Номер провадження: 11-кп/813/275/19
Номер справи місцевого суду: 502/3/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.05.2018 року в кримінальному провадженні №0000743 від 21.10.2017 року, -

встановив:

оскаржуваним вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кілія Одеської області, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, не одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 30.05.2017 року Кілійським районним судом Одеської області за ст.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з випробувальним терміном на 2 (два) роки, з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України,-
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та йому призначено остаточне покарання на підставі ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 3 (три) місяці. В силу ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 21 жовтня 2017 року по дату набрання вироком законної сили. Строк покарання обчислюється з 21 жовтня 2017 року. Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним за те, що він, 21 жовтня 2017 року, близько о 18:00 год., знаходячись за місцем свого мешкання на території подвір`я буд. АДРЕСА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклої сварки між ним та ОСОБА_9 , яка в подальшому переросла у бійку, на ґрунті особистих неприязних мотивів до останнього, діючи умисно та протиправно, бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій і бажаючи їх настання, наніс один проникаючий удар кухонним ножем в область задньої поверхні лівої половини огруддя, проникаюче в ліву плевральну порожнину з пошкодженням тканини і головного бронху нижньої долі лівої легені, в результаті чого від отриманих тілесних ушкоджень, які на момент спричинення, були не сумісні з життям ОСОБА_10 останній помер. Причиною смерті ОСОБА_10 є проникаюче колото-різане поранення у ліву плевральну порожнину з пошкодженням лівої долі легені та її бронха, що спричинило гостру крововтрату, та являється небезпечним для життя і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 .
Не погоджуючись з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, просить вирок суду скасувати посилаючись на призначення йому занадто суворого покарання. Обвинувачений посилається на те, що районний суд не в повній мірі врахував пом`якшуючи обставини та безпідставно не застосував при призначенні йому покарання положення ст.69 КК України. Крім того, обвинувачений у своїй апеляційній скарзі вказує, що злочин ним вчинено з перевищенням меж необхідної оборони, у зв`язку з чим просить перекваліфікувати його дії на ст.118 КК України. Під час апеляційного перегляду вироку суду обвинувачений фактично уточнив вимоги апеляційної скарги, не заперечував вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, просив пом`якшити йому покарання шляхом застосування положень ст.69 КК України.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в повному обсязі. В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений повністю визнав себе винним та підтвердив правильність кваліфікації його дії.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, а також сприяння розкриттю злочину. Суд також вірно врахував обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який раніше судимий, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 сім років, яке в свою чергу є мінімальним строком покарання, передбаченим санкцією ч.1 ст.115 КК України, що не може свідчити про суворість призначеного покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком суду, апеляційний суд вважає, що призначене йому покарання, за сукупністю вироків, є справедливим і призначено у відповідності до вимог ст.71 КК України з використанням часткового складання покарань, що спростовує доводи апелянта про тяжкість та несправедливість призначеного покарання.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо про можливість застосування при призначенні йому покарання положень ст. 69 КК України, апеляційний суд враховує роз`яснення, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилаються в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі пом`якшуючі покарання обставини, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст.69 КК України апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.05.2018 року в кримінальному провадженні №0000743 від 21.10.2017 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4