Справа № 457/866/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/11/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0000399 від 20.09.2018 року та №0000399 від 20.09.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого,-

за ч.2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

потерпілого ОСОБА_12

за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_10 захисника обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 26 листопада 2018 року, -

встановила:

вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 26 листопада 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін та строк відбування покарання рахувати йому з моменту затримання, тобто з 29.08.2018 року.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту міру покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2018 року у виді позбавлення волі строком два місяці та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено без змін та строк відбування покарання рахувати йому з моменту затримання, тобто з 29.08.2018 року.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Строк відбування покарання йому рахувати з моменту затримання.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 27.11.2018 року, виправлено описки допущені у вироку Трускавецького міського суду Львівської області від 26 листопада 2018 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у резолютивній частині вироку в частині 4 замінено замість «ст. 71 КК України» на «ч. 4 ст. 70 КК України»; доповнено резолютивну частину вироку ч. 8 такого змісту: «Скасувати арешт на майно накладений згідно ухвал слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 31.08.2018 року».

Згідно вироку, 28.08.2018 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись на вул. Стефаника в м. Трускавці Львівської області неподалік будинку №4, маючи умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підійшов до потерпілого ОСОБА_12 під приводом попросити 5 гривень. В той час ОСОБА_7 наніс один удар кулаком в ділянку потиличної частини голови потерпілого, внаслідок чого останній присів. Після цього ОСОБА_7 керуючись єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, спільно з ОСОБА_8 , шляхом ривка зірвали з плеча потерпілого чоловічу сумку в якій знаходились : грошові кошти в сумі 716 гривень, мобільний телефон марки «SUMSUNG C 3010» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 500 гривень, із вставленою сім - карткою «Київстар» вартістю 35 гривень, розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору вартістю 65 гривень, три ключі кожен вартістю 25 гривень, кнопка від домофона вартістю 35 гривень, носовик вартістю 15 гривень, гребінець вартістю 20 гривень, крем для рук вартістю 40 гривень, пенсійне посвідчення на ім`я потерпілого ОСОБА_12 , окуляри для читання вартістю 350 гривень, а ОСОБА_6 в той час тримав за руки потерпілого не даючи йому змоги чинити опір. Викравши майно потерпілого, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 втекли з місця події.

Всього ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повторно відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 1851 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив викрадення чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

28.08.2018 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , знаходячись на вул. Стефаника в м. Трускавці Львівської області неподалік будинку №4, маючи умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс один удар кулаком в ділянку потиличної частини голови потерпілого ОСОБА_12 , внаслідок чого останній присів. Після цього ОСОБА_7 керуючись єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, спільно з ОСОБА_8 , шляхом ривка зірвав з плеча потерпілого чоловічу сумку в якій знаходились: грошові кошти в сумі 716 гривень, мобільний телефон марки «SUMSUNG C 3010» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 500 гривень, із вставленою сім - карткою «Київстар» вартістю 35 гривень, розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору вартістю 65 гривень, три ключі кожен вартістю 25 гривень, кнопка від домофона вартістю 35 гривень, носовик вартістю 15 гривень, гребінець вартістю 20 гривень, крем для рук вартістю 40 гривень, пенсійне посвідчення на ім`я потерпілого ОСОБА_12 , окуляри для читання вартістю 350 гривень, а ОСОБА_6 в той час тримав за руки потерпілого не даючи йому змоги чинити опір. Викравши майно потерпілого, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 втекли з місця події.

Всього ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 повторно відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 1851 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив викрадення чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

28.08.2018 приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знаходячись на вул. Стефаника в м.Трускавці Львівської області неподалік будинку №4, маючи умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, після того як ОСОБА_7 наніс один удар кулаком в ділянку потиличної частини голови потерпілого ОСОБА_12 , внаслідок чого останній присів, ОСОБА_8 , керуючись єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, спільно із ОСОБА_7 , шляхом ривка зірвав з плеча потерпілого чоловічу сумку в якій знаходились: грошові кошти в сумі 716 гривень, мобільний телефон марки «SUMSUNG C 3010» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 500 гривень, із вставленою сім - карткою «Київстар» вартістю 35 гривень, розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору вартістю 65 гривень, три ключі кожен вартістю 25 гривень, кнопка від домофона вартістю 35 гривень, носовик вартістю 15 гривень, гребінець вартістю 20 гривень, крем для рук вартістю 40 гривень, пенсійне посвідчення на ім`я потерпілого ОСОБА_12 , окуляри для читання вартістю 350 гривень, а ОСОБА_6 в той час тримав за руки потерпілого не даючи йому змоги чинити опір. Викравши майно потерпілого, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 втекли з місця події.

Всього ОСОБА_8 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повторно відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 1851 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив викрадення чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

На вирок суду адвокат ОСОБА_10 захисник обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 2 ст. 186 КК України виправдати.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що як на досудовому слідстві так, і у судовому засіданні ОСОБА_8 своєї вини не визнав і пояснив, що він приєднався до ОСОБА_6 та ОСОБА_13 з якими був знайомий після скоєння ними даного злочину на прохання ОСОБА_6 , що і підтвердив останній у судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_14 , як на досудовому слідстві так і у судовому слідстві не
опізнав особу ОСОБА_15 , як особу яка скоїла відносно нього відкрите викрадення майна спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Вказує, що після вчинення пограбування потерпілого ОСОБА_14 , підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , по гарачих слідах було затримано. У ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вилучені речі потерпілого ОСОБА_14 а у ОСОБА_8 речей виявлено не було і останній не затримувався і запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.
Наголошує, що суд першої інстанції на припущеннях прийшов до висновку, що ОСОБА_8 , причетний до скоєння даного кримінального правопорушення на єдиному доказі це протокол проведення слідчого експерименту з затриманим ОСОБА_6 , який вказав що їх було троє і третім був ОСОБА_15 . До показів ОСОБА_6 потрібно віднестися критично та визнати даний протокол недопустимим доказом так як ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав, що дані свідчення він надавав слідчому під психологічним тиском і хоча був затриманим без захисника. Таким чином є явна невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.
Підкреслює, що жодних інших доказів, які б без сумніву підтверджували причетність ОСОБА_8 , до вчинення даного злочину у судовому засіданні не встановлено, а обставини які зазначені у вироку, не ґрунтуються на належних доказах, що викликає небезпідставні сумніви, що ОСОБА_8 скоїв даний злочин.
Звертає увагу, що при прийнятті даного рішення суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обгрунтоване рішення, оскільки під час досудового розслідування ОСОБА_8 , не затримувався і запобіжний захід останньому не обирався а у вироку зазначено, строк відбування покарання йому рахувати з моменту затримання. Тому є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і судове рішення у будь якому разі підлягає скасуванню або зміні.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить переглянути справу, виявити всі недоліки, зняти з нього всі обвинувачення, виправдати його у зв`язку з тим, що він засуджений без доказів, лише з показів потерпілого, його вина нічим не підтверджена.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисників та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги, прокурора та потерпілого, які заперечили проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, колегія суддів вважає, що такі не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 підтримуючи подані апеляційні скарги, вказав, що він даного злочину з іншими обвинуваченими не вчиняв, його ніхто не впізнав, ніяких речей потерпілого в нього не було виявлено, він не знає за що його засуджено.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_12 заперечуючи апеляційні скарги, вказав, що в суді першої інстанції він говорив правду, нападників було троє, серед них був обвинувачений ОСОБА_8 .

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

На переконання колегії суддів, висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.
Покликання захисника та обвинуваченого у апеляційних скаргах на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи є безпідставне та нічим не підтверджено.
Так, незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_8 факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України у групі з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , таке підтверджується показами потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що 28.08.2018 року біля 21.00 год. йому повернули борг біля магазину «Колібріс» і він йшов додому. На вул. Стефаника до нього підбіг ОСОБА_6 і сказав, щоб він дав йому п`ять грн. Він йому відповів, що немає, однак ОСОБА_6 знову почав просити 5 грн. На що він знову йому відмовив. Тоді підбіг ОСОБА_16 і легко вдарив його долонею в потиличну частину голови, на що він присів. Після цього підбіг третій хлопець із заду почав виривати у нього сумку (барсетку). Йому допомагав виривати сумку ОСОБА_16 , а ОСОБА_17 в цей час тримав його за руки. Третього ОСОБА_8 він в лице не бачив, але впізнав його по стрижці та статурі. Пізніше він пішов у відділ поліції та написав заяву. Згодом йому позвонили працівниики поліції, з якими він поїхав на місце злочину та поліція вилучила в обвинувачених його речі. На даний час йому шкода не відшкодована. Дані покази останній підтвердив і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Крім цього, вина ОСОБА_8 доведена, дослідженими та перевіреними судом першої інстанції протоколом прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від 29.08.2018 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.08.2018 року; постановою про визнання речових доказів слідчого СВ Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 від 29.08.2018 року; ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 31.08.2018 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.08.2018 року; постановою про визнання речових доказів слідчого СВ Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 від 29.08.2018 року; ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 31.08.2018 року; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.08.2018 року; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.08.2018 року; довідкою про вартість майна за № 283 від 30.08.2018 року; протоколом проведення слідчого експеременту від 30.08.2018 року; протоколом проведення слідчого експеременту від 14.09.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2018 року.

Доводи апеляційних скарги щодо відсутності законних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 були предметом розгляду суду першої інстанції, додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом були дотримані норми матеріального та процесуального права, такі відповідають дійсним обставинам справи, є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі.

При цьому, покликання захисника на те, що протокол проведення слідчого експерименту з затриманим ОСОБА_6 , слід взнати недопустимим доказом, то такі є необґрунтованими, так як колегією суддів встановлено, що такий проводився з участю захисника, в матеріалах справи відсутні будь-які заяви обвинуваченого про вчинення на нього психологічного тиску, а захисник стверджуючи вказане в своїй апеляційній скарзі, належним чином не обґрунтував даного твердження та не представив суду будь-яких доказів.

Відтак доводи захисника та обвинуваченого щодо невинуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому дій під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли та задоволенню не підлягають.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнули б за собою скасування вироку.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг правильних висновків суду не спростовують, а відтак підстав для скасування прийнятого судом рішення колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила :

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_10 захисника обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 26 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з часу вручення копії рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4