Справа № 148/1690/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000393, внесене до ЄРДР 29.08.2018, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тарасівка Тульчинського району Вінницької області, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не військовозобов`язаного, який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 ; потерпілої ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
Близько 11:00 15.08.2018 ОСОБА_3 з умислом направленим на викрадення чужого майна зайшов на територію домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 , де, діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим майном, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та скориставшись цим, таємно, знаючи місце схову ключа від вхідних дверей будинку, шляхом їх відкриття, проник до приміщення будинку, де в одній із кімнат з шафи скоїв крадіжку грошових коштів у розмірі 2500 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
В подальшому після заволодіння грошовими коштами ОСОБА_3 витратив їх на власні потреби, розпорядившись, таким чином викраденим на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 2500 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю і суду надав показання, що близько 15.08.2018 з метою щось викрасти, зайшов на територію домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, знаючи місце схову ключа від вхідних дверей будинку, взяв ключ, відкрив будинок та з шафи в одній з кімнат, викрав кошти у розмірі 2500 грн. У скоєному щиро кається, матеріальну шкоду відшкодував.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що її матеріальну шкоду відшкодовано претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просила суворо не карати.
У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, та характеризуючих його особу матеріалів провадження.
При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у сховище, у судовому засіданні доведена у повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у скоєному, за місцем проживання характеризується посередньо, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Обставиною, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжували б покарання, судом не встановлено.
За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення обвинуваченого, з врахуванням вимог ст. 50, 65 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_3 , в межах санкції, визначеної ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги позицію обвинувача, суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, відсутність претензій з боку потерпілої, встановленні у судовому засіданні пом`якшуючі покарання обставини, а також те, що його виправлення можливе без реального відбування покарання, тобто без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 статті 75 КК України і звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. 1, 2 ст. 76 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід на досудовому розслідуванні та під час судового провадження не обирався, також відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу.
Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя