Справа № 509/3744/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь клопотання слідчого Овідіопольського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 ,погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Прилиманське Овідіопольського району Одеської області, українець за національністю, громадянин України, не одружений, маючий середню освіту, офіційно не працюючий, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вибачається з поданого клопотання,24.06.2019, близько 14 годин 30 хвилин, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на території садового об`єднання громадян «Автомобіліст» (далі СОГ «Автомобіліст»), що знаходиться в с. Прилиманське, Овідіопольського району Одеської області, виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме майна господарів домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій умисел, 24.06.2019, близько 15 годин 00 хвилин, ОСОБА_8 , підійшовши до території вищевказаного домоволодіння, використавши хвіртку воріт, яка зачинена лише на навісний замок, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, впевнившись, що його дії залишаються непоміченими для оточуючих, шляхом пошкодження ногою металевої сітки рабиці, зайшов на територію вказаного домоволодіння.

Далі, ОСОБА_8 шляхом ривку, зняв віконну решітку та скориставшись тим, що на вікні не було скла, а віконна рама була прикрита листом деревоволокнистої плити (ДВП), проник в приміщення домоволодіння, яке розташоване за вищевказаною адресою та помітивши особисті речі потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно викрав: чавуну плиту, вартістю 700 гривень; чавуні батареї із 6-ти секцій, вартістю 100 гривень за одну секцію, на загальну суму 600 гривень; алюмінієві миски у кількості 3-х штук, вартістю 100 гривень за одну миску, на загальну вартість 300 гривень; металеву трубу довжиною 5 метрів, вартістю 200 гривень за один метр, на загальну вартість 1000 гривень; викрутку вартістю 120 гривень.

В подальшому, винісши із домоволодіння та склавши на металеву тачку, яку заздалегідь привіз із собою, вказані речі, ОСОБА_8 направився до воріт, однак вийшовши за територію домоволодіння, вчинивши таким чином всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, не зміг розпорядитися викраденим, так як був помічений та затриманий на місці свідком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим попереджене завдання потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 2720 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185КК України, а саме в закінченому замаху на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло.

Вказане правопорушення 25.06.2019 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001085, за ознаками кримінального правопорушення (злочину)? передбаченого ст. 185 ч. 3, ч. 2 ст. 15 КК України.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчинені кримінальногоправопорушення(злочину) підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_9 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення від 24.06.2019; протоколом огляду місця події від 24.06.2019; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 24.06.2019; заява ОСОБА_8 щодо вчинення кримінального правопорушення від 03.07.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11.07.2019; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 12.07.2019; протокол проведення слідчого експерименту із застосуванням відео-звукозапису від 13.07.2019; довідкою про середньо-ринкову вартість товарів від 13.07.2019.

За наявністю достатніх доказів по кримінальному провадженні, 12 липня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченогоч.3 ст.185, ч.2 ст.15 КК України.

Враховуючи, те, що ОСОБА_8 не працює, постійного джерела прибутку не має, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 вчинить інше кримінальне правопорушення, з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, може без перешкод залишити теперішнє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурората підозрюваної, дослідивши додані до клопотання докази, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Статтею 178. КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених устатті 177цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Ч.1 Статті 194 передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ч.2 Статті 194 зазначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбаченихчастиною першоюцієї статті.

При розгляді відповідних клопотань, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalov. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарьпроти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 &1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка слугувала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ). Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Неистяк проти Словаччини»,заява №65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі проти Польщі» (Ladentv. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі « Хайредіновпроти України» (v. Ukraine),заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, неповинні оцінюватись абстрактно(inabstracto),але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56і 59, з подальшими посиланнями).

Судом встановлено, що існують наступні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_8 може: вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:при обранні особистого зобов`язання підозрюваний зобов`язується виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки. Враховуючи тяжкість злочину, є ризик того, що ОСОБА_8 буде переховуватися від органів досудового розслідування; особи, які заслуговують на довіру та поручатися за виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні; відсутність таких осіб, а також враховуючи, що сам ОСОБА_8 не працевлаштований, що унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції наявні на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні підозри обґрунтовані, щодо підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також наявні зазначені у клопотанні прокурора ризики.

Керуючись ст.ст.178, 194 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Овідіопольського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_8 , задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком 60 діб.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) Прибувати до слідчогоОвідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 за першою вимогою;

2) Щодня з 20.00 годинидо 06.00 години наступного дня не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Попередити підозрюваного ОСОБА_8 наслідки ухилення від покладених обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена до Одеськогоапеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1