КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 06 березня 2019 року апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожного окремо на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2019 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харків, громадянина України, пенсіонер, інвалід 2-ої групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до 11 березня 2019 року, заборонивши йому в період часу з 23:00 год. до 06:00 год. наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані, що характеризують його особу в їх сукупності, обставини вчинення кримінального правопорушення та участь підозрюваного, яка виразилася у пособництві, а також те, що органом досудового розслідування не доведено існування будь-яких з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, прийшов до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для застосування відносно ОСОБА_7 найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожен окремо подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2019 року та постановити нову ухвалу.

При цьому, прокурор просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а захисник у вигляді особистого зобов`язання.

Захисник в апеляційній скарзі зазначає про те, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зважаючи на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також, автор апеляційної скарги звертає увагу на те, що підозрюваний є пенсіонером, інвалідом 2-ої групи, має постійне місце проживання, батьків похилого віку, які проживають в населеному пункті Біла Церква, та потребують догляду та піклування.

В апеляційній скарзі з доповненнями до неї, прокурор зазначає, що застосування судом відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є безпідставним, таким що не відповідає особі підозрюваного та вчиненому ним кримінальному правопорушенню, а також при обранні саме такого запобіжного заходу судом проігноровано вимоги ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та практику Європейського суду з прав людини.

Також, прокурор звертає увагу, що слідчим суддею не враховано характер, тяжкість, підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також те, що відповідно до Примітки ст. 45 КК України останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до корупційних злочинів. Перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може шляхом погроз та підкупу, умовляння впливати на свідків, які дають покази щодо його причетності до вказаного кримінального правопорушення, схиляючи їх до дачі неправдивих показань, а також перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, останній може здійснювати вплив на осіб, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій. А також може знищити,сховати або створити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування іншим чином, а також іншими способами перешкоджати встановленню істини по справі, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам застосувавши більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, кожен з яких підтримав апеляційну скаргу сторони захисту та заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг і доповнення до апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 31 жовтня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000393, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
11 січня 2019 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено йому про підозру у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
12 січня 2019 року старший слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2019 року у задоволенні вищевказаного клопотання слідчого було відмовлено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до 11 березня 2019 року, заборонивши йому в період часу з 23:00 год. до 06:00 год. наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, не встановлено підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, та правильно встановлено слідчим суддею районного суду, органами досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, те, що підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та здійснювати вплив на свідків та осіб, які брали участь у якості понятих під час проведення слідчих дій, оскільки жодних переконливих доказів на підтвердження даних твердження стороною обвинувачення надано не було. Разом з тим, з матеріалів провадження убачається, що підозрюваний раніше не судимий, має родину та постійне місце проживання, є інвалідом другої групи, та має ряд захворювань.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Так, оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

Крім того, враховуючи усі обставини провадження у їх сукупності, підстав для застосування більш суворого або більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено.

Доводи захисника про те, що підозрюваний є пенсіонером, інвалідом 2-ої групи, має постійне місце проживання, батьків похилого віку, були відомі слідчому судді під час розгляд у клопотання, враховані ним під час прийняття рішення, а також послужили підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких прокурор і захисник просять скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характеризуючих даних про його особу, застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожного окремо, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/1112/2019 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1