1Справа № 335/6533/18 1-кс/335/9383/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя в рамках кримінального провадження № 0000173 від 11.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя в рамках кримінального провадження № 0000173 від 11.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме просить скасувати арешт з автомобілю «Merсedes-Benz 312D», реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_1 , згідно технічного паспарту реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що в застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки проведені всі слідчі дії, у тому числі і ряд експертиз.
У судове засідання від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, просить задовольнити клопотання.
Слідчий в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі, зазначивши, що не заперечує проти передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2018 року (справа № 335/6533/18, 1-кс/335/4412/2018) задоволено клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_5 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000173 від 11.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та накладено арешт на автобус «Merсedes-Benz 312D», реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_1 , який являється доказом вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди його вчинення з позбавленням його власника права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

При розгляді вказаного клопотання слідчого про арешт майна слідчим суддею було встановлено, що 11 червня 2018 року, приблизно о 12 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автобусом «Merсedes-Benz 312D», реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_1 , здійснюючи пасажирське перевезення за маршрутом № 61 (4-ий Південний мікрорайон Осипенківський мікрорайон), рухаючись по проїзній частині вул. Звенигородська в м. Запоріжжі з боку вул. Куліша в напрямку вул. Маліка, в районі буд. №9 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину з права наліво по ходу руху автобусу. Пасажирів в автобусі не було.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

11 червня 2018 року, після закінчення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автобус «Merсedes-Benz 312D», реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_1 тимчасово вилучено та поміщено для зберігання на територію спеціальної пощадки Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнечний, 11.

Автобус «Merсedes-Benz 312D», реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_1 , який приймав участь в дорожньо-транспортній пригоді, є доказом вчинення зазначеного кримінального правопорушення, який зберіг на собі сліди вчинення цього правопорушення.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автобус «Merсedes-Benz 312D», реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний транспортний засіб, згідно тимчасового реєстраційного талона НОМЕР_4 знаходиться у користуванні ТОВ «Спрінт-Авто», яке зареєстровано за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сковороди, 9

Накладення арешту на автобус «Merсedes-Benz 312D», реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_1 , необхідне для забезпечення кримінального провадження, а саме для проведення на стадії досудового розслідування першочергових слідчих дій, таких як судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу, судової інженерно-транспорної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП тощо.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частинами 1, 3 ст. 170 КПК України передбачена можливість накладення арешту на майно будь-якої фізичної або юридичної особи з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.
Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, слідчий суддя встановив, що у слідчого були підстави для звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадження для досягнення цілей цього кримінального провадження.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальної конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної винагороди, можливої конфіскації майна.
У відповідності до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
При цьому у відповідності до пунктів 5 та 6 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно наявної в матеріалах провадження копії свідоцтва про реєстрацію арештованого транспортного засобу ОСОБА_4 набув на нього та зареєстрував у встановленому законом порядку право власності 01.02.2014 року.
Отже враховуючи позицію слідчого щодо накладеного арешту та вимоги ст. 173 КПК України щодо наслідків арешту майна для його власника, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування арешту майна в частині заборони його використання власником.
До такого висновку слідчий суддя приходить також і з огляду на те, що як одну з цілей накладення арешту слідчий у клопотанні зазначив необхідність проведення експертних досліджень транспортного засобу, яка фактично вже досягнута, оскільки таке дослідження на цей час проведене.
Керуючись ст.ст. 170, 172-174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання про скасування арешту задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 14.06.2018 року (справа № 335/6533/18, 1-кс/335/4412/2018), в рамках кримінального провадження № 0000173, від 11.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на автомобіль «Merсedes-Benz 312D», реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_1 , згідно технічного паспарту реєстраційний номер НОМЕР_2 в частині заборони його використання, із забороною власнику ОСОБА_4 відчуження цього автомобіля.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1