Єдиний унікальний номер 725/855/18
Номер провадження 1-кп/725/45/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальне провадження по обвинуваченню: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Круглик, Хотинського району Чернівецької області, проживаючий та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , одружений, непрацюючий, раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Прип`ять, Київської області, проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , непрацюючий, раніше судимий, однак в силу ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. Так, 19.10.2017 ОСОБА_6 будучи безробітним, тобто не маючи постійного джерела доходу, переслідуючи умисну корисливу мету направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Toyota Land Cruiser» чорного кольору, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_8 , вступив у попередню злочинну змову з невстановленою на даний час слідством особою. З цією метою, 19.10.2017 в період часу з 08:07 годин по 11:07 годин, ОСОБА_6 , спільно із невстановленою слідством особою, на автомобілі марки «Mercedes-Benz 311CDI» д.н.з. НОМЕР_2 переслідували автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 на якому рухався потерпілий ОСОБА_8 та у подальшому в період часу з 11:07 по 11:11 годин на автостоянці ринку по вул. Руській, 254 у м. Чернівці, де знаходився припаркований потерпілим ОСОБА_8 автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість якого становить 2 410 000, 00 гривень, невстановлена особа, умисно, протиправно, застосовуючи електронні пристрої для зчитування сигналу відкриття центрального замка дверей автомобіля, діючи спільно з іншим учасником ОСОБА_6 , проникла до вказаного автомобіля та перебуваючи в салоні автомобіля, володіючи спеціальними знаннями та практичними навичками, щодо незаконного заволодіння транспортних засобів, використовуючи для цього спеціально підготовлене знаряддя, за допомогою яких приводиться запуск роботи двигуна автомобіля «Toyota Land Cruiser» 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 - "ТКР Програматор ключів Toyota/", умисно, протиправно їх застосував, і тим самим запустив двигун даного автомобіля, що надало йому змогу вільно на ньому рухатись, розпоряджатися та керувати.

Після цього, невстановлена органом досудового розслідування особа на автомобілі «Toyota Land Cruiser» 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 в супроводі співучасника вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_6 , який рухався на автомобілі марки «Mercedes-Benz 311CDI» д.н.з. НОМЕР_2 виїхали за межі міста Чернівці та направились до Хотинського району Чернівецької області у напрямку місця проживання родичів ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 .

Прибувши до вказаного місця, помістили автомобіль, яким незаконно заволоділи у заздалегідь підшукане гаражне приміщення на вказаному господарстві, для конспірації та недопущення викриття місцезнаходження даного транспортного засобу. Після чого невстановлена органом досудового розслідування особа, спільно з ОСОБА_6 , узгодили план дій направлених на зміну ідентифікаційного номера шасі автомобіля «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , для можливості подальшої його реалізації.

Так, на початку листопада 2017 року, невстановлена органом досудового розслідування особа, перебуваючи у невстановленому місці у м. Києві, зустрілась з ОСОБА_7 та не довівши до нього інформацію про те, що автомобіль «Toyota Land Cruiser» належний ОСОБА_8 , є незаконно заволоділи, запропонувала за винагороду, змінити на вказаному автомобілі ідентифікаційні номера шасі та дублюючі наліпки, на що ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що він вчинятиме кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачене статтею 290 КК України, погодився на вказану пропозицію.

04.11.2017 о 20:00 годині, ОСОБА_6 , діючи згідно узгодженого плану злочинних дій, перебуваючи за кермом власного автомобіля, та знаходячись у Києві на зупинці станції метро «Святошино», дочекавшись невстановлену органом досудового розслідування особу та ОСОБА_7 , прийняв їх у якості пасажирів до свого автомобіля та перевіз до місця, де зберігався незаконно заволоділий автомобіль, тобто за адресою АДРЕСА_3 . У ніч з 05.11.2017 на 06.11.2017 ОСОБА_7 , за допомогою заздалегідь підготовлених засобів, здійснив знищення ідентифікаційного номеру автомобіля «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 і механічним способом з наступним нанесенням наявного ідентифікаційного номеру НОМЕР_4 змінив металеву табличку з ідентифікаційним позначенням номера шасі (рами) на НОМЕР_4 , яка знаходиться в нижній частині рамки вітрового скла, яка виготовлена та закріплена не в умовах заводу виробника, а також змінив дублюючі поліетиленові стрічки (наліпки) з ідентифікаційним номером шасі (рами) НОМЕР_4 та певними технічними характеристиками автомобіля, які знаходяться на лівому дверному пройомі та нижніх частинах кожної з дверей автомобіля, які не використовуються заводом виробником.

Своїми протиправними діями, направленими на незаконне заволодіння та подальше використання незаконного заволоділого автомобіля, ОСОБА_6 та невстановлена органом досудового розслідування особа, завдали пошкодження автомобілю марки «Toyota Land Cruiser» 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 належного ОСОБА_8 на суму 80 936 гривень.

Далі, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця та отримання реальної можливості розпоряджатись незаконно заволоділим автомобілем марки «Toyota Land Cruiser» 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 та невстановлена органом досудового розслідування особа, перегнали вказаний автомобіль до м. Новодністровськ Чернівецької області.

У ніч з 06.11.2017 на 07.11.2017 діючи за попередньо обумовленим планом, який не довели до ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , яка являється дружиною ОСОБА_6 та які не усвідомлюючи характеру злочинних дій вчинених ОСОБА_6 та іншим учасником злочину, на прохання ОСОБА_6 , виконуючи роль провідників, на автомобілі марки «Mercedes-Benz 311CDI» д.н.з. НОМЕР_5 , направились до м. Кельменці Чернівецької області, для проведення розвідувальних заходів, з метою недопущення викриття та виявлення співробітниками поліції моменту руху автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому в свою чергу рухались ОСОБА_6 та невстановлена органом досудового розслідування особа. Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були затриманні співробітниками поліції, а невстановлена особа з місця вчинення злочину скрилась у невідомому напрямку.

Таким чином ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, 07.11.2017 у період часу з 01:00 по 03:10 годин, за адресою вул. Кельменецька, 16 у с. Вартиківці Кельменецький район Чернівецької області під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки "Mercedes Benz 311 CDI" реєстраційний номер НОМЕР_5 за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в ході якого проведено особистий обшук громадянина ОСОБА_6 у якого у правій кишені куртки виявлено та вилучено пістолет без будь-якого маркування, який відповідно до висновку експерта № 1859-К від 09.11.2017 являється пістолетом "VIS-35 № 8568" польського виробництва, виготовлений промисловим способом та придатним для стрільби. Також, в ході проведення експертизи в патроннику наданого на дослідження пістолету виявлено патрон, який відповідно до висновку експерта №1905-К від 10.11.2017 являється боєприпасом до бойової нарізної вогнепальної зброї калібру - 7,62 мм пістолетним патроном, призначеним для проведення пострілу з ТТ, ППШ та інш., який виготовлений промисловим способом та придатний для стрільби.

ОСОБА_6 , всупереч Інструкції «про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної ї холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, поза встановленим порядком, не маючи відповідного дозволу, при невстановлених слідством обставинах, придбав та зберігав до 07.11.2017 пістолет "VIS-35 № НОМЕР_6 " з пістолетним патроном - 7,62 мм.

Таким чином ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, придбання, зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_7 ,обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, тобто знищення та заміна ідентифікаційного номера шасі транспортного засобу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку листопада 2017 року невстановлена слідством особа, знаходячись в м. Київ, маючи на меті підроблення ідентифікаційного номера шасі автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200», чорного кольору, 2017 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , вступив в попередню злочинну змову з ОСОБА_7 , який є автослюсарем.

05.11.2017 року ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на підроблення ідентифікаційного номера шасі автомобіля, заздалегідь підшукавши металеву табличку з дублюючим ідентифікаційним номером шасі, дублюючі поліетиленові стрічки (наліпки) з ідентифікаційним номером шасі та спеціально пристосований пристрій «STRONG 204» для підробки ідентифікаційного номера шасі, приїхав на АДРЕСА_3 , де знаходився автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200», чорного кольору, 2017 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 .

Після цього, в період часу з 05.11.2017 по 06.11.2017 ОСОБА_7 , знаходячись за адресою вул. Л. Чайкіної, 4 с. Ставчани Хотинського району Чернівецької області, використовуючи спеціально пристосовані та придбані засоби, здійснив заміну металевої таблички з дублюючим ідентифікаційним позначенням номера шасі (рами), яка знаходиться в нижній частині рамки вітрового скла по ходу руху автомобіля, дублюючої поліетиленової стрічки (наліпки) з ідентифікаційним номером шасі (рами) та певними технічними характеристиками автомобіля, яка знаходиться в лівому дверному пройомі та дублюючих поліетиленових стрічок (наліпок) з ідентифікаційним номером шасі (рами), які закріплені в нижніх частинах кожної з дверей автомобіля.

Після цього, ОСОБА_7 за допомогою заздалегідь підготовлених засобів, які останній привіз із собою з м. Києва, здійснив знищення ідентифікаційного номеру шасі (рами) автомобіля «Toyota Land Cruiser» р.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , механічним способом з наступним нанесенням іншого ідентифікаційного номеру НОМЕР_4 .

Згідно висновку експерта №1057-А від 04.12.2017 встановлено, що ідентифікаційний номер шасі (рами) автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200», змінам піддавався, а саме знищений механічним способом з наступним нанесенням наявного НОМЕР_4 . Першопочатковий ідентифікаційний номер шасі (рами) наданого на дослідження транспортного засобу мав наступний зміст JTMCV02JX04217505.

Металева табличка з ідентифікаційними позначенням номера шасі (рами) НОМЕР_4 , яка знаходиться в нижній частині рамки вітрового скла по ходу руху автомобіля виготовлена та закріплена не в умовах завода виробника.

Дублююча поліетиленова стручка (наліпка) з ідентифікаційним номером шасі (рами) НОМЕР_4 та певними технічними характеристиками автомобіля, яка знаходиться в лівому дверному пройомі виготовлена та закріплена способом, який не використовується заводом виробником.

Дублюючі поліетиленові стрічки (наліпки) з ідентифікаційним номером шасі (рами) НОМЕР_4 , які закріплені в нижніх частинах кожної з дверей автомобіля виготовлені та закрепі лені способом, який не використовується заводом виробником.

Таким чином ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, тобто знищення та заміна ідентифікаційного номера шасі транспортного засобу.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину свою в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю. В своїх показах вказав, що вдійсності вчинив вказане кримінальне правопорушення. У вчиненному кається, просив суд його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину не визнав. Вказав, що він не вчиняв ніяких злочинів.

За результатами судового розгляду, суд приходить до висновку, що докази, які були зібрані стороною обвинувачення стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо його причетності до кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.289 КК України є недопустимими, що в свою чергу тягне за собою неможливість їх використання у даному судовому процесі.

Так, в матеріалах кримінального провадження (а.с.2-5 Т.4) наявний протокол з додатками до нього за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме спостереження за особою, зокрема ОСОБА_6 , яка проведена на підставі дорученням слідчого та ухвали слідчого судді Апеляційного суду Чернівецької області від 26.10.2017 №2685т.

Крім цього, в матеріалах кримінального провадження (а.с. 6-46 Т4) наявний протокол з додатками до нього за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме мобільних терміналів з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» номер НОМЕР_7 та сім-карткою мобільного оператора «ВФ Україна» номер НОМЕР_8 , якими користувався ОСОБА_6 і яка проведена на підставі за дорученням слідчого та ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 26.10.2017 №2689т.

Вказані докази є очевидно недопустимим виходячи з наступного.

Так, частиною другою статті 1 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 (справа № 1-31/2011), положення статті 62 Конституції України спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а саме: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто обвинувачення у вчиненні злочину не може Грунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно - розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України № 2135-Х11 від 18 лютого 1992 року «Про оперативно-розшукову діяльність» (далі - Закон № 2135-ХІІ), особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Згідно частини першої статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні данні, отриманні у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Частиною другою вказаної статті закріплені процесуальні джерела доказів, якими є : показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до частини першої статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ч. 11 ст. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язанні здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Частиною 9 ст. 290 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження зобов`язанні письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. У відповідності до ч. 12 сі .290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень вказаної статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Однак, прокурор стороні захисту матеріали, а саме ухвали Апеляційного суду Чернівецької області про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій під час виконання вимог ст. 290 КПК України та під час судового розгляду не відкрив. При цьому, стороні обвинувачення достовірно було відомо про існування ухвал про надання дозволу на проведення НСРД.

У відповідності до ч. 6 ст. 13 Закон)' України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Пунктом 2 постанови Верховного Суду України від 12.10.2017 передбачено, що невідкриття матеріалів сторонами в порядку статті 290 КПК України є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. Водночас відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

При цьому Суд зауважив, що чинний КПК не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборона адресована суду, який, згідно з частиною дванадцятою статті 290 КПК України, не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування.

Отже, факт ознайомлення з матеріалами справи після закінчення розслідування не є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції у кримінальному процесуальному змаганні. За таких умов, коли стороні обвинувачення відомі всі докази, а сторона захисту не володіє інформацією про них до завершення розслідування, порушується баланс інтересів у кримінальному процесі.

Частина дванадцята статті - 290 КПК України фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується в разі невиконання сторонами обов`язку щодо відкриття матеріалів. Вона полягає в тому, що в майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах. Так, невідкриття сторонами кримінального провадження одна одній матеріалів суттєво зменшує їхню доказову базу, що, в свою чергу, може негативно вплинути на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення.

Аналогічна позиція міститься у ст.11 постанови Верховного Суду України від 16.03.2017 у справі №671/463/15-к.

Більше того, на необхідності надання доступу стороні захисту до матеріалів, які стосуються негласних слідчих (розшукових) дій, як гарантії справедливого судового розгляду, йдеться у рішенні Європейського суду «Едвардс і Льюіс проти Сполученого Королівства» від 27.10.2004, в якому зазначено, що, відповідно до вимоги справедливості, передбаченої статтею 6 Конвенції, прокуратура мала ознайомити захист з усіма доказами у справі як на користь, так і проти обвинуваченого, і те, що у вказаній справі цього не було зроблено, призвело до недоліків судового розгляду.

Також, відповідно до принципу рівності сторін, сторона обвинувачення не вправі приховувати, не надавати обвинуваченому матеріали, що перебувають у неї або доступні їй, які можуть допомогти обвинуваченому звільнитися від кримінальної відповідальності чи отримати менш суворий вирок. Це право (і, відповідно, обов`язок держави) було підтверджено у справі «Джасперс проти Сполученого Королівства» від 16.02.2000. Таке правило стосується й матеріалів, які можуть викликати сумнів щодо доказів, наданих обвинувачем.

Таким чином, докази, зібрані за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 є недопустимими, оскільки зібрані з порушенням права на захист.

Відомостей, які б свідчили про виконання вимог ч. 1 ст. 251 КПК України в частині вказівки початку, тривалості негласної слідчої (розшукової) дії, а також вид негласної слідчої (розшукової) дії, що проводиться, сторонами кримінального провадження суду надано не було, а тому відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК сторона обвинувачення не вправі здійснювати посилання на наявність даних документів у матеріалах кримінального провадження.

При цьому, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

Не відкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку статті 290 КПК після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як докази.

Слід звернути увагу, що у відповідності до ст. 90 КПК України рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Так, колегія суддів Апеляційного суду Чернівецької області ухвалою від 01 лютого 2018 року у справі № 726/1218/14-к за обвинуваченням особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України визнала недопустимими докази, в порядку ч.2 ст. 87 КПК України, а саме протоколи про результати проведення НСРД, додатки до них та інші докази у зв`язку з тим, що ухвали апеляційного суду Чернівецької області про надання дозволу на проведення НСРД у кримінальному провадженні в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту не відкривалися.

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (частини одинадцята, дванадцята статті 290 КПК).

Аналогічні позиції міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2017 року Справа № 395/1544/14-к та ухвалі від 01 листопада 2017 року Справа №

159/7022/13-к.

Згідно ч.5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У відповідності до ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до приписів ст.458 КПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, враховуючи те, що обвинувачуваному ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_4 в порядку ст.290 КПК України не було відкрито ухвали слідчого судді апеляційного суду Чернівецької області про надання дозволу на проведення НСРД, які на той момент фактично перебували в розпорядженні сторони обвинувачення, - а тому докази в отримані в результаті проведення відносно Юлика НСРД- аудіо,-відеоконтроль особи слід визнати очевидно недопустимими, на підставі ч.2 ст. 87 КПК України, як такі, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих конституцією України.

Крім того, слід звернути увагу на те, що ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії оскарженню не підлягає, однак у відповідності до ч.3 ст. 309 КПК України заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

При цьому, необхідно наголосити, що стороною обвинувачення ухвали Апеляційного суду Чернівецької області в порядку ст. 290 КПК України не відкривалася і сторона захисту була позбавлена права ознайомитися з її змістом та відповідно фактично позбавлена можливості внести не неї заперечення.

Таким чином, внаслідок не відкриття в порядку ст. 290 КПК України ухвал Апеляційного суду Чернівецької області - сторона обвинувачення фактично позбавила сторону захисту в реалізації на внесення заперечень на вищезазначені ухвали, в порядку ч.3 ст. 309 КПК України на стадії підготовчого провадження в суді, чим фактично порушила право ОСОБА_6 на захист та справедливий суд.
У відповідності до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій, внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Виходячи із вищенаведених обставин, слід прийти до висновку, що стороною обвинувачення було порушено право Юлика на захист, в частині реалізації в підготовчому провадженні в суді права на внесення заперечень щодо ухвал Апеляційного суду Чернівецької області про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій.
Отже, виходячи із загальних засад кримінального провадження, визначених ст. ст. 7, 17 КПК України, підозра, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Як передбачено ч.2 ст. 86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно доч.3 ст. 87 КПК України, докази повинні визнаватись недопустимими під час будь-якого судового розгляду.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд, на підставі ч.2 ст. 89 КПК України, визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(№ 475/97-ВР).
У пункті 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції».
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини`від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Так у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain»від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року із змінами «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ і постановлення вироку» всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Таким чином враховуючи всі обставини справи, досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_6 слід виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
За змістом ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Так, згідно ст.338 КПК України, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Як вбачається з журналу та носія технічного запису судового засідання, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.363 КПК України, після вирішення клопотань, постановив ухвалу про закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів.
До постановлення зазначеної ухвали прокурором не було надано суду складеного обвинувального акту з формулюванням зміненого обвинувачення.
Положеннями ч.5 ст.364 КПК України передбачено, що учасники судового провадження мають право в судових дебатах посилатися лише на ті докази, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази, суд відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, після закінчення якого знову відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин.
Разом з тим, клопотань щодо потреби подання нових доказів учасниками процесу не заявлялось.
Також з досліджених інших доказів прокурор не довів причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Також суд вважає, що дії ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, придбання, зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, кваліфіковані вірно.

Судом встановлено, що 07.11.2017 у період часу з 01:00 по 03:10 годин, за адресою вул. Кельменецька, 16 у с. Вартиківці Кельменецький район Чернівецької області під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки "Mercedes Benz 311 CDI" реєстраційний номер НОМЕР_5 за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в ході якого проведено особистий обшук громадянина ОСОБА_6 у якого у правій кишені куртки виявлено та вилучено пістолет без будь-якого маркування, який відповідно до висновку експерта № 1859-К від 09.11.2017 являється пістолетом "VIS-35 № 8568" польського виробництва, виготовлений промисловим способом та придатним для стрільби. Також, в ході проведення експертизи в патроннику наданого на дослідження пістолету виявлено патрон, який відповідно до висновку експерта №1905-К від 10.11.2017 являється боєприпасом до бойової нарізної вогнепальної зброї калібру - 7,62 мм пістолетним патроном, призначеним для проведення пострілу з ТТ, ППШ та інш., який виготовлений промисловим способом та придатний для стрільби.

ОСОБА_6 , всупереч Інструкції «про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної ї холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, поза встановленим порядком, не маючи відповідного дозволу, при невстановлених слідством обставинах, придбав та зберігав до 07.11.2017 пістолет "VIS-35 № НОМЕР_6 " з пістолетним патроном - 7,62 мм.

Таким чином, аналізуючи всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, тобто знищення та заміна ідентифікаційного номера шасі транспортного засобу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані та він вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обтяжуючий обставин дій обвинувачених судом не встановлено.

До обставин пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд відносить щире каяття, сприяння в розкриті злочину. Також суд враховує особу обвинуваченого, а саме те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.

До обставин пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд відносить щире каяття, сприяння в розкриті злочину. Також суд враховує особу обвинуваченого, а саме те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні неповнолітніх дітей, пристарілу матір, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на суму 104036 грн. підлягає задоволенню в частині стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_7 .

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст.17, 284, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст..290 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що еквівалентно 2550 грн. в дохід держави.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст..ст.75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбуття призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На період призначеного судом однорічного іспитового строку зобовязати засудженого ОСОБА_12 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

За ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_6 виправдати.

Скасувати арешт на майно згідно ухвал Шевченківського районного суду м.Чернівці з автомобіля марки «Мерседес-Бенц» д.н. НОМЕР_2 та «Мерседес-Бенц» д.н. НОМЕР_5 та технічні паспорти до них - повернути ОСОБА_13 .

Грошові кошти в сумі 250000 грн. внесені в якості застави за ОСОБА_6 повернути застоводавцю ОСОБА_14 .

Речові докази: - автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» чорного кольору, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_8 ; -ДВД диски зберігати при справі; платникові картки мобільних операторів «Київ-Стар», картонні коробки від стартових пакетів, кепки чорного та білого кольору, байкаи зеленого та червоного кольору, штани, коробки з під телефону, ключі, закордонні паспорти на ім.»я ОСОБА_15 повернути ОСОБА_6 ; чорна сумка з пристроем для вікривання замка, портативна колонка, спортивна сумка, засіб для миття вікон, пульверизатор, шланг, магніт. Молоток, ножиці, викрутки, ключі, папір наждачний, номерний знак НОМЕР_9 , продовжувач, рулон бумаги, фен, грілка газова, очисний засіб, затверджував, фарба, шпаклівка, шітка, акрил, шліфувальні насадни, скоч, насадки, коробка, бор машина знищити; - мобільні телефони» Нокіа», «Нокіа», «Оукітел», «Хіомі», ключі від автомобіля «Мерседес», пластикові картки «Приватбанк» 2 шт., паспорт на ім.»я ОСОБА_6 , техпаспорт ШЗК-01, закордонний паспорт на ім.»я ОСОБА_15 , посвідчення водія - повернути ОСОБА_6 ; - посвідчення водія на ім.»я ОСОБА_7 повернути ОСОБА_11 , пластикові картки приватбанку повернути ОСОБА_7 ; - пістолет марки «"VIS-35 № 8568", патрон калібру «7.62» - знищити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на суму 104036 грн. підлягає задоволенню частково, а саме в частині і стягнення з ОСОБА_7 на кристь ОСОБА_8 104036 грн. В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 104036 грн.. матеріального збитку.

Стягнути з ОСОБА_6 1038,81 грн. за проведення експертиз судових витрат в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_7 1186,44 грн. за проведення експертиз судових витрат в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1 .