Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3960/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2018 року,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
представника

третьої особи адвоката ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в:
Цією ухвалою повернуто клопотання ОСОБА_6 про зміну порядку зберігання речових доказів. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що питання зміни слідчим суддею встановленого порядку зберігання речових доказів нормами діючого КПК України не передбачено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну, та постановити нову, якою змінити порядок зберігання речових доказів у відповідності до ст.100 КПК України та п.п. 12, 13, 33 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, а саме передати на відповідальне зберігання ОСОБА_6 (власнику вилученого майна) майно, вилучене в ході обшуку, проведеного 22.08.2018 слідчим СУ Головного Управління Національної поліції в Житомирській області в рамках кримінального провадження № 0000835 від 22.11.2017 у приміщенні за адресою м. Житомир, вул. Вільський Шлях 18, а саме: верстат VALON синього кольору, WYLKRANCOWY SILNTK; верстат марки VALON, КОА1Т, EN60947; верстат марки ЕМ синього кольору, УКРЕМ, НАNТЕR; верстат марки Сіnhell, HAUSWASSERWERK НW 60/1.0, зелено-червоного кольору; верстат марки JY 1000, сірого кольору; комплектуючі до верстатів; інші предмети, що мають бути вказані у відповідному протоколі обшуку. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та безпідставною, виходячи з наступного. Так, статтями 170-173 КПК України до компетенції слідчого судді віднесено вирішення питання щодо накладення арешту на майно, а статтею 174 КПК України - питання щодо скасування арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Крім того, згідно з вимогами ч.6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження. Таким чином, вилучене майно 22.08.2018 року слідчим СУ Головного Управління Національної поліції в Житомирській області в рамках кримінального провадження № 0000835 від 22.11.2017 у приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 не містить слідів кримінального правопорушення. А тому, слідчий у кримінальному провадженні повинен був виконати вимоги ст. 100 КПК України та передати на відповідальне зберігання власнику вилученого майна майно, тобто йому. Однак, слідчий вказаних вимог ст. 100 КПК України не виконав, вилучене майно на відповідальне зберігання йому не передав, чим позбавив його можливості займатися законною підприємницькою діяльністю та заробляти на життя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника третьої особи, який просив апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернуся до слідчого судді із клопотанням від 25.10.2018 р. (а.с.1-2) щодо зміни порядку зберігання речових доказів, а саме: верстати в кількості 5 штук, комплектуючі до верстатів та інші предмети, що вказані у відповідному протоколі обшуку від 22.08.2018 у кримінальному провадженні №0000835 від 22.11.2017 року, просив передати йому на зберігання на підставі ч.6 ст.100 ЦПК України.

При розгляді апеляційної скарги суд виходить з наступного.
Згідно із п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Аналіз даної норми ст.100 ЦПК України свідчить про те, що вона лише врегульовує питання зберігання речових доказів, тобто не є самостійною, а застосовується у взаємозв`язку із іншими процесуальними нормами, в тому числі зокрема із нормами процесуального закону, які визначають підстави та порядок накладення арешту на майно.
Так, за змістом Глави 17 «Арешт майна» КПК України до повноважень слідчого судді на стадії досудового провадження віднесено: накладення арешту на майно із вирішенням питання про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (ст.173 КПК України); повне або часткове скасування арешту майна (ст.174 КПК України).
Підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право оскаржити судове рішення щодо арешту майна (ч.7 ст.173 КПК України).
Окрім цього, у ч.1 ст.303 КПК України наведено перелік інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді на стадії досудового провадження і питання щодо порядку зберігання речових доказів до нього не включено.
Частиною 2 ст.303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Отже, чинним КПК України до повноважень слідчого судді не віднесено вирішення питання зміни порядку зберігання речових доказів на стадії досудового провадження.
Таким чином, на думку апеляційного суду, слідчий суддя правильно дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_6 подав без додержання приписів кримінально-процесуального закону, невірно обравши спосіб захисту своїх прав, та обґрунтовано повернув клопотання володільцю майна.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2018 року, якою повернуто клопотання ОСОБА_6 про зміну порядку зберігання речових доказів (в порядку ч.6 ст.100 КПК України) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :