233 Справа № 233/5714/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2018 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001030 від 17 вересня 2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, має середню спеціальну освіту, не працює, одружений, неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2018 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001030 від 17.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, враховуючи, що угоди відповідно до ст.ст. 468-469 КПК України не укладалось, підстав для закриття провадження, для повернення провадження прокурору, для продовження досудового розслідування або для направлення обвинувальних актів для визначення підсудності не встановлено.

Проти відкритого судового розгляду провадження учасники судового розгляду не заперечували.

Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є тяжким злочином, при цьому нижня межа санкції цього злочину не перевищує п`яти років, тому, враховуючи відсутність обставин, зазначених у ч. 4 ст. 314-1 КПК України, необхідно доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого.
Враховуючи викладене в сукупності, суд вважає за можливе призначити матеріали даного кримінального провадження до судового розгляду.

Захисником ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлено клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, такий як цілодобовий домашній арешт. Своє клопотання захисник мотивував тим, що ОСОБА_5 хворіє на неврологічну хворобу, потребує лікування, його рідна тітка ОСОБА_6 готова забезпечити його житлом та всім необхідним у разі зміни запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вважала, що немає підстав для зміни запобіжного заходу.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона є рідною тіткою обвинуваченого ОСОБА_5 сестрою його матері. Вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 , там же і зареєстрована. Підтвердила, що ОСОБА_5 дійсно має слабке здоров`я, хворіє на епілепсію приблизно останні 5 років, з ним періодично трапляються напади, він потребує стороннього догляду, у разі звільнення його з-під варти, вона готова забезпечити його житлом та всім необхідним.
При розгляді клопотання захисника судом встановлено наступне.
Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 15 листопада 2018 року включно.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до 11 січня 2019 року.
Як підставу для продовження строку дії запобіжного заходу судом визнано наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При вирішенні питань, пов`язаних з застосуванням запобіжних заходів, суду слід враховувати вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Так, відповідно до п. 63 рішення Європейського суду з прав людини у Справі «Доронін проти України» від 19.02.2009 року суд зауважує,що, згідно з пунктом 3 статті 5 зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами.
Також, в статті 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року) зазначено, що утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, та їх звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.
Суд вважає, що в теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак при вирішенні питання про застосування та продовження відносно обвинуваченого такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не було враховано достатньою мірою його стан здоров`я та можливість визначення місця проживання з уникненням контакту та спілкування обвинуваченого з потерпілим та свідками, одна з яких є співмешканкою обвинуваченого і вони на момент скоєння злочину проживали разом в квартирі, яка є місцем скоєння злочину.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено медичними документами, що обвинувачений ОСОБА_5 страждає на неврологічне захворювання: «токсико-метаболічна енцефалопатія, епісиндром», має реальну можливість проживати у своєї рідної тітки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст. 187 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим; вік обвинуваченого, стан його здоров`я, наявність можливого місця проживання в м. Костянтинівка Донецької області; відсутність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; суд дійшов висновку, що усунення існуючих ризиків і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 можливе й при застосуванні такого запобіжного заходу, як домашнього арешту із покладенням на обвинуваченого, обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Таким чином, суд вважає за доцільне змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт без застосування електронних засобів контролю, поклавши на обвинуваченого, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 314, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
По кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 05 листопада 2018 року о 13-30 год. у приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області (85110, Донецька область, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 157, корпус №1).
Змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт без застосування електронних засобів контролю, звільнивши його негайно з-під варти з залу суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі процесуальні обов`язки:

- заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , цілодобово, крім випадків необхідності отримання медичної допомоги та відвідування Костянтинівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» для складання досудової доповіді;
- з`являтися на виклик до суду для проведення судового розгляду;
- заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 спілкуватися з потерпілим ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;
Виконання ухвали доручити Костянтинівському ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.
Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу - до 11 січня 2019 року.
Доручити представнику персоналу органу пробації, а саме Костянтинівського МРВ філії ДУ «Центр пробації», скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого:
- ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Костянтинівка Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Досудову доповідь надати суду в строк до 05 грудня 2018 року.
В судове засідання викликати прокурора, захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представника органу пробації - Костянтинівського МРВ філії ДУ «Центр пробації».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1