Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/25/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
переглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2018 року, якою клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сарата-Галбена Котовського району Республіка Молдова, громадянина України, молдованина, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 20.09.2016 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 187, ч.4 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Задоволено.
Інші учасники судового розгляду:
прокурора ОСОБА_8
засудженого - ОСОБА_7 .

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2018 року постановлено клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, задовольнити. Звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.09.2016 року, терміном на 2 роки 29 днів.
В обґрунтування прийнятого судом першої інстанції рішення вказано наступне.
Засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання допустив два порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи СІЗО. Стягнення погашені в установленому законом порядку. Не працевлаштований, приймав участь в суспільному житті установи, виконував роботу по благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці у порядку, визначеному ч.5 ст.118 КВК України, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений шість раз правами начальника відділення. В цілому має позитивну характеристику. Стягнень за час відбування покарання в Петрівській виправній колонії (№49) не має.
Суд першої інстанції вважає, що своєю поведінкою і ставленням до праці засуджений ОСОБА_7 повністю довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_9 просив скасувати ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2018 року.
Мотивує свої доводи тим, що судом не враховано, що за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.09.2016 року ОСОБА_7 фактично відбув покарання лише 2 роки.
Засуджений ОСОБА_7 тримався в СІЗО м. Кіровограда та за час перебування в установі допустив два порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Згідно даних досліджених у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 у ДУ «Петрівська ВК №49» не працевлаштований. Згідно характеристики приймав активну участь в суспільному житті установи, проте в судовому засіданні суд не з`ясував у чому це виражено. Також, суд не врахував, що виконання робіт у порядку, визначеному ч.5 ст.118 КВК України є обов`язком засудженого та не може прирівнюватись до виконання оплачуваних робіт. Наявність заохочень не повно відображає ставлення засудженого до праці, оскільки сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно корисній праці на постійній основі, а сумлінне ставлення до праці проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки, що не було встановлено в судовому засіданні.
Судом не прийнято до уваги той факт, що даний засуджений був раніше судимий та вже звільнявся умовно - достроково. Зокрема, 30.09.1991 року засуджений Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.140; ч.3 ст.81; ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 31.07.1992 року умовно-достроково з невідбутим строком на 01 рік 11 місяців 20 днів.
Незважаючи на це, засуджений у подальшому повторно вчинив 6 нових тяжких злочинів, що свідчить про стійке небажання ставати на шлях виправлення.
Вищезазначене свідчить про те, що судом при винесені ухвали від 26.09.2018 року не надано об`єктивної оцінки вказаним обставинам.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_7 зазначив, що офіційно не працевлаштований, оскільки в установі немає коштів, проте з перших днів відбування покарання в колонії працює, має шість заохочень. Працює повний робочий день. Вважає, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи засудженого, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, із наступних підстав.
Керуючись ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Колегією суддів встановлена наявність такої невідповідності висновків суду, викладених у оскаржуваній ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, допущених під час судового розгляду.
Згідно з п.1 ч.3 ст.81 КК України та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після повного, всебічного вивчення даних про особу засудженого та після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.
У відповідності до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Сумлінне ставлення до праці полягає в добросовісному ставленні до виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів, сплата податків та інших обов`язкових платежів. Особа повинна брати участь у суспільно корисній праці в одній із існуючих організаційно-правових форм (робота за наймом, участь у підприємництві, виконання роботи за цивільно-правовими договорами, індивідуальна праця).
Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 10.02.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Під час відбування покарання в ДУ «Петрівська виправна колонія (№49) знову засуджений Роздільнянським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 10.04.2018 року, керуючись ч.5 ст. 72 КК України, ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04.08.2017 року змінено, зараховано строк попереднього ув`язнення з 05.03.2016 року по 16.05.2016 року в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року. Залік 01 рік 03 місяці 20 днів.
Початок строку покарання 15.02.2013 року
Кінець строку покарання 25.10.2020 року.
Із характеристики за місцем відбування покарання від 21.09.2018 року (а.п.7-8), що ОСОБА_7 відбуваючи покарання у ДУ «Петрівська виправна колонія (№49) з 11.06.2014 року, відбуває покарання в Петрівській виправній колонії (№49). За час відбування покарання зарекомендував себе наступним чином: порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.
Не працевлаштований, приймав активну участь в суспільному житті установи,зразково виконував роботу по благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці у порядку, визначеному ч.5 ст.118 КВК України, за що був заохочений три рази правами начальника відділення.
З 05.03.2016 року тримався в Одеській установі виконання покарань (№21). За час відбування покарання зарекомендував себе наступним чином: вимоги режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.
16.05.2016 року прибув до Петрівської виправної колонії (№49). За час відбування покарання зарекомендував себе наступним чином: порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що три рази заохочувався правами начальника відділення.
Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
У відношенні до персоналу установи ввічливий, в спілкуванні тактовний, на заходи виховного впливу реагує позитивно, виконує законні вимоги.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.
У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості,адекватно реагує на критику у свою адресу.
Зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування та телефонних дзвінків, отримує від них посилки.
За виконавчими листами позову не має.
У скоєному злочині розкаюється, вину визнає повністю.
За характером спокійний, врівноважений.
Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».
Згідно довідки про заохочення та дисциплінарні стягнення засудженого від 21.09.2018 року (а.п.9) вбачається, що засуджений ОСОБА_7 відбуваючи покарання в Петрівській виправній колонії (№49) мав шість заохочень та два стягнення, які були погашені.

Засуджений ОСОБА_7 суду апеляційної інстанції пояснив, що з перших днів відбування покарання працює неофіційно повний робочий день, має заохочення. Зазначив, що має батьків, які потребують допомоги, цивільну дружину та неповнолітню доньку.
Проаналізувавши матеріали кримінального провадження та доводи оскаржуваного рішення, колегія суддів прийшла до переконання, що судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_7 за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області фактично відбув покарання лише 2 роки.
Засуджений тримався в СІЗО м. Кіровограда та за час перебування в установі допустив два порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи.
Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 був раніше судимий та вже звільнявся умовно-достроково, а саме 30.09.1991 року засуджений Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 81, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 31.07.1992 року умовно-достроково з невідбутим строком на 01 рік 11 місяців 20 днів.
Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора і приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав однозначно стверджувати про виправлення ОСОБА_7 за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.
При цьому, апеляційний суд вважає, що засуджений ОСОБА_7 стає на шлях виправлення, адже після погашення останнього дисциплінарного стягнення мав шість заохочень. Проте вказане є недостатнім для переконання суду в необхідності застосування до нього положень ст.81 КК України.
Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з ухваленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволені клопотання засудженого про умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2018 року, якою звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.09.2016 року терміном 02 роки 29 днів - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування призначеного покарання.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2