Дата документу 07.08.2018 Справа № 554/6166/18
Справа № 554/6166/18
Провадження № 1-кс/554/7344/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07серпня 2018 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000913 від 02.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт майна -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
У провадженні СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000913 від 02.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 02.08.2018 року до Полтавського РВП надійшло повідомлення від старшого судового експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_4 про те, що під час дослідження ідентифікаційних номернихпозначень та супроводжуючих документів автомобіля марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , 1976 року віпуску, червоного кольору, було виявлено, що номерне позначення двигуна піддавалося зміні не в умовах заводу-виробника шляхом видалення первинного номерного позначення та кустарного нанесення на номерний майданчик номерного позначення « НОМЕР_2 ».

03.08.2018 року СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000913, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

При виїзді 02.08.2018 року було виявлено транспортний засіб ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , 1976 року випуску, червоного кольору, що належить ОСОБА_5 , та на якому згідно довіреность їздить гр ОСОБА_6 . Даний автомобіль в подальшому було вилучено та направлено на зберігання до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів в с. Тахтаулове, вул. Перемоги, б. 9.

03.08.2018 року о 15:58 год. було призначено процесуально прокурора по даному кримінальному провадженню, що унеможливело вчасне погодження клопотання та звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

Згідно ст.ст.168, 237 КПК України вилучене в ході огляду місця події майно є тимчасово вилученим майном, на яке, у відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.

Відповідно до п. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та відповідно до п. 3 даної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

З підстав викладеного, враховуючи, що автомобіль, вилучений в ході огляду місця події від 02.08.2018 року, а саме: транспортний засіб ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , 1976 року випуску, червоного кольору, що належить ОСОБА_5 , та на якому згідно довіреность їздить гр ОСОБА_6 , має суттєве значення, оскільки являється речовим доказам по даному кримінальному провадженні, тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження та встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні необхідно накласти арешт.

Слідчий в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд без його участі.
Володілець майна в судове засідання не зявився.
справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 - задовольнити.
Поновити строки звернення до суду з клопотанням про арешт майна.
Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 02.08.2018 року в АДРЕСА_1 , а саме на транспортний засіб ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , 1976 року випуску, червоного кольору, що належить ОСОБА_5 , та на якому згідно довіреності їздить гр ОСОБА_6 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1