Справа № 127/737/19
Провадження №11-сс/801/49/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

адвоката ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, подану адвокатом ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004285 24 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про застосування щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Щурівці, Гайсинського району Вінницької області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2019 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щуринці Гайсинського району, Вінницької області, українця, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_8 12.10.2018 року близько 19 год. 00 хв. перебував в будинку АДРЕСА_1 , де спільно з ОСОБА_9 розпивали спиртні напої. На ґрунті ревнощів між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла сварка.

У ході конфлікту ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 удар рукою в ділянку обличчя від якого остання втратила рівновагу, впала на бильця дивана та вдарилася об них грудною клітиною.

Таким своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, закритої травми грудної клітки зліва (крововиливи в м`яких тканинах грудей зліва, переломи 6, 7 та 8-ro ребер зліва з пошкодженням пристінкової плівки).

23.10.2018 року ОСОБА_9 була доставлена каретою швидкої допомоги до МКЛ ШМД Вінниці, де ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:36 померла.

24.10.2018 року слідчим Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області внесено відомості до ЄРДР за № 0004285 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

10.01.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В зв`язку із тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи необхідність проведення з підозрюваним слідчих дій, з метою гарантування виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків а також для забезпечення дотримання розумних строків досудового розслідування слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2019 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначено, що строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання, тобто з 11:45 год 11.01.2019 року до 11:45 год. 11.03.2019 року.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2019 року про обрання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Мотивуючи апеляційну скаргу, адвокат вважає підозру стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України не обгрунтованою, зазначає, що смерть ОСОБА_9 настала не від удару, завданого ОСОБА_8 в область обличчя, а внаслідок травми грудної клітини, ймовірно одержаної від падіння на перила ліжка, посилається на висновок судово-медичної експертизи № 110-к.

Крім того, на думку адвоката, слідчим суддею належним чином не перевірено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не враховано обставини, що характеризують особу підозрюваного, зокрема, що він раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, а саме: матір та вітчима, з якими постійно підтримує відносини, допомагає їм, має неофіційне місце роботи, постійне місце проживання, справно прибував на всі виклики слідчого, не перешкоджав проведенню досудового слідства, а, навпаки, погодився на проведення слідчого експерименту, надав правдиві покази.

Відтак, адвокат не погоджується із висновком слідчого судді, про те що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам необґрунтованим, а застосований відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважає занадто суворим.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Інші учасники провадження в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката підозрюваного та прокурора, вивчивши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину із застосуванням насильства, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Дана підозра ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах, таких як: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протокол огляду місця події від 23.10.2018 року; протокол огляду місця події від 24.10.2018 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протокол допиту свідка ОСОБА_12 ; протокол допиту свідка ОСОБА_13 ; протокол допиту свідка ОСОБА_14 ; протокол допиту свідка ОСОБА_15 ; протокол огляду місця події; протокол огляду документа; висновок судово-медичної експертизи а також інші матеріалами кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Такими ризиками слідчий суддя визнав те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_8 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину із застосуванням насильства, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, що, на переконання слідчого судді, свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу та дає підстави для вирішення питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного саме у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя також взяв до уваги дані, що характеризують особу підозрюваного, зокрема, що він не працює, не має постійного джерела доходу, а також матеріальний стан ОСОБА_8 та стан його здоров`я.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За змістом норми п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про необґрунтованість підозри відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України та звертає увагу, що відповідно до правових позицій, наведених у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Суд апеляційної інстанції також не може погодитися з доводами захисника про можливість застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Вказані захисником обставини як те, що ОСОБА_8 не перешкоджає проведенню слідства, погодився на проведення слідчого експерименту, надав правдиві покази а також наявність у нього постійного місця проживання, стан здоров`я його матері та вітчима не є тими безумовними і беззаперечними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість його застосування.
Таким чином, з урахуванням викладеного, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що, на переконання колегії суддів апеляційного суду, в повній мірі відповідає вимогам закону.
Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді про недоцільнісь визначення розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 є таким, що спричинило загибель людини, та звертає увагу, що такий висновок повністю узгоджується з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, яким передбачено право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2019 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: