Справа № 724/2112/18
Провадження № 1-кс/724/1/19
У Х В А Л А

В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування клопотання зазначає, що 14.12.2018 року, до Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області із Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області надійшли матеріали кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.12.2018 року працівниками Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області спільно із працівниками Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області, із залученням працівників Хотинського РС УДСНС України в Чернівецькій області було проведено огляд місця події за вищезазначеною адресою та перевірено вимоги чинного законодавства в плані пожежної безпеки.
Оглядом місця події встановлено, що на земельній ділянці належній на правах власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Пашківці Хотинського району, за адресою: АДРЕСА_2 , функціонує автозаправний блок пункт (АБП), власником якого є ФОП ОСОБА_9 (ЄДРПО № НОМЕР_1 ). Відповідно до інформації наданої Хотинським РС УДСНС України у Чернівецькій області, за результатами вищевказаної перевірки виявлено наступні порушення чинних вимог правил пожежної безпеки, а саме:
1. Не проведено заміри опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання.
2. Не обладнано приміщення операторською системою протипожежного захисту.
3. АБП недозабезпечено первинними засобами пожежогасіння.
4. Не надано декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.
5. Не здійснено оцінки (експертизи) протипожежного стану об`єкта.
В ході огляду місця події, АБП було передано на відповідальне збереження власнику.
Зважаючи на вищевикладене слід прийти до висновку, що автозаправний блок пункт (АБП) може мати в кримінальному провадженні значення речового доказу.
ОСОБА_9 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не є перешкодою розгляду клопотання про арешт майна.
Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали вищевказане клопотання та просили його задовольнити, адвоката ОСОБА_6 , вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В даному кримінальному провадженні відсутні постанови слідчого про визнання будь-яких об`єктів речовими доказами, що підтвердив слідчий в судовому засіданні, а клопотання про накладення арешту подане з метою збереження речових доказів, а також проведення необхідних подальших слідчих (розшукових) дій, а також можливого виконання необхідних експертних досліджень.
13.12.2018 року заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури звернувся до начальника Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області провести перевірку відповідно до вимог чинного законодавства.
Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. У разі виявлення ознак кримінального правопорушення на морському чи річковому судні, що перебуває за межами України, досудове розслідування розпочинається негайно; відомості про нього вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань при першій можливості.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1, 2 статті 237 КПК України передбачено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Із ч.1, ч. 2 ст. 234 КПК України вбачається, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Відповідно до ч. 10 ст. 236 КПК України обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.
Слідчий в судовому засіданні підтвердив, що фотозйомка, яка проводилась під час огляду місця події на даний час не виготовлена, а об`єктом огляду являлася земельна ділянка. У протоколі вказується, що під час огляду тимчасово було опечатано биркою та передано власнику, однак не вказано що саме. В графі «під час огляду виявлено та вилучено» стоїть прочерк.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує положення ч. 2 ст. 173 КПК України, а саме: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Санкція ст. 272 ч. 1 КК України не передбачає конфіскації майна, що могло б потягнути конфіскацію автозаправного блок пункту (АБП).
Крім того, не містять матеріали клопотання й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.
Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи матеріали провадження та встановлене, у задоволенні клопотання заступника начальника СВ Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області про накладення арешту слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 173, 175 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В:
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1