Справа №366/402/19
Провадження №1-кc/366/146/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року смт. Іванків
Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , (секретар судового засідання ОСОБА_2 )
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши клопотання слідчого СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному проваджені № 0000362, внесеному в ЄРДР 15.09.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Волочинського району Хмельницької області, українця, громадянина України, освіта загальна середня, неодруженого, непрацюючого, є таким, що не має судимості, відповідно до ст.89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні слідчий СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000362, внесеному в ЄРДР 15.09.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.185 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку обраного запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що в період часу з 01.08.2018 року до 31.08.2018 року ОСОБА_4 , ОСОБА_7 перебуваючи с.Ковалівка Іванківського району Київської області маючи корисливий мотив домовились про спільне викрадення речей з будинку АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 . В подальшому, в нічний час ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 через незачинену хвіртку в паркані, потрапили на територію господарства АДРЕСА_3 та перебуваючи на його території за допомогою викрутки та металевого прута, які вони заздалегідь приготували та принесли із собою зірвали навісний замок на вхідних дверях житлового будинку після чого проникли до його середини, звідки викрали тример садовий марки «expert» зеленого кольору, вартістю 366 гривень 33 копійок, перфоратор марки «Зенит», моделі «ЗПВ -1300», вартістю 695 гривень, після чого з місця вчинення правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1061 гривня 33 копійок.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, маючи корисливий умисел та мету незаконного збагачення, домовилися про спільне вчинення розбійного нападу на громадян ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителів будинку АДРЕСА_4 . В подальшому, 15.09.2018, для реалізації свого злочинного наміру, приблизно в 1 год., ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та невстановленою слідством особою, на автомобілі марки «Опель Вектра» на іноземній реєстрації, прибули в с. Ковалівка Іванківського району Київської області, здійснили розбійний напад на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за місцем їх проживання, незаконно заволодівши, при цьому, виявленими у будинку грошовими коштами в сумі 1500 доларів США, 75 000 гривень, а також золотим ланцюжком з кулоном.
Після здійснення нападу та заволодіння майном потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, на автомобілі марки «Опель Вектра» на іноземній реєстрації, залишили місце вчинення злочину, а здобутим майном розпорядились на власний розсуд.
06.10.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
28.12.2018 року ухвалою Іванківського районного суду Київської області підозрюваному ОСОБА_4 , було продовжено строк обраного відносно нього раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 25.02.2019 року.
Ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 28.12.2019 року було задоволено клопотання слідчого СВ Іванківського ВП Вишгородського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , погоджене керівником регіональної прокуратури ОСОБА_12 про продовження строку досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 06.03.2019 року.
09.02.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім того, в обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 25.02.2019 року, однак на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України: ОСОБА_4 будучи підозрюваний у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, яке за ступенем тяжкості є тяжким злочином, ч.3 ст.187 КК України, яке за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, негативно впливати на свідків та потерпілих, з метою їх примушування до зміни показів, може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як раніше притягався до кримінальної відповідальності. Поряд з цим, завершити досудове розслідування у цей строк не є можливим, оскільки ще необхідно: отримати висновок по призначеній раніше молекулярно-генетичній експертизі, опрацювати, розсекретити та долучити до кримінального провадження матеріали негласних слідчих дій, залучити перекладача та перекласти матеріали кримінального провадження, виконати вимоги ст.290 КПК України. За таких обставин, слідчий просив продовжити підозрюваному ОСОБА_4 строк обраного відносно нього раніше, запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 06.03.2019 року.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з тих же підстав та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою причетність до скоєння кримінального правопорушення заперечував, при цьому стверджував, що до нього застосовувались незаконні методи з боку працівників поліції, його били.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та ставив під сумнів, докази, яким доводиться причетність ОСОБА_4 до вчинення даного кримінального правопорушення, ризики вказані прокурором та слідчим у клопотанні та судовому засіданні не обґрунтовані, та є лише припущенням, а тому просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши клопотання, додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Поряд з цим, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»).
Ознайомившись із доданими до клопотання документами, вбачається, що наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий та прокурор обґрунтовують клопотання, свідчать про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.185 КК України.
Ч.3 ст. 197 КПК України визначено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч.5 ст. 199 КПК прокурор, слідчий зобов`язані довести, що заявлені ризики, виправдовують тримання особи під вартою, а також існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчим суддею враховано, що за умови причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється, продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України. Окрім того, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_4 раніше судимий вироком Болградського районного суду Одеської області від 19.07.2017 року за вчинення аналогічного злочину проти власності, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Слідчим у клопотанні та судовому засіданні доведено, що закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою до 25.02.2019 року неможливо у зв`язку з необхідністю отримання висновків призначених судових експертиз, розсекречення та долучення до кримінального провадження матеріалів негласних слідчих дій, залучення перекладача та перекладу матеріалів кримінального провадження, відкриття матеріалів кримінального провадження.
Громадянину ОСОБА_4 органом досудового розслідування 06.10.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, що є особливо тяжким злочином.
Крім того, 09.02.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що є тяжким злочином.
Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії" зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питанні, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для застосування до нього обмежувального заходу, то, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Таким чином, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у їх вчиненні, враховуючи реальний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення і можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він проживає в м.Одеса, що за територіальністю знаходиться на значній відстані від місця розташування органу, що здійснює досудове розслідування, з врахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, проти власності, що є аналогічним, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 в частині того, що до ОСОБА_4 , необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, не обґрунтовані жодними доказами, не спростовують висновок слідчого судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про продовження йому запобіжного заходу.
У відповідності до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Частиною 4 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Слідчий суддя не визначає розмір застави, так як один із злочинів, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 пов`язаний із застосуванням насильства.
Керуючись вимогами ст. 176-178, 182, 183, 197, 199, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИЛА:
Клопотання слідчого задовольнити.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 10 днів у межах строку досудового слідства до 06.03.2019 включно, без можливості внесення застави, з триманням його у «Державній установі Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя