ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/488/18 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 , підозрюваного - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0004858 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0004858 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не вбачав підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, доповнивши її, та просить ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року скасувати та постановити нову, якою обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повернути сплачену заставу. В апеляційній скарзі її автор посилається на те, що мотиви, якими керувався слідчий суддя під час постановлення ухвали, на його думку не відповідають об`єктивним обставинам кримінального провадження. Обгрунтування тримання під вартою лише тяжкістю покарання без наведення інших підстав вважає порушенням Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Вказує, що слідчим суддею не було обгрунтовано, яким чином підозрюваний може впливати на невстановлену особу, з якою було вчинено злочин. Крім того, слідчий підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в діях ОСОБА_8 , шляхом посилання на вчинення насильницьких дій стосовно потерпілого іншою невстановленою особою, що на думку апелянта свідчить про абсурдність такого твердження. Крім того, у заяві про вчинення злочину у графі «чи застосовувалося насильство чи погроза його застосування» потерпілий вказав «не застосовувалося». Вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження існування зазначений в ухвалі ризиків. Слідчим суддею не були враховані доводи сторони захисту про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який одружений, дружина підозрюваного має інвалідність другої групи, їй протипоказана фізична праця, тому остання потребує допомоги чоловіка, має двох доньок 2010 та 1995 року народження, одна з яких знаходиться на стаціонарному лікуванні у зв`язку із вагітністю. Посилається на те, що ОСОБА_8 не судимий. Слідчим суддею не було проаналізовано можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Звертає увагу, що слідчий посилався на ризики, яікі лише передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тоді як слідчим суддею самостійно вказано про існування додаткового ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного: В провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0004858, відомості за яким були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. 10.12.2018 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_8 , якому 11.12.2018 року було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Згідно наданих до суду матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , 10 грудня 2018 року, в проміжок часу з 20.05 до 20.19 за попередньою змовою та спільно з невстановленою слідством особою, переслідуючи корисливий мотив, маючи єдиний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, на автомобілі марки «Daewoo» моделі «Lanos» номер кузову - НОМЕР_1 з реєстраційними номерними знаками « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_8 прибули з цією метою до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де перебував автомобіль потерпілого ОСОБА_9 марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 100» реєстраційний номер « НОМЕР_3 », який вже залишив потерпілий ОСОБА_9 , та за яким ОСОБА_8 разом із невстановленою особою попередньо стежили. Після чого, вказана невстановлена особа, продовжуючи діяти за єдиним з ОСОБА_8 спільним злочинним умислом, переконавшись, що за їх злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшла до автомобілю марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 100» та відчинила передні ліві водійські двері вказаного автомобілю, звідки шляхом вільного доступу з відділення між передніми сидіннями салону даного автомобілю таємно викрала пакет чорного кольору з грошовими коштами в сумі 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) гривень. ОСОБА_8 на виконання єдиного спільного злочинного умислу, в цей час, коли вказана невстановлена особа вчиняла крадіжку майна ОСОБА_9 , спостерігав за навколишньою обстановкою та чекав вказану невстановлену особу в автомобілі марки «Daewoo» моделі «Lanos» з реєстраційними номерними знаками « НОМЕР_2 ». Після чого вказана невстановлена особа повернулась до автомобілю марки «Daewoo» моделі «Lanos» з реєстраційними номерними знаками « НОМЕР_2 », на якому вони разом з ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, обернули вказане викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) гривень, що станом на момент вчинення злочину, тобто 10 грудня 2018 року, в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки 3 ст.185 КК України є матеріальною шкодою у великих розмірах. Апеляційний суд погоджується, що обгрунтованість повідомленої підозри підтверджується змістом протоколу допиту потерпілого, який після вчинення стосовно нього злочину здійснював переслідування автомобілю Ланос, номерний знак « НОМЕР_2 », змістом протоколу допитів свідків, протоколу огляду місця події, відповідно до якого в автомобілі під керуванням ОСОБА_8 , який був зупинений співробітниками поліції, був виявлений рюкзак з грошовими коштами на загальну суму 110 000 гривень. При цьому, апеляційний суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Судова колегія вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на наявність яких посилається орган досудового розслідування, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_8 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, як зазначено у протоколі допиту не працює, підозрюється у вчиненні злочину у групі з іншою особою, місцезнаходження якої не встановлене органом досудового розслідування та на яку ОСОБА_8 може здійснювати вплив. Крім того, перелік предметів, які були вилучені з автомобілю Ланос, номерний знак « НОМЕР_2 », свідчить про заздалегідь сплановану підготовку до вчинення злочину. Вказані обставини дають достатні підстави вважати, що в даному випадку існує реальна можливість настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Заслуговують на увагу доводи сторони захисту щодо безпідставного посилання слідчого судді на ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який не був заявлений у клопотанні слідчого. Проте, вказане, з огляду на встановлені слідством обставини, не впливає на обгрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення, не спростовує підозри, повідомленої ОСОБА_8 , та наявності інших ризиків, існування яких свідчить про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Слідчим суддею визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яка була внесена, та підозрюваного звільнено з-під варти. На переконання колегії суддів саме такий розмір застави, враховуючи розмір шкоди, яка заподіяна потерпілому, є достатнім для запобігання встановленим ризикам. Посилання захисника на міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який має дружину з інвалідністю та доньок, не превалює над обставинами, які в своїй сукупності свідчать про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До того ж, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на викладене апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційних вимог захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення. Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року залишити без змін. Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: