Справа № 206/7093/18
Провадження № 1-в/206/803/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника-адвоката: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовом узасіданні взалі суду м.Дніпро письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда 2 групи, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , суд, -

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла письмова заява Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 .

У вказаній письмовій заяві заявник вказував, що згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 19.11.2018 року до ОСОБА_5 були застосовані примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом. Крім того, до ОСОБА_5 застосувувалися примусові заходи зі звичайним наглядом (з 08.12.2006 року по 25.07.2007 рік), та примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом ( з 24.06.2011 року по 13.03.2015 рік).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2018 року було доручено Регіанальному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення письмової заяви.

Представник заявника та ОСОБА_5 повідомлені належним чином про дату та час слухання справи, надали до суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, просили задовольнити письмову заяву.

Захисник-адвокат, вважав за необхідне задовольнити письмову заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, вважає, що письмова заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно вимог ст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відповідно до п.18постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»,ст. 95 КК України введеноположенняпро можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення)їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієїзаявивисновку комісії лікарів-психіатрів. Судам слід розглядати такі справи в порядку, передбаченому статтями419,422,424 КПК України. При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.

Відповідно до п. 27 в обґрунтування необхідності продовження примусових заходів медичного характеру у висновку № 222 від 21.12.2018 року комісія лікарів-психіатрів зазначила, що за час перебування в стаціонарі у психічному стані ОСОБА_5 намітилася деяка позитивна динаміка: незважаючи на те, що галюцинаторно-маревні переживання зберігаються, вони дещо змарніли, втратилась їх актуальність. У той же час зберігається схильність до диссимулювання своїх хворобливих переживань, залишається емоційно холодним, похмурим, відокремленим, аутичним, що не виключає потенційну небезпеку ОСОБА_5 до себе та оточуючих.

Згідно з п. 28 висновку комісії лікарів-психіатрів: рекомендовано продовжити примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у закладі з посиленим наглядом, про що зазначено також в письмовій заяві КЗ «ДКПЛ ДОР» від 26.12.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради, задовольнити, та продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Керуючись ст.ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.94,95 Кримінального кодексу України, ст.ст.372,503, 512-514 КПК України,постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, строком до 6 (шести) місяців.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів.

Суддя ОСОБА_1