ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 567/1181/16-к
провадження № 51-3410км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суд у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеокоференції),
захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000418, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Датині Ратнівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК),
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 16 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Острозького районного суду Рівненської області від 26 липня 2017 року:
- ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців без конфіскації майна;
- на підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Острозького районного суду Рівненської області від 6 листопада 2015 року та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців без конфіскації майна;
- ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених частинами 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК (за фактом заволодіння скутером марки "SUZUKI ADRESS") та виправдано його за недоведеністю вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд Рівненської області ухвалою від 16 листопада 2017 року вирок щодо ОСОБА_6 залишив без зміни.

ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у ніч з 19 на 20 вересня 2016 року, в період з 23:00 до 00:55, діючи повторно, перебуваючи на території господарства в с. Оженині Острозького району, незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем марки «PEUGEOT PARTNER» вартістю 71 541,51 грн, який належить ОСОБА_8 .

Крім того, в ніч з 18 на 19 жовтня 2016 року, в період з 02:00 до 03:00 ОСОБА_6 , перебуваючи на території господарства в с. Українці Острозького району, незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем марки «AUDI A4» вартістю 119 038,8 грн, який належить ОСОБА_9 .

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 також обвинувачувався в тому, що він, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом:
- у ніч з 13 на 14 вересня 2016 року проник на територію господарства у с. Могилянах Острозького району, де незаконно заволодів належним ОСОБА_10 транспортним засобом скутером марки «SUZUKI ADRESS» вартістю 13 500 грн, який є механічним транспортним засобом;
- на початку жовтня 2016 року проник до приміщення житлового будинку в с. Оженині Острозького району, звідки таємно викрав належне ОСОБА_11 майно загальною вартістю 1 291 грн;
- 4 жовтня 2016 року шляхом вільного доступу проник на територію подвір`я в с. Українці Острозького району, звідки таємно викрав належний ОСОБА_12 велосипед марки «CHALLENGER» вартістю 2 308,37 грн.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування своїх доводів прокурор зазначає, щосуд апеляційної інстанції:
- не перевірив належним чином доводів обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_6 злочинів, за якими його безпідставно виправдано судом першої інстанції, обґрунтував недоведеність винуватості обвинуваченого виключно на його суперечливих показаннях, не проаналізував і не дав оцінки іншим доказам у справі (зокрема, протоколам слідчих експериментів), вибірково оцінивши докази, та не зазначив обґрунтованих мотивів, з яких суд враховує одні й відхиляє інші докази;
- не зважив на те, що допити ОСОБА_6 і проведення слідчих експериментів за його участю здійснювались у присутності захисника, при цьому заяви щодо незаконності слідчих дій, тиску під час досудового розслідування від підозрюваного та захисника не надходили;
- безпідставно відхилив клопотання прокурора щодо повторного дослідження доказів - протоколів слідчих експериментів, чим порушив засади рівності всіх учасників процесу і змагальності сторін, принцип доступу до правосуддя.

Позиції учасників судового провадження

Від учасників процесу заперечень на касаційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні:
- прокурор підтримала касаційну скаргу;
- захисник та засуджений вважали ухвалу законною та обґрунтованою й просили залишити її без зміни.

Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення суддів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 і правильність кваліфікації його дій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК, за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у касаційній скарзі не оскаржуються.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначаються: встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Доводи у касаційній скарзі прокурора про те, що суд не надав належної оцінки усім наявним у провадженні доказам за епізодами злочинів за частинами 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК (за фактом заволодіння скутером марки «SUZUKI ADRESS») щодо потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 з урахуванням їх належності і допустимості є такими, що заслуговують на увагу.
Як убачається з вироку, суд першої інстанції відкинув як докази та не взяв до уваги протоколи проведення слідчих експериментів із ОСОБА_6 , виходячи із того, що визнання вини обвинуваченим на досудовому слідстві, зокрема, при проведенні слідчих експериментів, є недостатнім доказом для визнання його винним у вчиненні злочинів.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Разом із тим, протоколи слідчих експериментів відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК належать до документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Беручи до уваги, що показання і документи є самостійними процесуальними джерелами доказів, суд першої інстанції всупереч вищезазначеним положенням КПК належним чином не мотивував свого рішення щодо недопустимості чи недостовірності наданих стороною обвинувачення документів, а саме таких доказів, як протоколи слідчих експериментів із відеозаписами, проведених під час досудового розслідування за участю ОСОБА_6 , за епізодами, передбаченими частинами 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК (за фактом заволодіння скутером марки «SUZUKI ADRESS»).
Отже, зважаючи на те, що судом не було надано належної оцінки щодо належності, допустимості та достовірності сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, Суд дійшов висновку, що відкидання цих доказів з підстав, зазначених у вироку, не ґрунтується на положеннях КПК та є не мотивованим.

Таким чином, апеляційний суд порушив вимоги ст.ст. 94, 419 КПК при розгляді апеляційної скарги, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для його скасування, у зв`язку з чим касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК, надати оцінку всім доводам апеляційної скарги прокурора та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 369, 412, 419, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 16 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови буде проголошено 26 лютого 2019 року о 14:40.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3