Справа № 404/544/18
Номер провадження 1-кп/404/324/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження №0012659 від 11.11.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кіровограда, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.04.2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.;

- 05.10.2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ст.190 ч.1, ст.190 ч.2, ст.70 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з ОСОБА_4 строком на 2 роки;

- 21.11.2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

за участі учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,
потерпілого: ОСОБА_6 ,
представника потерпілого: ОСОБА_7 ,
обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

захисника адвоката: ОСОБА_9 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_8 скоїв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого, за наступних обставин.

Так, 11.11.2017 р. близько 20:40 год. ОСОБА_8 проходячи біля буд. 22 вул. Соборній в м. Кропивницький побачив раніше знайомого йому ОСОБА_6 (з яким ніяких стосунків не мав і не має) та підійшовши до останнього попросив дати йому мобільний телефон, щоб здійснити дзвінок.

ОСОБА_6 на вказане прохання відповів негативно та свій мобільний телефон ОСОБА_8 не дав та продовжив рухатись далі, що обурило ОСОБА_8 та у нього виник умисел на нанесення тілесного ушкодження потерпілому.

Після чого, ОСОБА_8 пішов за ОСОБА_6 при цьому продовжив просити у останнього дати йому мобільний телефон, на що ОСОБА_10 відмовляв.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, біля буд. №6 вул.Глінки м. Кропивницький, ОСОБА_8 діючи умисно та ціленаправлено знаходячись дещо позаду з правої сторони від ОСОБА_6 , наніс останньому один удар кулаком правої руки, в праву сторону обличчя, чим спричинив останньому згідно висновку судово-медичної експертизи №1521 від 17.11.2017 року тілесні ушкодження у вигляді: уламкового перелому передньої, задньої та внутрішньої стінок правої верхне - щелепної пазухи; нижньо - очного края справа, зовнішньої стінки правої орбіти, вилицевої кістки справа; правостороннього гемо синусу; гематоми навколо правого ока з крововиливом в коньюнктиву, садна на нижній повіці правого ока, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

Допитаний у провадженні в якості обвинуваченого ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України визнав. Показав, що обставини викладені у його обвинуваченні, та встановлені органами досудового розслідування ним визнаються та не оспорюються, погоджується з кваліфікацією вчиненого діяння. Визнає, що його діями дійсно заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , частково відшкодував завданий збиток. Разом з тим, ОСОБА_8 не визнав заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов, посилаючись на його необґрунтованість і невмотивованість.

Незважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, крім показань самого обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України доводиться зібраними в кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні належними та допустимими доказами, обсяг та порядок дослідження яких визначений з урахуванням думки учасників судового провадження:

- показаннями допитаного в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що вірно встановлені органами досудового розслідування обставини, які викладені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 , так само як кваліфікація вчиненого останнім діяння.

Просив задовольнити заявлений ним позов щодо відшкодування на його користь 11074, 85 грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди, а також 6 000 грн. витрат на правову допомогу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України також підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:
- заявою ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення від 11.11.2017 року (а.п.9 т.1);

- висновком судово-медичної експертизи №1521 від 17.11.2017 року, згідно з якими у гр. ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому передньої, задньої та внутрішньої стінок правої верхне - щелепної пазухи; нижньо-очного края справа, зовнішньої стінки правої орбіти, вилицевої кістки справа; правостороннього гемосинусу; гематоми навколо правого ока з крововиливом в коньюнктиву, садна на нижній повіці правого ока.

Дані тілесні ушкодження утворились від не менш одного травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), могли утворитись в строк вказаний в постанові та відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я строком понад 21 добу, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень вважаю, що дані тілесні ушкодження не могли утворитись при падінні з положення стоячи.

Судово-медичних даних, чи міг потерпілий під час нанесення ушкодження втрачати свідомість, немає (а.п.14-15 т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 12.01.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_6 під час якого потерпілий показав обставини, механізм і спосіб спричинення відносно нього кримінального правопорушення (а.п.31-35 т.1);

- висновком судово-медичної експертизи №46/1521 від 12.01.2018 року, згідно з якими у гр. ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому передньої, задньої та внутрішньої стінок правої верхне - щелепної пазухи; нижньо-очного края справа, зовнішньої стінки правої орбіти, ви лицевої кістки справа; правостороннього гемосинусу; гематоми навколо правого ока з крововиливом в коньюнктиву, садна на нижній повіці правого ока.

Механізм утворення вищезазначених тілесних ушкоджень, виявлених у гр. ОСОБА_6 при проведенні судово-медичної експертизи відповідає механізму, на який вказує потерпілий ОСОБА_6 в протоколі слідчого експерименту від 12.01.2018 року (а.п.37-38 т.1);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_11 від 09.01.2018 року, в ході якого свідок впізнав ОСОБА_8 на фото №2 як особу яка 11.11.2017 року біля 20.30 год. брала участь у бійці та спричинила тілесні ушкодження хлопцю, що мала місце за гаражами біля будинку АДРЕСА_2 (а.п.42-44 т.1);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_12 від 09.01.2018 року, в ході якого свідок впізнав ОСОБА_8 на фото №4 як особу яка 11.11.2017 року за гаражами біля будинку АДРЕСА_2 був учасником бійки та наніс тілесні ушкодження іншому хлопцю (а.п.48-51 т.1).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого, кваліфікуючи вказані дії за ст.122 ч.1 КК України.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, віднесене до категорії середньої тяжкості, тяжких наслідків від нього не настало.

Вивчивши відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 суд встановив, що останній за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, офіційно не працюючий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, однак згідно довідки КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» від 16.05.2018 року ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні з 15.05.2018 року по 16.05.2018 року з діагнозом: психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання - наркотичних речовин, осудний, раніше судимий.

Згідно висновку органу пробації встановлено, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх раніше зазначених обставин провадження та особи обвинуваченого, який раніше судимий, у тому числі за умисні тяжкі, середньої тяжкості та невеликої тяжкості корисливі злочини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ст.122 ч.1 КК України з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, та вчинив умисний злочин, а тому за глибоким переконанням суду його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги те, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2017 року ОСОБА_8 засуджено за ст.185 ч.3, ст.70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, при цьому він вчинив кримінальне правопорушення до постановлення вищевказаного попереднього вироку, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами, передбаченими ст.70 ч.4, ст.72 ч.1 КК України.

Таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , та відповідатиме цілям покарання.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11 074 грн. 85 коп. та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення в сумі 30 000 гривень, а також 6 000 грн. витрат на правову допомогу, суд приходить до таких висновків.

Так, згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що його завдала.

З урахуванням того, що суду позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, суд вважає, що в задоволенні позову про стягнення майнової шкоди слід відмовити.

Разом з тим, суд бере до уваги той факт, що обвинуваченим було відшкодовано 600 грн. майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, що підтверджується в судовому засіданні і самим потерпілим.

Водночас, моральна шкода, спричинена злочином, яку потерпілий визначає в розмірі 30 000 гривень, підлягає частковому відшкодуванню, з наступних підстав

Так, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілому ОСОБА_6 дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку з отриманими травмами, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через погіршення самопочуття на цьому ґрунті, потерпілий переніс фізичний біль, та до цього часу продовжує лікуватися, лікувався за власні кошти, а тому суд вважає за необхідне, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого в рахунок відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди 8000 гривень.

Крім того, потерпілим понесено 6000 грн. витрат на оплату юридичних послуг, які частиною 1 статті 118 КПК України віднесено до процесуальних витрат.

В підтвердження понесення цих витрат надано документальне підтвердження - договір про надання правової допомоги від 12.02.2018 року із адвокатом ОСОБА_7 по здійсненню представництва інтересів потерпілого (а.п.28-30 т.2), та квитанцій до прибуткових касових ордерів від 09.12.2018 року та 12.02.2018 року на загальну суму 6000 грн. (а.п.27, зворотна сторона а.п.30 т.2).

Оскільки згідно із ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягають стягненню понесені ним процесуальні витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 6 000 грн.

На час набрання вироком суду законної сили, суд вважає за необхідне не обирати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід, оскільки останній не застосовувався під час досудового розслідування, а утримується під вартою в рамках іншого кримінального провадження.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 392, 394 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, та призначити йому покарання за ст.122 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2017 року у виді 4 років позбавлення волі, і призначеним цим вироком, ОСОБА_8 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту взяття його під варту.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 8000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 6 000 грн. витрат на правову допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1 .