пр. № 1-кс/759/1210/19
ун. № 759/3420/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 від 11.02.2019 року про часткову відмову в задоволенні клопотання від 05.10.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

21.02.2019 року ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді зі скаргою на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 від 11.02.2019 року про часткову відмову в задоволенні клопотання від 05.10.2018 року.

Обгрунтовуючи скаргу скаржником зазначено, що постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 від 11.02.2019 частково відмовлено в задоволенні клопотання від 05.10.2018 року, таку постанову вона вважає неправомірною. Також скаржником зазначено, що 05.10.2018 року до канцелярії Київської місцевої прокуратури №8 нею подано клопотання у кримінальному провадженні №0009926 від 15.08.2013 року про проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, однак на даний час відповіді, у встановленому законом порядку, так і не отримано, що вказує на недотримання прокурором, передбачених КПК України строків. Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 04.01.2019 року зобов`язано прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 розглянути клопотання ОСОБА_4 від 05.10.2018 року, про що винести вмотивовану постанову. На підставі даної ухвали слідчого судді, прокурором винесено постанову від 11.02.2019 року, якою частково відмовлено в задоволенні клопотання від 05.10.2018 року.

На підставі наведеного, ОСОБА_4 просила скаргу задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_4

та адвокат ОСОБА_5 просили скаргу задовольнити з підстав викладених в скарзі.

В судовому засіданні прокурор просила відмовити у задоволенні скарги з підстав її необґрунтованості, надала суду письмові заперечення.

Розглянувши зазначену скаргу, долучені до неї матеріали, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.17) ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва 04.01.2019 року зобов`язано прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 розглянути клопотання ОСОБА_4 від 05.10.2018 року, про що винести вмотивовану постанову.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 від 11.02.2019 року (виправленою в зв"язку з допущенням технічної помилки - а.с. 39-40) частково відмовлено в задоволенні клопотання від 05.10.2018 року. Посилаючись на те, що свідки уже допитані в присутності ОСОБА_4 , на даний час призначено проведення ряд експертиз, та за необхідності після отримання висновків експертів та за наявності підстав слідчим буде проведено додаткові допити свідків. Відповідь на клопотання від 05.06.2018 року отримано, підстави для повторного розгляду відсутні. У відстороненні слідчого ОСОБА_6 від здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, відмовлено, оскільки він на даний час не здійснює досудове розслідування.

Як вбачається з клопотання ОСОБА_4 від 05.10.2018 року, остання в ньому порушує питання, щодо допиту із застосуванням відеозапису в присутності потерпілої ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянути повторно клопотання від 05.06.2018 року, ініціювати питання про відсторонення слідчого ОСОБА_6 від здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню (а.с. 5-6).

Згідно узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17, зазначено, шо відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК предметом оскарження є рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Існування такого предмета оскарження зумовлене задекларованою та імплементованою в КПК засадою змагальності сторін у кримінальному провадженні, оскільки одне із законодавчих положень, завдяки якому реалізується зазначена засада, передбачене у ч. 2 ст. 22 КПК, якою встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Також реалізація відповідної засади забезпечується положеннями ст. 220 КПК, якою встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй. Таким чином, наведені законодавчі положення передбачають, з одного боку, право учасників кримінального провадження ініціювати здійснення процесуальних, у тому числі слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, а з іншого регламентують недопустимість необґрунтованої та невмотивованої відмови у проведенні відповідних дій органами досудового розслідування. Необхідно зауважити, що п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому.

Згідно розділу 6 зазначеного узагальнення розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на те, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Як вбачається з частини вимог клопотання від 05.10.2018 року, вони не віднесені до предмета розгляду слідчим суддею.
Постанова прокурора в частині відмови в задоволенні клопотання про допит із застосуванням відеозапису в присутності потерпілої ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , є обґрунтованою, оскільки на даний час допит даних свідків є недоцільним, та зважаючи на те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження.
Крім того, як вбачається зі змісту постанови від 11.02.2019р., відповіді керівника Київської місцевої прокуратури №8 від 15.08.2018р. (а.с.15), листа начальника ДУ "Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України" (а.с.55) матеріали кримінального провадження №0009926 знаходяться в експертній установі в зв`язку з проведенням комісійної судово-медичної експертизи.
Крім того, прокурор ОСОБА_3 суду пояснила, що близько 4-х разів свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 допитувалися слідчими в даному кримінальному провадженні, з останнім в присутності потерпілої ОСОБА_4 . В підтвердження чого надала протоколи допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.42-52).
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з урахуванням викладеного, правових підстав для задоволення скарги, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 9, 220, 303, 304, 306, 307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 від 11.02.2019 року про часткову відмову в задоволенні клопотання від 05.10.2018 року, - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1