Справа № 523/8086/18
Провадження №1-кп/523/820/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 8 класу ЗОСШ №71 у м. Одесі, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, -

Встановив:

13.06.2018 року з Одеської місцевої прокуратури №4 до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчої СВ Суворовського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні за №0001189 від 9.03.2018 року щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , який не досяг віку кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України.

За змістом клопотання, 8.03.2018 року приблизно о 13:30 годині, неповнолітній ОСОБА_6 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , у ході виниклого словесного конфлікту на ґрунті непорозуміння з малознайомим неповнолітнім ОСОБА_7 , діючи навмисно, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, наніс потерпілому неодноразові удари кулаками в область обличчя, від яких ОСОБА_7 , втративши рівновагу, впав на землю, після чого ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинній намір, наніс ще один удар ногою в область обличчя потерпілого, тим самим причинивши неповнолітньому ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі забою головного мозку легкого ступеню, перелому передньої стінки лобної пазухи справа, пара орбітальної гематоми зліва, крововиливу в сполучнотканинну оболонку лівого ока, яка не була небезпечна для життя та здоров`я, та які за критеріями «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У судовому засіданні ОСОБА_6 у присутності його законного представника матері ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, викладеному в клопотанні, підтвердивши, що дійсно у вказаний день 9.03.2018 року, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 між ним ОСОБА_7 виник конфлікт, в ході якого, він наніс потерпілому декілька ударів в обличчя, спричинивши тілесні ушкодження. У скоєному діянні щиро розкаюється.

Крім того, відповідно реєстру матеріалів досудового розслідування винність ОСОБА_5 обґрунтовується та підтверджується доказами, зібраними у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, а саме висновком судово-медичної експертизи відносно неповнолітнього ОСОБА_7 .

Приймаючи до уваги, що фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення за ознаками ст. 122 ч.1 КК України та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, ніким із учасників процесу не оспорюються, враховуючи пояснення неповнолітнього ОСОБА_6 , з`ясувавши правильність розуміння змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження інших доказів повному обсязі.

Таким чином, на підставі фактичних даних судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 , не досягши віку, з якого настає кримінальна відповідальність, своїми діями вчинив умисне суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КК України, та його дії правильно кваліфіковані, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно ст.66 КК України до обставин, які є пом`якшуючими, суд відносить повне визнання своєї провини, щире каяття, вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім; обтяжуючи обставини, передбачені ст.67 КПК України відсутні.

Вивчивши надані до суду матеріали, вислухавши думку учасників процесу прокурора, яка підтримала клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , захисника, законного представника неповнолітнього, ОСОБА_6 , які не заперечували проти задоволення клопотання, суд дійшов до висновку, що клопотання слідчої СВ Суворовського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , який не досяг віку кримінальної відповідальності підлягає задоволенню за наступними підставами.

Так, під час судового засідання з`ясовано, що на момент скоєння вищезазначеного кримінального правопорушення ОСОБА_6 не досяг чотирнадцятирічного віку, з якого настає кримінальна відповідальність, а саме суспільне небезпечне діяння вчинене у тринадцяти річному віці.

За змістом ст. 498 КПК України особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність у віці від 11 років і до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, не підлягає кримінальній відповідальності, але до неї можуть бути застосовані за ухвалою суду примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Таким чином, з`ясувавши думку учасників процесу - прокурора, яка вважала за можливе застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження, передав його під нагляд матері ОСОБА_5 , з якою він разом мешкає; захисника ОСОБА_4 , яка приєдналась до думки прокурора та не заперечувала проти застосування визначених у клопотанні примусових заходів виховного характеру; законного представника ОСОБА_5 , яка просила передати її сина під її нагляд, розуміючи відповідальність за покладений на неї обов`язок, запевнив, що між нею та сином добрі стосунки та вона може належно проконтролювати його поведінку, яка на теперішній час значно покращилися, син відвідує школу, став навчатися, своєчасно приходити додому, також підтвердив, що вони проживають разом з сином в задовільних умовах для життя; вивчивши матеріали клопотання, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину середньої тяжкості згідно ст. 12 КК України; дані про особу ОСОБА_6 , те, що він вперше вчинив суспільно небезпечне діяння, виховується в сім`ї з одним із батьків матір`ю, яка приділяє достатньої уваги для його виховання, навчається у 8 класі ЗОШ-№71, має постійне місце мешкання, не є інвалідом та не страждає на інше тяжке захворювання; психологічно та фізично повністю здоровий; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, також не перебуває на обліку у секторі ювенальної превенції Суворовського ВП в м. Одесі Головного Управління Національної поліції України в Одеській області, враховуючи його щире каяття та негативне ставлення до вчиненого, відсутність матеріальної шкоди, суд дійшов до висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки є достатньо підстав для застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та передачі його під нагляд його матері ОСОБА_5 до досягнення ним 16 років.

За змістом обвинувального акту вбачається, що під час досудового розслідування здійснювалось безкоштовне залучення експертів для проведення судово-медичної експертизи, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Крім того, встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування речові докази не долучалися.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не застосовувалися, запобіжний захід не обирався, тому після набрання ухвалою чинності скасуванню не підлягає.

Матеріали кримінального провадження №0001189 від 9.03.2018 року до клопотання не долучалися, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Керуючись ст.ст. 97 ч.2, 105 ч.2 КК України, ст.ст. 292-293, 369-372, 498-501, 392 -395 КПК України, -

Постановив:

Клопотання слідчої СВ Суворовського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , який не досяг віку кримінальної відповідальності за вчинення суспільно-небезпечного діяння за ознаками ст.122 ч.1 КК України - задовольнити.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі його під нагляд його матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до досягнення ним шістнадцятирічного віку.

Міри запобіжного заходу щодо неповнолітнього ОСОБА_6 не застосовувалися, тому після набрання ухвали чинності скасуванню не підлягають.

Матеріали кримінального провадження за №0001189 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9.03.2018 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1