Провадження № 11-кп/4820/116/19
Категорія: ч.1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004083 від 21 червня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 листопада 2018 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 листопада 2018 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого.
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Постановлено строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
За вироком суду, 20 червня 2018 року близько 18 год. ОСОБА_8 на сходовій клітині сьомого поверху будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливу м`яких тканин правої навколоочної ділянки обличчя, які за своїм характером відносяться до категорії легких, що мають незначні скороминучі наслідки.
За умисне легке тілесне ушкодження ОСОБА_8 підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.125 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , як видно з її змісту, просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді штрафу. В обґрунтування своїх вимог вказує, що з вироком суду він не згідний, призначене судом покарання у виді 200 годин громадських робіт позбавить його можливості працевлаштуватись, що суттєво вплине на його дохід. Вину у вчиненому визнає, вказує, що вдарив потерпілу з необережності, через неправомірні дії потерпілої.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 в підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду - без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 КК України, тобто у вчиненні злочину, за який він засуджений, за наведених в вироку обставин підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.
Обвинувачений в суді першої інстанції підтвердив факт, що дійсно у вказаний час та місці наніс потерпілій удар кулаком в обличчя, заподіявши тілесні ушкодження, вказував, що вчинив такі дії, оскільки вона ввірвалась в квартиру ОСОБА_10 , у якій він - обвинувачений, ОСОБА_10 та чоловік потерпілої грали в карти та вживали спиртні напої; звинуватила його в тому, що він споює її чоловіка та палицею вдарила його. Тому він, будучи п`яним, виштовхав потерпілу на сходинковий майданчик та вдарив її рукою в обличчя.
Показами в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_9 про те, що у вказаний час зайшла в квартиру ОСОБА_10 , у якій обвинувачений, ОСОБА_10 та її чоловік вживали спиртні напої, і попросила свого чоловіка піти з нею додому допомогти зміряти артеріальний тиск. Обвинувачений накинувся на неї, виштовхав її в коридор на сходинкову клітину, де наніс безліч ударів по голові та удар кулаком в обличчя, заподіявши тілесні ушкодження, що узгоджуються з даними слідчого експерименту, проведеного з її участю.
Даними дослідженого в суді першої інстанції висновку судово медичної експертизи № 638 від 13.07.2018 року підтверджено, що у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу м`яких тканин правої навколоочної ділянки, що могло утворитись не менше ніж від одного удару твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею та за своїм характером відноситься до категорії легких, що мають незначні скороминучі наслідки.
Даними висновку експерта № 840 від 18.09.2018 року підтверджується, що механізм утворення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень в цілому може відповідати її показанням під час слідчого експерименту.
Свідок ОСОБА_11 вказував в суді, що хтось постукав в двері де перебував обвинувачений, свідок та ОСОБА_10 , і обвинувачений, який сидів крайнім, пішов відкривати двері. Потім свідок почув крик своєї дружини, а коли вийшов - то побачив, що вона впала, обпершись на стіну коридору. Разом з ОСОБА_10 вони підняли її та вивели на сходинкову клітину. Обвинувачений намагався вдарити руками в голову. Свідок став між обвинуваченим та дружиною, перешкоджаючи вдарити її. Проте, той все-таки наніс їй удар кулаком в праве око, а потім штовхнув її біля ліфта, від чого вона знову впала. Такі показання свідка підтверджуються під час проведеного слідчого експерименту, що зафіксовано у протоколі від 24.09.2018 року та відеозаписі цієї слідчої дії, та даними дослідженого в суді першої інстанції висновку експерта № 865 від 25.09.2018 року підтверджується, що механізм утворення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень в цілому може відповідати показам свідка ОСОБА_11 під час слідчого експерименту.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав показання потерпілої та свідка ОСОБА_11 достовірними, з чим погоджується апеляційний суд. Їх показання є послідовними, в деталях співпадають між собою, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами в провадженні висновками експертиз. Зібрані та досліджені докази давали суду підстави для обґрунтованого висновку про умисне спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, тому доводи апеляційної скарги, що такі тілесні ушкодження він спричинив потерпілій внаслідок необережності не можуть бути враховані, так як суперечать сукупності досліджених судом першої інстанції доказів.

Дії ОСОБА_8 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Покарання ОСОБА_8 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

Обираючи вид та розмір покарання ОСОБА_8 , суд вірно врахував ступінь тяжкості злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих його покарання обставин. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується посередньо, у скоєному не розкаявся, має на утриманні малолітню дитину. Врахувавши вищевикладені обставини, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Всі встановлені судом обставини, в їх сукупності, давали суду підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України в виді громадських робіт в максимальному розмірі, передбаченому санкцією цієї статті.
Колегія суддів вважає таке рішення переконливим та вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , що призначене покарання у виді громадських робіт позбавляє його можливості працевлаштування, що суттєво вплине на його дохід, не можуть бути враховані. Обвинувачений вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, щодо особи похилого віку, не розкаювався у вчиненому ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні після ухвалення оскарженого вироку, зважаючи на зміст поданої апеляційної скарги. Суд врахував високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, що встановлено даними досудової доповіді органу пробації. З врахуванням вказаного та даних про особу обвинуваченого в провадженні відсутні підстави для пом`якшення призначеного покарання, позаяк покарання в виді штрафу не сприятиме досягненню мети, визначеної ст. 50 КК України.

За таких обставин, враховуючи викладене, колегія суддів не може погодитись з твердженням обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі та його захисника в апеляційному суді про призначення обвинуваченому судом явно несправедливого покарання внаслідок його суворості. Призначене покарання в виді 200 годин громадських робіт, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок постановлений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді