КРИМІНАЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа№ 163/1757/17
Рядок-45 Провадження № 1-кп/170/67/18
Шацький районний суд Волинської області
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2018 року смт.Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Шацьк кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 08.06.2017 року за №0000240 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Масловець Любомльського району Волинської області, зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 345 ч. 2 ст. 342 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у с. Масловець Любомльського району Волинської області, зареєстрована та фактично проживає по АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючої, інваліда третьої групи, заміжньої, раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

в с т а н о в и в:
08 червня 2017 року приблизно о 04 год. 30 хв., біля автомобільного міжнародного пункту пропуску «Ягодин», що розміщений у в с. Старовойтове Любомльського району Волинської області, у форменому одязі зі знаками розрізнення, правомірно перебував начальник сектору реагування патрульної поліції №2 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області майор поліції ОСОБА_6 , який виконував свої повноваження, передбачені службовими обов`язками, щодо забезпечення охорони громадського порядку та публічної безпеки, забезпечення безпеки дорожнього руху та черговості проїзду транспортних засобів в пункт пропуску. Під час здійснення службових обов`язків ОСОБА_6 зупинив автомобіль марки «Opel Zafira-A», темно синього кольору, реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який, рухаючись в напрямку пункту пропуску з метою проїзду в Республіку Польща, об`їхав загальну та пільгову черги автомобілів з метою проїзду в даному напрямку та рухався до пункту пропуску.

З метою забезпечення безпеки дорожнього руху та черговості проїзду транспортних засобів, поліцейський ОСОБА_6 , зупинивши зазначений автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , перевіривши у нього документи, впевнившись, що він не має будь-яких пільг для проїзду поза чергою, наказав йому розвернути автомобіль, переїхати та зупинитись в загальній черзі автомобілів. ОСОБА_4 на законні вимоги ОСОБА_6 не відреагував, почав висловлюватися в його адресу нецензурною лайкою, відмовився переїхати та стати в загальну чергу, продовжував не виконувати законні вимоги поліцейського щодо нього, заважав руху іншим транспортним засобам в загальній черзі.

Під час чергового запуску транспортних засобів до пункту пропуску ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, який був одягнений у формений одяг, продовжив виражатись в його адресу образливими, нецензурними словами, на вимоги заспокоїтись та не чинити ніякого опору не реагував, що тривало приблизно 20 хв.

В подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою перешкоджання законній діяльності поліцейського ОСОБА_6 , ігноруючи його законні вимоги щодо неперешкоджання руху іншим транспортним засобам та переїзду в загальну чергу, не порушення громадського порядку, вчинив щодо нього активні дії, а саме, привів двигун свого автомобіля в робочий стан та без будь-якого попередження здійснив різкий рух автомобілем в напрямку поліцейського ОСОБА_6 , який в цей час стояв спиною до його автомобіля в безпосередній близькості біля капоту, та здійснив наїзд на поліцейського. Внаслідок цього поліцейський ОСОБА_6 зконтактував з бампером автомобіля та втратив рівновагу, падаючи на капот, випадково, не маючи умислу на пошкодження майна, жезлом регулювання руху, який перебував у нього в лівій руці, при падінні зіткнувся з лобовим склом автомобіля, яке внаслідок удару зазнало механічних ушкоджень у вигляді тріщин. Потім ОСОБА_4 зупинив автомобіль, підбіг до ОСОБА_6 , який в цей час піднявся на ноги, схопив його обома руками за формений одяг в області грудей та почав шарпати, нецензурно виражатись в його адресу, словесно принижувати.

До таких дій ОСОБА_4 в цей час долучилась його матір ОСОБА_5 , яка до цього перебувала в іншому автомобілі в загальній черзі в напрямку руху пункту пропуску. В подальшому ОСОБА_4 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 почали обоє шарпати руками за формений одяг ОСОБА_6 , нецензурно виражатись в його адресу, словесно принижувати, не реагуючи на вимоги поліцейського заспокоїтись та припинити свої протиправні дії. Поліцейський ОСОБА_6 , захищаючись, відштовхував вказаних осіб від себе. Такі дії ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_5 продовжувались декілька хвилин, після чого на допомогу ОСОБА_6 прийшов поліцейський першого взводу роти поліції особливого призначення ГУНП у Волинській області старший сержант поліції ОСОБА_7 , який також перебував у вказаному місці та виконував свої службові обов`язки, та інші громадяни, які заспокоїли ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та допомогли припинити їхні протиправні дії.

Окрім цього, ОСОБА_4 під час здійснення опору начальнику сектору реагування патрульної поліції № 2 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області майору поліції ОСОБА_6 , погрожував йому вбивством, у зв`язку з виконанням ним, як працівником правоохоронного органу, службових обов`язків, що виразилось в словесних репліках в адресу поліцейського ОСОБА_6 , які поліцейський сприйняв як реальні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненні інкримінованих йому злочинів за вказаними в обвинуваченні епізодами визнав повністю та суду показав, що 08 червня 2017 року приблизно о 04 год. 30 хв., біля автомобільного міжнародного пункту пропуску «Ягодин», що розміщений у в с. Старовойтове Любомльського району Волинської області, дійсно мали місце усі детально викладені в обвинуваченні обставини його конфлікту з поліцейським ОСОБА_6 , в ході якого він вчинив опір поліцейському у зв`язку з виконання ним службових обов`язків, не виконував його законні вимоги, та словесно погрожував поліцейському ОСОБА_6 , у зв`язку з виконання ним службових обов`язків, позбавити його життя і в потерпілого були усі підстави сприймати ці погрози як реальні та боятися їх здійснення. Він не оспорює жодних викладених в обвинуваченні фактичних обставин вчинення злочинів, правильно розуміє зміст цих обставин.

ОСОБА_4 суду пояснив, що щиро розкаюється у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого, завдані злочином збитки та заподіяну шкоду відшкодовано в повному обсязі, потерпілий до нього будь-яких претензій не має. Тому ОСОБА_4 просив його суворо не карати.

Обвинувачена ОСОБА_5 свою винність у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та суду показала, що 08 червня 2017 року приблизно о 04 год. 30 хв., біля автомобільного міжнародного пункту пропуску «Ягодин», що розміщений у в с. Старовойтове Любомльського району Волинської області, дійсно мали місце усі детально викладені в обвинуваченні щодо неї обставини її конфлікту з поліцейським ОСОБА_6 , в ході якого вона вчинила опір поліцейському у зв`язку з виконання ним службових обов`язків, не виконувала його законні вимоги. Вона не оспорює жодних викладених в обвинуваченні фактичних обставин вчинення нею цього злочину, правильно розуміє зміст цих обставин.

ОСОБА_5 суду пояснила, що щиро розкаюється у вчиненому, попросила вибачення у потерпілого, завдані злочином збитки та заподіяну шкоду відшкодовано в повному обсязі, потерпілий до неї будь-яких претензій не має. Тому ОСОБА_5 просила її суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 також суду показав, що 08 червня 2017 року приблизно о 04 год. 30 хв., біля автомобільного міжнародного пункту пропуску «Ягодин», що розміщений у в с. Старовойтове Любомльського району Волинської області, дійсно мали місце усі детально викладені в обвинуваченні щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обставини конфлікту, в ході якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили опір йому як поліцейському у зв`язку з виконання ним службових обов`язків, що полягав у невиконанні ними його законних вимог, та обвинувачений ОСОБА_4 словесно погрожував йому, у зв`язку з виконання ним службових обов`язків, позбавити життя, і в нього були усі підстави сприймати ці погрози як реальні та боятися їх здійснення. Він не оспорює жодних викладених в обвинуваченні фактичних обставин вчинення злочинів, правильно розуміє зміст цих обставин.

Також він відмовляється від свого цивільного позову про стягнення з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завданої злочинами моральної шкоди, наслідки такої відмови йому зрозумілі.

На даний час він жодних претензій до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного зокрема, не має, прийняв їхні вибачення, на їх суворому покаранні не наполягає.

З урахуванням того, що фактичні обставини вчинення злочинів учасниками провадження не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позицій відсутні, заслухавши думку учасників провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини вчинення злочинів доведеними наявними у кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у вчиненні опору працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконання ним службових обов`язків, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у погрозі вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України.

Своїми умисними протиправними діями, які виразилися у вчиненні опору працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, ОСОБА_5 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за вчинення обох злочинів суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків та усунення заподіяної шкоди, а також ту обставину, що ОСОБА_4 є особою молодого віку.

Зазначену в обвинуваченні обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_4 за вчинення обох злочинів, а саме, вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку, слід виключити з обвинувачення ОСОБА_4 , оскільки вказана обставина є кваліфікуючою ознакою злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342 та ч. 1 ст. 345 КК України, за вчинення яких настає відповідальність ОСОБА_4 .

Крім того, при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, його поведінка після вчинення злочинів є виключно позитивною, потерпілий на його суворому покаранні не наполягає. Крім того ОСОБА_4 фактично утримує свою дружину, яка не працює, та матеріально допомагає своїй матері ОСОБА_5 , яка є інвалідом третьої групи, не працює, потребує лікування.

З урахуванням викладеного ОСОБА_4 слід призначити основне покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за цей злочин. З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням встановлених судом даних про особу ОСОБА_4 , які характеризують його виключно позитивно, суд вважає за можливе при призначенні ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 345 КК України застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті Особливої частини КК України за цей злочин, і призначити ОСОБА_4 основне покарання у виді штрафу в розмірі, встановленому для цього виду покарання в Загальній частині КК України.

При призначенні ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків та усунення заподіяної шкоди.

Зазначену в обвинуваченні обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , а саме, вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку, слід виключити з обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки вказана обставина є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, за вчинення якого настає відповідальність ОСОБА_5 .

Крім того, при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, її поведінка після вчинення злочину є виключно позитивною, вона є інвалідом третьої групи, не працює, потребує лікування; потерпілий на її суворому покаранні не наполягає.

З урахуванням викладеного ОСОБА_5 слід призначити основне покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за цей злочин.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 заявив про відмову від свого цивільного позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди. Наслідки вчинення такої процесуальної дії ОСОБА_6 роз`яснені і зрозумілі.

Тому на підставі ч. 3 ст. 206 ЦПК України провадження в частині цивільного позову слід закрити у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_6 від позову.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль марки «Opel Zafira-A», темно синього кольору, реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 слід повернути ОСОБА_4 .

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 368, 370 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України, та призначити йому основне покарання

за ч. 1 ст. 345 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі ста десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 870 грн. (одну тисячу вісімсот сімдесят гривень);

за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. (одну тисячу сімсот гривень).

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі ста десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 870 грн. (одну тисячу вісімсот сімдесят гривень).

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та призначити їй основне покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. (одну тисячу сімсот гривень).

Провадження в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від позову.

Речовий доказ автомобіль марки «Opel Zafira-A», темно синього кольору, реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Шацький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя Шацького районного суду Волинської області ОСОБА_1