Справа № 130/1549/17
Провадження №11-кп/801/84/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги прокурора Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.05.2018 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000175 від 14 березня 2017 року відносно по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Северинівка Жмеринського району, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, пенсіонера, інваліда другої групи, невійськовозобов`язаного, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України
за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В :

Не погодившись з вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.05.2018 року прокурор Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 подалаапеляційну скаргу, просила вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.05.2018 року змінити через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України до штрафу у вигляді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В решті вирок залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.05.2018 року відносно нього та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.05.2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.
Відповідно до пункту «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_8 від призначеного судом покарання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 витрати на лікування в сумі 7192 грн, витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн, а також 10000 грн моральної шкоди, а всього 20192 (двадцять тисяч сто дев`яносто дві) грн., в іншій частині позову про стягнення 40000 грн моральної шкоди відмовлено.

З вироку суду вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 1 березня 2017 року, біля 16-20 год, під час сварки з сусідом ОСОБА_11 , з яким перебуває в тривалих неприязних стосунках, з метою нанесення тілесних ушкоджень металевим прутом умисно наніс через вічко паркану один прямий удар в область правого ока ОСОБА_11 , заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у виді забійно-рваної рани верхньої повіки правого ока, перелому медіальної стінки правої очниці, забою м`яких тканин правої орбітальної ділянки.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що неоспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_7 підлягає зміні через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону на підставі п.4 ч.1, ч.2 ст. 409, ст. 413, ст. 414 КПК України .
Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 є інвалідом другої групи та особою, яка досягла пенсійного віку, тому такий вид покарання як обмеження волі не може бути призначений.
Суд відповідно до ст. 61 КК України при ухваленні вироку допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.3 ст. 61 КК України.
Зазначає, що ОСОБА_7 є інвалідом другої групи та особою, яка досягла пенсійного віку, судом частково задоволено цивільний позов потерпілого та прокурора на суму 20 192, 00 грн., а тому необхідним, достатнім та доцільним з передбачених санкцією ч.2 ст. 125 КК України покарань, буде покарання у виді штрафу.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що суд перщої інстанції не дивлячись на те, що він не визнав своєї вини, дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого у інкриміновану йому злочині, оскільки вина повністю доведена безпосередньо дослідженими доказами та оціненими судом окремо та у їх сукупності показами потерпілого, свідків, матеріалами судового провадження.
Вважає, що суд першої інстанції доказів вини обвинуваченого не знайшов, оскільки їх немає.
Суд першої інстанції у своєму вироку вказує, що злочин вчинено не 01.04.2017 року, а 01.03.2017 року, хоча по матеріалах кримінального провадження всі події відбувалися 01.04.2017 року, тобто суд з своїх особистих міркувань вирішив, що злочин вчинено 01.03.2017 року.
Задовольняючи частково позов потерпілого, суд не врахував тих обставин, що фактично більша частина чеків які надавалися до цивільного позову є такими, що не читаються та по них неможливо встановити ні дату покупки ні суму коштів, стосовно задоволення цивільного позову в частині моральної шкоди на суму 10 000 грн. суд врахував глибину страждань та тривалість моральних страждань потерпілого, який зазнав фізичного болю, принижень, стресу, переживань з можливою втратою ока та понівечення обличчя, однак потерпілим доказів на підтвердження своїх страждань суду не надано, в медичній документації не вказано, що у потерпілого була загроза втрати зору чи ока , тому вважає, що суд першої інстанції помилково задоволив частково моральну шкоду в сумі 10 000 грн.
За таких обставин, вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.052018 року підлягає скасуванню з поверненням справи на новий судовий розгляді у суді першої інстанції.

Потерпілий ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких зазначає, що частково погоджується з позицією прокурора щодо неправильного призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання пов`язаного з обмеженням волі, однак не погоджується з вимогами прокурора щодо призначення ОСОБА_7 покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, вважає таке покарання є занадто м`яким для особи, яка не визнала своєї вини, не розкаялася у вчиненому, цинічно висловлювалася з приводу страждань та переживань потерпілого, тому обвинувачений ОСОБА_7 заслуговує більш суворого покарання, ніж зазначає в апеляційній скарзі прокурор, а саме покарання у виді арешту строком на 6 місяців. Просить апеляційну скаргу прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 задоволити частково, скасувати вирок Жмеринського міськрайонного суду від 18.05.2018 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 1 року обмеження волі та ухвалити новий вирок, призначивши покарання у виді арешту на строк до 6 місяців, на підставі п. г. ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році», звільнити від призначеного судом покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який підтримав частково вимоги апеляційної скарги прокурора Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_6 в частині призначення покарання, зазначив, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України та має недоліки, а саме формулюючи обвинувачення, визнане судом доведеним, суд першої інстанції не вказав місце вчинення кримінального правопорушення, які неможливо усунути під час апеляційного розгляду, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 просив задоволити частково, захисника ОСОБА_10 , який підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченого просив задоволити апеляційну скаргу та направити матеріали кримінального провадження в суд першої інстанції для призначення нового судового розгляду, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції, вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ухвалений у справі вирок має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 374 КПК України.
Мотивувальна частина вироку повинна відповідати вимогам, викладеним у ч.3 ст. 374 КПК України та в положенням постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», у разі визнання особи винуватою вирок має містити: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Як убачається з вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.05.2018 року, формулюючи обвинувачення, визнане судом доведеним, суд не вказав місце вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , чим порушив вимоги ст. 374 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.1ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Недотримання судом вимог ст. 374 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки вони не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції, так як апеляційний суд не має права перебирати на себе функції суду першої інстанції, тобто підміняти суд першої інстанції.
За таких обставин, судове рішення, відповідно до ч.3 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню, наявні підстави для призначення нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, оскільки допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, перешкодили суду ухвалити законне судове рішення.
Згідно ч.2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Під час нового судового розгляду суду першої інстанції слід усунути допущені порушення вимог кримінально процесуального закону, прийняти рішення щодо ОСОБА_7 з урахуванням доводів, викладених у апеляційних скаргах.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 415, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.05.2018 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно оригіналу:Суддя: