У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 та його представників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб моделі «ВАЗ-2121» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 ,
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9
власник майна ОСОБА_5
представник
власника майна адвокат ОСОБА_6

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_5 та його представники адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_8 про арешт автомобілю марки «ВАЗ-2121» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 .
Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_8 про арешт майна.
Накладено арешт на транспортний засіб моделі «ВАЗ-2121» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , шляхом заборони користуватися, відчужувати та розпоряджатися вказаним майном.
Транспортний засіб - «ВАЗ-2121» номер шасі НОМЕР_3 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити на відповідальне зберігання власнику транспортного засобу ОСОБА_5 .
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
На обґрунтування апеляційної скарги апелянти стверджують, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, під час його ухвалення допущено неповноту судового розгляду; висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження; під час ухвалення рішення допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначають, що слідчим суддею не вірно визначено правову підставу для арешту майна, оскільки, письмова підозра за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.248 та ч.1 ст.263 КК України власнику майна ОСОБА_5 не вручалась. А накладення арешту на вище зазначений автомобіль порушує конституційні права ОСОБА_10 та обмежує його в праві володіти, користуватись та розпоряджатись власним майном.

Крім того, слідчим в судовому засіданні не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого.

Зазначають, що жоден з документів, доданих до клопотання про арешт майна, не підтверджує фактів завдання будь ким істотної шкоди, про проведення полювання або знаходження автомобілю, на який накладено арешт, в заповіднику або на іншій території природно-заповідного фонду, а також полювання на звірів, птахів чи інші види що занесені до Червоної книги України.

Вказують, що автомобіль марки ВАЗ 2121 на який накладено арешт, не відповідає критеріям зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України, оскільки відсутні будь які об`єктивні данні, що він був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому в подальшому не може бути використаний, як доказ у кримінальному провадженні.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до ухвали суду, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт автомобіля «ВАЗ 2121» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим відділом Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002369 від 09.12.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.248, ч.1 ст.263 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 08.12.2018 року приблизно о 22:45 годині за с. Малосолоне Вознесенського району на межі Григорівської сільської ради та державного замовника «Рацинська дача» на території ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська», ОСОБА_11 , виявлено факт незаконного полювання та затримано на місці громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , неподалік від місця затримання було виявлено тушу тварини дикого кабана. Після чого ОСОБА_11 викликав працівників поліції.
08.12.2018 року в ході огляду місця події, а саме на ділянці місцевості, розташованій на межі Григорівської сільської ради та державного заказника «Рацинська дача» за с. Малосолоне Вознесенського району виявлено автомобіль марки «ВАЗ 2121», номер шасі НОМЕР_3 з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , у автомобільному боксі, прикріпленому до даху вказаного автомобіля, виявлено та вилучено чохол з металевим предметом зовні схожим на мисливську нарізну зброю «MOSSBERG» CAL 5/56 mm NATO MMR НОМЕР_4 на якому закріплені: пристрій зовні схожий на приціл; предмет зовні схожий на глушник з маркуванням «SUPOresor SHELEST cal 223»; пристрій з написом «PULSAR» та пристрій з написом «PULSAR APEX LRF», модель XD7576478, який упаковано та опечатано до полімерного пакунку зеленого кольору; набої в кількості 8 шт. з маркуванням «GGG 223 Rem», які упаковано та опечатано до полімерного пакунку №4418479.

Всі вищевказані предмети постановою слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області від 09.12.2018 року визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження.

З метою забезпечення завдань кримінального провадження, враховуючи, що вилучений в ході огляду місця події автомобіль має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а також оскільки на ньому було здійснене прибуття на місце незаконного полювання, слідчий Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_8 просив суд клопотання задовольнити та накласти арешт на належний ОСОБА_5 автомобіль.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя послався на те, що вказаний автомобіль, відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом, та з метою забезпечення його збереження, як речового доказу, вважав за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, в даному випадку у вигляді встановлення заборони відчужувати та розпоряджатися автомобілем та залишити власнику майна ОСОБА_5 на відповідальне зберігання, попередивши його про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 , на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_9 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд приходить до наступного.
Виходячи з витягу з кримінального провадження, 09.12.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002369 внесені відомості що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.248, ч.1 ст.263 КК України.
За матеріалами клопотання органу досудового розслідування встановлено, що 08.12.2018 року приблизно о 22:45 годині за с. Малосолоне Вознесенського району на межі Григорівської сільської ради та державного замовника «Рацинська дача» на території ТОВ «Мисливців та рибалок Вознесенська», ОСОБА_11 , виявлено факт незаконного полювання та затримано на місці громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , неподалік від місця затримання було виявлено тушу тварини дикого кабана. Після чого ОСОБА_11 викликав працівників поліції.
08.12.2018 року в ході огляду місця події, а саме на ділянці місцевості, розташованій на межі Григорівської сільської ради та державного заказника «Рацинська дача» за с. Малосолоне Вознесенського району виявлено автомобіль марки «ВАЗ 2121», номер шасі НОМЕР_3 з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , у автомобільному боксі, прикріпленому до даху вказаного автомобіля, виявлено та вилучено чохол з металевим предметом зовні схожим на мисливську нарізну зброю «MOSSBERG» CAL 5/56 mm NATO MMR НОМЕР_4 на якому закріплені: пристрій зовні схожий на приціл; предмет зовні схожий на глушник з маркуванням «SUPOresor SHELEST cal 223»; пристрій з написом «PULSAR» та пристрій з написом «PULSAR APEX LRF», модель XD7576478, який упаковано та опечатано до полімерного пакунку зеленого кольору; набої в кількості 8 шт. з маркуванням «GGG 223 Rem», які упаковано та опечатано до полімерного пакунку №4418479.
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно, може бути передано або знищено, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання апелянта на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_5 не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. 170, 171, 173, 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб моделі «ВАЗ-2121» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 та його представників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді