УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2019 року

м. Київ
справа № 704/66/16-к

провадження № 51-10418ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , щодо якого застосовано примусові заходи медичного характеру, на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2017 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 31 січня 2019 року,

встановив:
Тальнівський районний суд Черкаської області ухвалою від 04 серпня 2017 року частково задовольнив клопотання прокурора та застосував до ОСОБА_5 , який вчинив суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК, примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 31 січня 2019 року ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2017 року залишив без змін.

У касаційній скарзі законний представник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвали місцевого та апеляційного судів та закрити провадження у справі.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування ухвал місцевого та апеляційного судів, обмежився наведенням загальних фраз щодо допущених, на його думку, порушень цими судами. Зокрема, законний представник не конкретизував, які саме порушення допустив місцевий суд, застосовуючи до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру за вчинення ним суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК, та апеляційний суд, залишаючи рішення місцевого суду без змін. Крім того, він не вказав, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвал місцевого і апеляційного судів згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 284, 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.

Доводи касаційної скарги законного представника ОСОБА_4 фактично зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, надання власної оцінки доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПКпереглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху і встановити йому десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3