Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1431/18
Провадження № 1-кп/475/36/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2019смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

підсудного: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН НОМЕР_1 , уродженця с.Поніл, м.Івдель Свердловської області РФ, українця, громадянина України, з повною загально середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, судимого 22 лютого 2019 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., сплаченого повністю 17 квітня 2019 р., зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2018 р. близько 21:00 год. ОСОБА_7 з метою доведення відомостей щодо неналежної, на його думку, поведінки колишньої співмешканки ОСОБА_9 вирішив піти до її матері - потерпілої ОСОБА_10 , яка проживає по АДРЕСА_1 .

З цією метою він прийшов до вказаного домоволодіння.

Достовірно знаючи, що йому заборонено заходити до будинку, про що потерпіла ОСОБА_6 йому особисто неодноразово вказувала, ОСОБА_7 умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, через незачинену хвіртку незаконно, всупереч волі власника, проник до території домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_1 .

Зайшовши на територію вказаного домоволодіння, ОСОБА_7 умисно, усвідомлюючи право кожного громадянина на недоторканість житла, передбачене ст. 30 Конституції України, та те, що ОСОБА_6 заходити до будинку йому не дозволяла, а заходячи до житла без дозволу проживаючих в будинку, він вчиняє злочин, маючи умисел незаконно проникнути до будинку, відчинив вхідні двері та незаконно проник до веранди житлового будинку.

Перебуваючи у веранді житлового будинку ОСОБА_7 підійшов до наступних дверей, які поштовхом відчинив та пройшов далі всередину будинку.

Після чого штовхнув наступні двері, від чого в них розбилося скло, та, відчинивши їх, побачив ОСОБА_6 , яка почала вимагати, щоб ОСОБА_7 вийшов з будинку. Злочинні дії ОСОБА_7 були припинені сторонніми особами, які прийшли до будинку разом з дочкою ОСОБА_6 - ОСОБА_9 .

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла..

Підсудний ОСОБА_7 вину свою у вчиненні злочину визнав повністю. Суду пояснив, що 09.11.2018 року приблизно о 21:00 год. він знаходився у місцевому барі. Там він побачив, як його колишня співмешканка ОСОБА_9 відпочиває в компанії молодих чоловіків. Оскільки йому це не сподобалося, він вирішив піти до її матері ОСОБА_6 та розповісти про поведінку її дочки. З цією метою він пішов до будинку потерпілої. Раніше ОСОБА_6 йому казала про те, щоб він не приходив до її будинку. Прийшовши до будинку ОСОБА_6 , він почав її гукати, а оскільки вона не відповідала, він вирішив зайти у будинок. Для цього він відчинив вхідні двері та зайшов у веранду, а далі, штовхаючи, відчинив наступні двоє дверей. У других дверях від поштовху розбилося скло. Після чого ОСОБА_6 почала вимагати від нього, щоб він вийшов з будинку. Злочин вчинив через гнів на дочку потерпілої ОСОБА_9 . У скоєному розкаюється, просив суворо його не карати. Намагався примиритися з потерпілою, однак вона його не вибачила.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що підсудний ОСОБА_7 деякий час проживав без реєстрації шлюбу з її дочкою ОСОБА_9 . У них є спільна дитина. Відносини між дочкою та підсудним припинені, проте ОСОБА_7 періодично приходить скандалити до її будинку. Вона неодноразово забороняла йому приходити до її місця проживання. 09 листопада 2018 р. вона з внуками вже відпочивала, прокинулася від гучних звуків скла, що б`ється. Вибігши на шум з кімнати, вона побачила ОСОБА_7 , який кричав, при цьому з кімнати повибігали налякані внуки, а вона почала виганяти його з будинку. В цей час у будинок зайшла дочка з якимись чоловіками та вони фактично вивели ОСОБА_7 з будинку. Проникнувши в будинок, ОСОБА_7 розбив скло в одних з дверей. Підсудний після скоєння злочину намагався відшкодувати шкоду: приніс інші двері, проте вони виявилися не того розміру. До теперішнього часу шкоду не відшкодував, лише обіцяв. При визначенні міри покарання вказувала на бажання відшкодування шкоди підсудним, не просила про засудження його до реального покарання.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона близько 2 років проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 та в них є спільна дитина. 09 листопада 2018 р. вона дійсно відпочивала у компанії в барі, куди прийшов ОСОБА_7 . Знаючи його характер та попередню поведінку, одразу як він вийшов з бару, вона вирішила йти додому, оскільки була переконаною, що він пішов додому до її матері, щоб влаштувати сварку. З цією метою вона з компанією молодих чоловіків побігла додому, де вже всередині будинку був ОСОБА_7 , якого вони вивели з дому.

Допитавши підсудного ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 , дослідивши надані обвинуваченням письмові докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину доведена повністю.

Крім усних пояснень підсудного ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 його вина у вчиненні вказаного злочину доведена дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- витягом з кримінального провадження №0000495 про внесення до ЄРДР 11.11.2018 р. заяви ОСОБА_6 про проникнення до її житлового будинку та протоколом прийняття її заяви про вчинене кримінальне правопорушення, якими підтверджується правомірність початку досудового розслідування у формі приватного обвинувачення;

- протоколом огляду місця події від 10.11.2018 р., в ході якого з письмового дозволу потерпілої ОСОБА_6 оглянутий житловий будинок по АДРЕСА_1 . У протоколі зафіксоване пошкодження скла у міжкімнатних дверях.

Факт проживання потерпілої ОСОБА_6 у будинку по АДРЕСА_1 підтверджений довідкою Виконкому Зеленоярської сільської ради Доманівського району за №444 від 16.11.2018 р., копією облікової картки об`єкта погосподарського обліку, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №146668954 від 23.11.2018 р.

Оцінивши пояснення підсудного, потерпілої, свідка та письмові докази як окремо, так і в сукупності, суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_7 у незаконному проникненні до житла, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, пом`якшуючу покарання обставину.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 року зі змінами, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підсудний ОСОБА_7 вчинив злочином невеликої тяжкості, на момент скоєння злочину вважався відповідно до ст. 89 КК України не судимим, за місцем проживання характеризується посередньо, не потребує лікування від алкоголізму чи наркоманії.

Обставини, що пом`якшують покарання підсудному, визначені ч.1 ст.66 КК України, та обтяжуючі покарання обставини судом не встановлені.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною повне визнання своєї вини.

У ході судового розгляду суд не встановив підстави для призначення підсудному покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а тому з визначених санкцією ч.1 ст.162 КК України покарань вважає за доцільне та достатнє для виправлення і перевиховання ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, зважаючи на неможливість призначення покарання у виді виправних робіт через непрацевлаштованість підсудного, а обмеження волі - через пов`язаність його відбуття з ізоляцією від суспільства.

Цивільний позов по справі не заявлений, судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 (одну тисячу триста шістдесят) грн.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення його копії, особами, які не були присутні при його оголошенні, в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1