Справа № 201/9980/18
Провадження № 1кп/201/772/2018
УХВАЛА

3 січня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001593 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

законний представник обвинуваченого ОСОБА_6

обвинувачений

представник ювенальної превенції ОСОБА_7

потерпілий ОСОБА_8

законний представник неповнолітнього

потерпілого ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України.

Оскільки строки тримання під вартою обвинуваченого закінчуються судом поставлено питання про доцільність продовження цього стоку.

Прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого так як наявні ризики визначені ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений може переховуватися від суду, так як вже намагався втекти при його затриманні, може впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, так як крім злочинів за якій він притягається у цьому кримінальному провадженні, він також притягнутий до кримінальної відповідальності ще за три епізоди злочинної діяльності.

Законний представник обвинуваченого та представник ювенальної превенції підтримали думку прокурора.

Потерпілий та його законний представник вирішення цього питання залишили на розсуд суду.

Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання прокурора посилаючись на те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, наміру уникати суду не має і ризик повторного вчинення злочину є низьким, а тому просили змінити міру запобіжного заходу на більш домашній арешт.

Суд, вирішуючи дане питання враховує, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки з матір`ю та молодшим братом, однак ці зв`язки, враховуючи попередню поведінку обвинуваченого, який тікав з дому, не свідчать про те, що останній не може покинути свою домівку. Також суд враховує вік обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, яке являється тяжким, обставини злочину викладені в обвинувальному акті, а також той факт, що обвинувачений притягнутий до кримінальної відповідальності за інші злочини, що в своїй сукупності говорить про наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений, розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження відносно нього може вчинити спробу переховатись від суду з метою уникнення відповідальності та продовжити злочинну діяльність.

Враховуючи вищеописані обставини суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити нівелювання цих ризиків, а тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 314, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 2 березня 2019 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1