Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/114/19
Номер провадження 1-кс/376/30/2019
УХВАЛА
16.01.2019 року, старший слідчий СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), яке належить їй на праві приватної власності, а саме земельних ділянок розташованих за адресою: Київська область, Сквирський район, Антонівська сільська рада, із наступними кадастровими номерами:
Допитана як потерпіла ОСОБА_4 повідомила, 29-30 січня 2018 року, їй стало відомо, що невстановлені особи на початку листопада 2018 року, перебуваючи на території Антонівської сільської ради Сквирського району цікавились у місцевих жителів щодо можливості придбання земельних ділянок, які належать ОСОБА_4 .
Однак, ОСОБА_4 наміру на відчуження належних їй земельних ділянок не мала та не має.
11.01.2019 року, ОСОБА_4 у нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори отримала інформацію про те, що від імені ОСОБА_4 існує довіреність на розпорядження її майном, завірена нотаріусом ОСОБА_5 .
Як повідомила ОСОБА_4 , що будь-яких довіреностей на представлення своїх інтересів на відчуження свого майна нікому не надавала, наміру на це не мала та не має, нотаріуса ОСОБА_5 не знає та ніколи не перебувала за місцем його знаходження.
Досудовим слідством встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 38297250 від 11.01.2019 року, 13.09.2018 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (свідоцтво № 8434, адреса: АДРЕСА_2 ) посвідчено довіреність на розпорядження майном ОСОБА_4 (реєстраційний номер довіреності 47756937, номер у реєстрі нотаріальних дій 2354, бланк ННК 222180, строк довіреності до 13.09.2021).
Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_4 на праві власності належать земельні ділянки з наступними кадастровими номерами:
Зважаючи на викладе, з метою запобігання подальшої перереєстрації та заволодіння майном ОСОБА_4 , виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, передбаченого ст. 170 КПК України, а саме накладення арешту на майно, заборонивши будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам здійснювати державну реєстрацію будь-яких реєстраційних дій, в тому числі, зміни права власності та оренди, на вищевказане нерухоме майно.
Частиною 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав повністю, просить його задовольнити на підставах викладених у клопотанні.
Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, слідчий суддя вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно із ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя дійшов до переконливого висновку про те, що майно ОСОБА_4 може бути об`єктом (предметом) злочинного посягання, і перехід права власності на нього може відбутись завдяки протиправним діям, а тому арешт майна у даному конкретному випадку є співмірним і слугує цілям збереження речових доказів.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 110, 170 173, 175 КПК України,-
Накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), яке належить їй на праві приватної власності, а саме земельні ділянки розташовані за адресою: Київська область, Сквирський район, Антонівська сільська рада, із наступними кадастровими номерами:
встановивши заборону будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам чи іншим суб`єктам реєстраційних дій, здійснювати державну реєстрацію будь-яких реєстраційних дій, в тому числі зміни права власності та оренди, на вищевказане нерухоме майно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з моменту її проголошення сторонами кримінального провадження безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1