ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/528/19 Справа № 204/6049/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001948 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави фактичну вартість проведення балістичної експертизи № 26/3.1/872 від 19.09.2017 р. у розмірі 790 гривень 96 копійок.
Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 , 12.09.2017 року близько 12 години, знаходячись по вул. Надії Олексієнко в м. Дніпро, знайшов 30 патронів, після чого, маючи умисел, направлений на придбання, зберігання та носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, підібрав їх, таким чином придбав та в подальшому зберігав і носив при собі, без передбаченого законом дозволу.
13.09.2017 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, біля будинку № 29 по вул. Гомельській у м. Дніпро, за вчинення адміністративного правопорушення був затриманий обвинувачений ОСОБА_7 . Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на запитання працівників поліції про наявність заборонених речей, обвинувачений ОСОБА_7 в присутності понятих видав працівникам поліції пакет, в якому містились 30 патронів, які згідно висновку експерта № 26/3.1/872 від 19.09.2017 року, є бойовими припасами 7,62 мм гвинтівочними патронами з кулями «ЛПС», придатними до стрільби, які обвинувачений умисно придбав та носив при собі, без передбаченого законом дозволу.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразились у придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу кваліфікуються, як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своїх доводів прокурор зазначає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що призначене покарання є явно несправедливим за своїм розміром і не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні частково підтримала апеляційну скаргу прокурора, просила вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали прокурора в частині скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушенні, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження події злочину, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті. Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних вимог суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримався.
Як видно з журналу та технічного запису судового засідання, ОСОБА_7 визнав свою вину та не наполягав на досліджені доказів, якими прокурор обґрунтовує її доведеність.
Між тим, суд першої інстанції, вислухавши позицію обвинуваченого та визнавши недоцільним дослідження доказів, всупереч вимогам ч. 3 ст. 349 КПК України, не роз`яснив обвинуваченому наслідки застосування цього закону, та те, що в такому разі він буде позбавлений можливості оскаржити фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Так, прослуховуванням носія інформації, на якому зафіксовані за допомогою технічного засобу процесуальні дії, встановлено, що допит обвинуваченого ОСОБА_7 відбувся формально, протягом однієї хвилини. У показах обвинуваченого відсутні данні про фактичні обставин справи, часу, місця, способу скоєного кримінального правопорушення. Вказані обставини судом першої інстанції були проігноровані.
Окрім того, судом першої інстанції належним чином не роз`яснено та не перевірено виявлене обвинуваченим бажання залучити у провадженні захисника для захисту його інтересів.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, належним чином не виконавши положень ч. 3 ст. 349 КПК України, та не вирішивши питання необхідності залучення у провадженні адвоката для захисту інтересів обвинуваченого, тим самим порушив його право на захист, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме вимог ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься зокрема, законність та забезпечення права на захист, колегія суддів вважає, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Отже, перевіривши матеріали кримінального провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурором, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
Вирішуючи питання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів бере до уваги, що з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які на момент розгляду кримінального провадження в суді не зменшилися, колегія суддів вважає за необхідне залишити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підготовчого судового засідання, але не більше ніж на 40 днів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до підготовчого судового засідання, але не більше, ніж на 40 днів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: