Ухвала
Іменем України
11 березня 2019 року

м. Київ
справа № 265/2339/17
провадження № 51-1132ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 жовтня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року,

встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 3 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції та її думка з приводу участі у касаційному розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте всупереч вищевказаному засуджений в поданій скарзі, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення судами таких порушень норм процесуального закону, які в силу статей 412, 419 КПК України є істотними і тягнуть за собою скасування оскаржуваних судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
При цьому у мотивувальній частині касаційної скарги засуджений фактично просить надати іншу оцінку доказам у кримінальному провадженні, ніж ту, яку вони отримали в результаті його розгляду судами першої та апеляційної інстанцій, що не входить до повноважень касаційного суду.
Також засуджений в обґрунтування незаконності оскаржуваних вироку та ухвали посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, засуджений у касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, які відповідно доч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для її скасування, про що сформульовані його вимоги.
Окрім зазначеного, вимоги засудженого про скасування оскаржуваних судових рішень та постановлення нового вироку, скасування вироку суду першої інстанції щодо нього в частині засудження за ч. 2 ст. 309 КК України та закриття кримінального провадження, визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, а також звільнення від призначеного за ч. 2 ст. 185 КК України покарання з випробуванням на підставі ст. 75 цього Кодексу з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік є суперечливими та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
При тому, що постановлення нового вироку взагалі не входить до повноважень касаційного суду.
До того ж, як убачається з прохальної частини касаційної скарги, засуджений ставить вимогу про закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, що суперечить повноваженням, наданим касаційному суду процесуальним законом.
При цьому, порушуючи питання про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження, засуджений не обґрунтував підстав для такого закриття з огляду на положення статей 284, 440 КПК України.
Окрім вказаного, як убачається з вироку суду першої інстанції, засудженому ОСОБА_4 за закінчений замах на таємне викрадення майна, вчинене повторно (ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України), призначено покарання у виді арешту, тоді як у прохальній частині касаційної скарги він просить призначити йому покарання за таємне викрадення майна, вчинене повторно (ч. 2 ст. 185 КК України), і у виді позбавлення волі, тобто засуджений фактично просить погіршити його становище, що суперечить повноваженням, якими наділений суд касаційної інстанції з огляду на положення ч. 1 ст. 437 КПК України.
Крім цього, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, засуджений у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 жовтня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3