Провадження № 1-кп/761/165/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , їх захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 420 151 000 000 005 83 від 14.05.2015 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст.128, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_5 за ст.128, ч.3 ст. 27, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_6 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.194, ст.128 КК України,
у с т а н о в и в :
Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст. 128, ч.5 ст.27, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_4 за ст. 128, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_5 за ст. 128, ч.2 ст. 194 КК України.

Відповідно до обвинувального акту у середині липня 2008 року ОСОБА_6 під час зустрічі зі своїм знайомим, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, отримав від останнього пропозицію щодо пособництва у вчиненні за грошову винагороду підпалу кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого у підвальних приміщеннях №33 та № 34 за адресою: місто Київ, бульв. Шевченка, 36.
ОСОБА_6 , як колишній директор ТОВ «Роніс», яке володіло на той час зазначеними приміщеннями, знав про запланований їх продаж вищевказаній особі, тому був достовірно обізнаний щодо мотиву їх підпалу.
Особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, керуючись наміром придбати підвальні приміщення №33 та №34 у будинку по бульв. Шевченка, 36, у м. Києві, мала на меті розірвати договір довгострокової оренди цих приміщень, укладений між ТОВ «Роніс» та ТОВ «Лідер», на підставі якого у приміщеннях функціонував кафе-ресторан «Блінофф», та у подальшому прагнула укласти новий договір оренди з іншими орендарями на більш вигідних для себе умовах.
Однак, посадові особи ТОВ «Лідер» не бажали розриву договору оренди, тому особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, мала на меті знищити та пошкодити майно пожежею внаслідок замовленого нею умисного підпалу.
Усвідомлюючи мотив здійснення підпалу вказаних приміщень, ОСОБА_6 дав свою згоду на пропозицію щодо здійснення зазначеного кримінального правопорушення.
Реалізуючи задумане, ОСОБА_6 16.07.2008 зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_5 та запропонував останньому виступити організатором підпалу приміщень кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за вказаною вище адресою.
На вказану злочинну пропозицію ОСОБА_5 погодився, переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення за рахунок отримання частини грошових коштів, наданих замовником.
При цьому, згідно попередньої домовленості з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, ОСОБА_6 пообіцяв ОСОБА_5 грошову винагороду у сумі 20 000 доларів США.
У подальшому - приблизно у середині серпня 2008 року ОСОБА_5 підшукав ОСОБА_4 , який за грошову винагороду погодився на вчинення підпалу кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 »
ОСОБА_4 повинен був підшукати осіб, які безпосередньо виллють біля входу у приміщення вказаного кафе-ресторану та підпалять бензин, придбати і доставити необхідні ємкості та бензин, доставити безпосередніх виконавців на місце вчинення злочину, перебувати на місці вчинення злочину та спостерігати за навколишньою обстановкою, після цього забезпечити зникнення беспосередних виконавців з місця події з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Після цього 21.08.2008 ОСОБА_4 вступив у злочину змову з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (особами, відносно яких кримінальну справу закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960 року), з метою реалізації умислу, спрямованого на знищення та пошкодження шляхом підпалу приміщення кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Реалізуючи злочинний умисел, 22.08.2008 ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , готуючись до вчинення злочину, придбали дві пластикові діжки, ємкістю по 50 літрів кожна, які заповнили бензином, та приблизно о 22 год. 50 хв. ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прибули на бульвар Шевченка у м. Києві та, зупинившись по вулиці М.Коцюбинського у м. Києві, неподалік від кафе-ресторану «Блінофф», розташованого по бульв. Шевченка, 36 в м. Києві, почали спостерігати за прилеглою до нього територією, чекаючи на сприятливий момент для вчинення злочину.
У нічний час 23.08.2008, приблизно о 01 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік від місця вчинення злочину, спілкуючись з ОСОБА_4 , повідомив останньому про початок здійснення умисного підпалу кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Після цього ОСОБА_4 , не знаючи про наявність у приміщенні кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відвідувачів та обслуговуючого персоналу, не бажаючи загибелі людей та отримання ними внаслідок пожежі тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, надав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказівку розпочати підпал кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Цієї ж доби ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , скориставшись відсутністю поблизу сторонніх осіб, зайшли у середину приміщення кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зі сторони проїжджої частини бульвару Шевченка у м. Києві та занесли з собою заздалегідь приготовлені дві пластмасові діжки, наповнені приблизно по 45 літрів бензину кожна, який вилили по сходах вниз від входу та на підлогу у підвальне приміщення кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 », після цього його підпалили, внаслідок чого виникла пожежа.
При цьому учасники злочинної змови могли усвідомлювати, що внаслідок умисного розлиття бензину біля головного входу у підвальне приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за вказаною адресою, та його умисного підпалу, виникне пожежа, яка може розповсюдитися на все підвальне приміщення закладу, у результаті якої може бути знищено та пошкоджено чуже майно та завдано майнову шкоду в особливо великих розмірах.
Однак, не знаючи про перебування у закладі відвідувачів та обслуговуючого персоналу, співучасники злочину не передбачали настання наслідків своїх дій у вигляді заподіяння смерті та тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості багатьом особам, хоча були повинні і могли передбачити зазначені суспільно небезпечні наслідки.
Внаслідок вчинення умисного підпалу та виникнення пожежі у приміщенні кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по бульвару Шевченка, 36, у м. Києві, злочинно недбалими діями ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було заподіяно з необережності смерть п`яти особам та заподіяно з необережності тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості п`яти особам.
Крім цього, у результаті вчинення умисного підпалу та пожежі у будинку АДРЕСА_1 знищено та пошкоджено чуже майно, а також витрачено кошти на ремонтні та відновлювальні роботи на загальну суму 2 139 923,87 грн., що є особливо великим розміром.
Отже, ОСОБА_6 обвинувачується у пособництві в умисному знищенні та пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах та спричинило загибель людей, тобто за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК України, а також завданні необережних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто за ст. 128 КК України.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в умисному знищенні та пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах та спричинило загибель людей, а також завданні необережних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто за ст. 128, ч. 2 ст. 194 КК України.
ОСОБА_5 обвинувачується в організацію умисного знищення та пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах та спричинило загибель людей та у спричиненні необережних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочинів за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194, ст. 128 КК України.
У судовому засіданні захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , а також обвинувачений ОСОБА_5 заявили клопотання про звільнення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, оскільки планує змінити висунуте ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення, вбачаючи в їх діях склад більш тяжкого кримінального правопорушення.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про таке.

Доводи прокурора щодо наявності в діях обвинувачених ознак більш тяжкого кримінального правопорушення ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Так, спосіб вчинення інкримінованих обвинуваченим дій, а саме, що перед здійсненням підпалу ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 знаходилися перед входом у кафе-ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на літньому майданчику якого знаходилися відвідувачі, тобто вказані особи були обізнані, що заклад працює, безумовно, підтверджує усвідомлення обвинувачених про перебування у приміщенні кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » клієнтів та обслуговуючого персоналу.

Однак, не приймаючи до увагу навколишню обстановку, що свідчила про роботу кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та наявність у його приміщенні людей, свідомо скориставшись цим для безперешкодного доступу до закладу, обвинувачені обрали спосіб вчинення підпалу, який завідома був небезпечний для життя та здоров`я осіб, що знаходились у приміщенні та мешкали у цьому будинку.

Так, відповідно до наведеного в обвинувальному акті, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за вказівкою та під безпосереднім керівництвом та контролем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розлили заздалегідь заготовлені 90 літрів бензину по сходах входу до закладу та у його приміщенні, підпалили кафе-ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 », усвідомлюючи, що такими діями унеможливлять вихід людей, які перебували у приміщенні кафе-ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Аналіз зазначених вище обставин свідчить, що обвинувачені передбачали та свідомо допускали настання наслідків у вигляді загибелі людей.

Зазначене ставлення обвинувачених до вчинюваних дій характеризуються непрямим умислом, який у силу ст. 24 КК України передбачає, що особа, усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Приймаючи до уваги особливо небезпечний спосіб вчинення злочину з використанням значної кількості пального, поведінку обвинувачених до вчинення злочину, а саме їх безумовну обізнаність про наявність людей у приміщенні кафе-ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на момент його підпалу, суд дійшов висновку, що обвинувачені, діючи з непрямим умислом, здійснили підпал закладу з людьми, які перебували у його приміщенні, що потягло їх загибель.

Отже, такі дії підлягають кваліфікації за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України та відповідною частиною ст. 115 КК України.

Наведене обґрунтовує позицію прокурора щодо необхідності зміни висунутого ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення з огляду на наявність в їх діях ознак більш кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України, що є особливо тяжким злочином.

У той же час, у разі вчинення особливо небезпечного злочину особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо після вчинення нею злочину минуло понад 15 років.

Наведене приводить до висновку про необґрунтованість клопотання сторони захисту, що відповідно до ч. 4 ст.288 КПК тягне відмову у його задоволенні та продовження судового розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 287, 288 КПК України, суд

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1