в якості потерпілої. Наразі вирішується питання щодо повідомлення ОСОБА_5 про підозру.

Крім того, знаходячись на свободі ОСОБА_5 буде мати можливість, з метою зміни свідчень на його користь, незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_14 у кримінальному провадженні, оскільки, як було встановлено, останній перебуває у близьких стосунках із ОСОБА_5 та підтверджує факт скоєння ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні, слідча ОСОБА_4 у повному обсязі підтримала клопотання та послалася на обставини, які у ньому були викладені.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти застосування запобіжного заходу тримання під вартою. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного, захисника, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом було встановлено, що 22.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України (кримінальне провадження №0003634).

Клопотання слідчого, погодженого із прокурором ОСОБА_8 оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис ОСОБА_5 щодо вручення йому 24.10.2019 об 13 год. 35 хв. копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; довідкою №1251 про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів; актом № 154 про знешкодження, зруйнування, розряджання вибухового пристрою; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України від 22.10.2019; повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст.263 КК України від 22.08.2019;
Крім цього, в судовому засіданні слідчим суддею допитано в якості свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що в цей день вона знаходилася на робочому місці в дитячому садку. До неї прийшов ОСОБА_5 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Під час розмови в коридорі останній зненацька витягнув гранату, вона перестрашилася та вибігла і сховалася в підсобному приміщенні та відразу подзвонила у поліцію. Перед цією подією вони посварилися через те що він часто випиває. Однак, мала намір з ним помиритися.
23.10.2019 року о 15 год. 00 хв., ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо після вчинення злочину.
24.10.2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію не винуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 (вчинив тяжкий злочин), вчинив злочин на території дитячого закладу в стані алкогольного сп`яніння, що могло призвести до непередбачуваних тяжких наслідків, дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий.

Також слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 проживає на території м. Суми, місця проживання в м. Запоріжжя не має, до вчинення злочину проживав у свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні підтвердила, що не бажає щоб підозрюваний ОСОБА_5 проживав у неї, якщо до нього застосують запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Злочин за яким підозрюється ОСОБА_5 являється тяжким і передбачає покарання на строк до семи років позбавлення волі, тому слідчий суддя вважає, що існує ризики переховуватись від органів досудового розслідування або суду.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України» крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_5 злочину, з урахуванням даних про його особу, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

Також з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про недостатність таких даних для оцінки поведінки підозрюваного належною при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

В ході розгляду клопотання підозрюваним та його захисником не надано слідчому судді доказів в обґрунтування доводів про відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 наміру вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування та або суду.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суд, спростовує можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий судця вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті

Враховуючи, вимоги ч.5 ст. 182 КПК України, той факт, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 не підпадає під перелік злочинів, визначених ч.4 ст. 183 КПК України, тому, з урахуванням майнового стану підозрюваного, місячного доходу визначається можливість застосувати заставу у розмірі 20 мінімумів для працездатних осіб.
Таким чином, ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 38420 грн.
У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за викликом до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження;
- не відлучатися з місця проживання та реєстрації без дозволу слідчого, який проводить досудове розслідування;
- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, про зміну свого місця проживання;
Згідно ч.8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
Клопотання старшого слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_7 , погоджене прокурором ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів до 21.12.2019 до 15 год. 15 хв. Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обчислюється з моменту його фактичного затримання 22.10.2019 о 15 год. 15 хв.
Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ.

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 20 мінімумів для працездатних осіб, що складає 38 420 грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження;
- не відлучатися з місця проживання та реєстрації без дозволу слідчого, який проводить досудове розслідування;
- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, про зміну свого місця проживання;
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського
районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1