ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2515/19
Провадження № 1-кс/362/899/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 травня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
в с т а н о в и в:
30.04.2019 року слідчий СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 29.04.2019 року, близько 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 знаходячись в салоні автомобіля марки «BMW 3181», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 його дружині ОСОБА_12 , під`їхав до території домоволодіння, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, ОСОБА_9 маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, розуміючи, що знаходиться в населеному пункті в межах житлової забудови, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, знаходячись на водійському місці вищевказаного авто, дістав мисливський нарізний карабін «Remington 700 № RR13216KK», який він заздалегідь взяв з собою, та з вікна автомобіля спрямував його в бік будинку АДРЕСА_1 , та здійснив 3(три) одиничні постріли, чим створив реальну загрозу для життя та здоров`я ОСОБА_13 , яка в той час перебувала на балконі 2-го поверху вказаного будинку.

Після вказаних дій до території домоволодіння під`їхала ОСОБА_14 , однак її поява не зупинила дії ОСОБА_9 , який вийшовши з автомобіля марки «BMW 3181», д.н.з. НОМЕР_1 та перебуваючи на вулиці перед вищевказаним будинком нецензурною лайкою відповів їй на зауваження щодо його вищеописаних дій і тільки після цього покинув місце вчинення злочину, що свідчить про вчинення грубого порушення громадського порядку ОСОБА_9 з особливою зухвалістю.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

Відповідно до клопотання підозра ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України обґрунтовується наявними матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом обшуку автомобіля від 29.04.2019 року в ході якого вилучено мисливський нарізний карабін та набої; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 29.04.2019 р., яка вказала, що ОСОБА_9 не реагував на її зауваження та поводив себе зухвало; протоколом впізнання особи за фотознімками від 29.04.2019 р. за участі ОСОБА_14 , протоколом огляду місця події від 29.04.2019р. в ході якого вилучено відеозапис з місця вчинення кримінального правопорушення, допит потерпілої ОСОБА_13 , яка вказала що була дуже перелякана за своє життя у зв`язку із з стрільбою ОСОБА_9 та матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Слідчий у клопотанні вказав, що ОСОБА_9 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків ОСОБА_14 та потерпілу ОСОБА_15 у даному кримінальному провадженні, продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, у зв`язку з тим що в останнього маються дозволи на іншу вогнепальну зброю, тобто наявні ризики, передбаченіп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також той факт, що ОСОБА_9 офіційно не працює та не має офіційних джерел отримання прибутку та аналізуючи дані кримінального провадження з огляду на вірогідність незаконного подальшого впливу на свідка та потерпілого у кримінальному провадженні дає підставі слідству вважати про наявність вищевикладених ризиків.

Реальним є ризик того, що підозрюваний переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Слідчим зазначено, що застосування домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_9 є неможливим, оскільки перебуваючи на волі останній може незаконно впливати на потерпілу та свідків в даному кримінальному провадженні.

Окрім цього ОСОБА_9 немає постійного місця роботи та законного джерела доходів, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків з, що дає підстави вважати про її можливе уникнення від явки до органів слідства шляхом зміни свого місця проживання.

Слідчим в клопотанні вказано, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за скоєння якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурори та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний може не з`являтися за викликом до органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності, змінювати місця свого проживання, вчиняти нові кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а тому більш м`який запобіжний захід не є можливим.

Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання, просив у його задоволенні відмовити, оскільки він є приватним підприємцем, на його утриманні перебуває дружина, яка на даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, має двох неповнолітніх дітей, він є єдиний годувальник в сім`ї, постійне місце проживання. Крім того, пояснив, що так дійсно в нього в автомобілі перебувала гвинтівка на яку він має дозвіл, оскільки він займається спортивною стрільбою, пострілів він не вчиняв, а тільки показував рушницю знайомому, якій може це підтвердити. До них під`їхала жінка та попросила їх покинути приватне володіння на, що вони одразу поїхали з цього місця.

Захисники підозрюваного ОСОБА_9 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили в задоволенні клопотання відмовити, оскільки ризиків передбачених ст. 177 КПК України прокурором та слідчим не доведено, просили застосувати до ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки їх підзахисний має постійне місце роботи, проживання, одружений має на утриманні дитину, характеризується за місцем проживання позитивно, що підтверджує його стійки соціальні зв`язки, раніше не судимий, переховуватись від досудового слідства він не збирається. Крім того, зазначив, що в матеріалах клопотання відсутні докази стрільби його підзахисного, а само досудовим слідством не знайдено відворів на будинку від пострілів, гільз на місці пострілів також не знайдено, що також підтверджуються показами самих свідків та потерпілої.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисників, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали кримінального провадження №0000558 від 29.04.2019 року, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, що були вручені підозрюваному та захисникам 01.05.2019 року, о 12 год. 00 хв., приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості за якими 29.04.2019 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000558 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а.с. 6).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.04.2019 р., 29.04.2019р., о 17 годині 45 хвилин, за адресою Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, 400 м. від вул. Виноградова та 500 м. від станції Малютянка в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18-19).

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_9 є фізичною особою-підприємцем (а.с.47-48).

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 18 січня 2018 року ОСОБА_9 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_16 (а.с.49).

Згідно до свідоцтва про народження від 23 квітня 2015 року ОСОБА_9 є батьком малолітньої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.50).

Відповідно до Характеристики виданої депутатом Малютянської сільської ради від 01.05.2019 року за місцем проживання проявив себе виключно з позитивного боку, скарг від сусідів на нього не надходило, за свідченням сусідів зарекомендував себе як зразковий громадянин, що підтримує добрі стосунки як у сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами. Приймає участь в громадських зборах, і необхідних роботах, що проводяться на території міста, тощо (а.с. 51).

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Відповідно до п. 5 Листа ВССУ, слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).
У випадку недотримання слідчим, прокурором вимог ст. 184 КПК слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.
Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числінаявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного,

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 296 КК України - позбавлення волі до семи років; його вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; наявність в нього дружини, яка проживає разом з ним за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_2 , на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого фізичною особою-підприємцем, за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується наданої характеристикою депутата Малютянської сільської ради, те, що він раніше не судимий, а тому приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Прокурором та слідчим, окрім того, не підтверджено можливість ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не було надано доказів, що до нього раніше застосовувались запобіжні заходи, умови яких він порушував, посилання ж прокурора на те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення є недоведеними, та відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_9 дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає, що необхідно відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить незаконно впливати на потерпілу та свідків в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - відмовити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Києво-Святошинського р-ну., с. Малютінка, громадянина України, працюючого фізичною особою-підприємцем, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:
- не залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. кожного дня на період дії ухвали, строком на 60 днів, а саме до 27.06.2019 року, включно.
- з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час;

- не відлучатись із місця проживання в зазначений час, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти прокурора, слідчого чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою, або спілкуватися з ними із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю Васильківському відділу поліції ГУ Національної поліції в Київської області та Шевченківському УП ГУ НП в м. Києві.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 01 травня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_18