Справа № 751/4724/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/139/19
Категорія - ст. 185 ч. КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР №0007581 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2016 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Червоний Чабан, Каланчацького району, Херсонської області, громадянки України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначене покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 61,50 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.10.2015, приблизно о 11 год. 55 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «Єва» по проспекту Перемоги, 13, у м. Чернігові, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з полиці торгівельної вітрини таємно викрала туалетну воду «Арманд Безі ін Ред», яка належить ТОВ «РУШ», ємністю 30 мл., вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №702/16-24 від 22.02.2016, 638,00 грн., чим спричинила ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження.

Вказує, що стороною обвинувачення не встановлено та не надано належних і допустимих доказів скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Зазначила, що в ході досудового розслідування були допущені істотні порушення, зокрема стороною обвинувачення було надано як доказ вини не оригінал, а копію відеозапису з камер відеоспостереження, без зазначення даних камери, та не надано доказів легітимності здійснення відеоспостереження. Протокол огляду місця події від 03.10.2015 складений з порушенням норм КПК України, а тому є недопустимим доказом. Крім того, до участі в даній слідчій дії в якості понятих були залучені працівники магазину, які є зацікавленими особами. Вказала на суперечливість показань представника потерпілого ОСОБА_9 з приводу дати огляду місця події та звернення із заявою до правоохоронних органів. Зазначила, що недопустимим доказом є і постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.10.2016 та висновок експерта, який здійснювався без дослідження предмета. Крім того, вказала, що були порушені права на захист ОСОБА_7 , оскільки їй не було призначено захисника на першу вимогу, хоча з відповідним клопотанням вона зверталась 17.12.2015 та 02.03.2016.

В запереченнях прокурор просив апеляційну скаргу адвоката в інтересах обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про час і місце розгляду кримінального провадження повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідача, адвоката, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Не дивлячись на не визнання вини обвинуваченою ОСОБА_7 , її вина у вчиненні інкримінованих їй злочинних дій підтверджується доказами зібраними у кримінальному провадженні.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується, зокрема показаннями ОСОБА_9 , представника потерпілої юридичної особи, згідно яких вбачається, що 03 жовтня 2015 року їй як керуючій магазину «Єва» № 1402 в м. Чернігові, зателефонували адміністратори та повідомили, що не дорахувались однієї туалетної води, яка мала бути в наявності. При перегляді відеозапису побачили, що обвинувачена з дочкою перебували біля вітрини та дочка взяла воду, передала матері та сховала її за пазуху, а в іншому залі розірвали упаковку. На відео обличчя ОСОБА_7 було досить добре видно. Далі про крадіжку сповістила службу безпеки, і вони стали чекати, коли особа прийде іншого разу. Наступного дня, приблизно в той же час, обвинувачена прийшла в магазин, покрутилась біля каси і вийшла. Її впізнали по відеозапису і продавець ОСОБА_10 пішла за нею, обвинувачена почала тікати, вони викликали міліцію. Безпосередньо вона побачила обвинувачену в опорному пункті міліції, де вона не визнавала, що вкрала воду у них в магазині. Туалетна вода «Арманд Безі ін Ред», 30 мл, має сертифікат відповідності та за цінами магазину коштувала більше 800 грн. Обривки упаковки вони показали працівникам поліції. Всі записи з камер відеоспостереження скинули на флешку і віддали дільничному. Документи про ліцензування камер вона надала органом слідства. Згоду на огляд магазину працівниками поліції надавала, чи підписувала документи про вилучення не пам`ятає.

Згідно показань наданих у суді першої інстанції свідка ОСОБА_11 , продавця консультанта магазину «Єва», остання повідомила, що 04 жовтня 2015 року бачила відео, на якому було дві людини - жінка та дівчина. Коли ці жінки зайшли до магазину, вона повідомила старшому продавцю та натиснула кнопку виклику охорони.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_10 , адміністратора магазину, вбачається, що 04.10.2015 попередня зміна їй повідомила, що була крадіжка туалетної води. Вони передивились відео, жінку та її дочку запам`ятала в обличчя. Біля обіду вказані жінки знову прийшли до магазину, вона пішла за ними та останні стали тікати. В її присутності приїхали працівники міліції. Коли підійшла охорона, жінок попросили пройти в магазин до приїзду міліції. Вони відмовились, виривались, кричали.

Згідно показань свідка, слідчого ЧВ НП ОСОБА_12 , наданих в суді першої інстанції вбачається, що в жовтні 2015 року він виїжджав на виклик у складі слідчо-оперативної групи в магазин «Єва» з приводу крадіжки парфумів. На місці були дільничний інспектор і адміністратор, яка написала заяву, надала відеозапис з камери спостереження та фрагменти паперової коробки з-під парфумів, які були вилучені. Був проведений огляд місця події та відібрані пояснення у працівників магазину за участю понятих, які були залучені дільничним з числа працівників з магазину.

Вина обвинуваченої підтверджується також іншими письмовими доказами, які містять матеріали провадження, які були досліджені в судовому засіданні суду першої інстанції.

Так, згідно відеозапису на диску формату DVD RW, 4,7 Гб, вилученому під час огляду місця події в магазині «Єва», вбачається, що ОСОБА_7 сховала під полу верхнього одягу одиницю товару з полиці торгівельної вітрини магазину. В подальшому, під час руху по торгівельній залі у неї з-під одягу випадали фрагменти паперу, які вона, озираючись, підбирала, та частину поклала на іншу полицю в магазині.

Висновком експерта №702/16-24 від 22.02.2016, згідно якого встановлена середня ринкова вартість туалетної води «Арманд Безі» серія Ін Ред, ємністю 30 мл, станом на 03.10.2015 року - 638,00 грн.

Доводи апеляційної скарги адвоката про те, що 03 жовтня 2015 року з приводу крадіжки ніхто не звертався у правоохоронні органи спростовується матеріалами кримінального провадження, зокрема заявою ОСОБА_9 від 03.10.2015 до Чернігівського МВ УМВС з приводу зникнення із магазину «Єва» туалетної води, рапортом від 03.10.15 про прийняття заяви ОСОБА_9 , та витягом з кримінального провадження № 0007581 про внесення 03.10.15 до ЄРДР інформації про надходження заяви ОСОБА_9 про те, що 03.10.2015 невстановлена особа за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрала парфум, в подальшому, а саме 11.05.2016 до ЄРДР були внесені оновлені дані із значенням даних про особу, якій було повідомлено про підозру.

Крім того, із змісту протоколу огляду місця події вбачається, що дана слідча дія була проведена слідчим ОСОБА_12 на підставі повідомлення чергового саме 03.10.2015 за участі понятих та безпосередньо ОСОБА_9 , яка згідно заяви надала дозвіл на огляд. Під час даного огляду були вилучені відеозапис з камери відеоспостереження та фрагменти паперової обгортки парфумів.

Згідно показань свідка ОСОБА_12 , який проводив слідчі дії 03.10.2015 вбачається, що в його присутності особу жіночої статі яка була зображена на відео і яка скоїла крадіжку не затримували та згідно показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , жінок, що зайшли до магазину наступного дня, а саме 04.10.2015 вони впізнали по відеозапису, та в їх присутності приїхали працівники міліції.

Доводи захисту з приводу суперечності показань ОСОБА_9 , а також зацікавленості працівників магазину, які були понятими при проведенні слідчих дій, є безпідставними.

Так, наявність розбіжностей свідчень свідків у деталях, пояснюється значним проміжком часу між подіями та надання ними свідчень в суді першої інстанції, а також відмінності у суб`єктивному сприйнятті подій, що відбувались.

Разом з тим, показання зазначених осіб є детальними, послідовними та логічними щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, і повністю узгоджуються між собою, а також з матеріалами кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на недопустимість доказу - диску з відеозаписом з камери спостереження, не ґрунтуються на законі з огляду на таке.

За змістом ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Дублікат документа (документ, виготовлений таким же способом, як і його оригінал) може бути визнаний судом як оригінал документа.

Для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо, зокрема, оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур.

Згідно вироку суду, вказаний диск з камери відеоспостереження, визнаний судом належним та допустимим доказом, з огляду на положення ст. 85, 86 КПК України, та відповідно до положень ч. 4 ст. 99 КПК України є дублікатом документа, визнаним як оригінал. Жодних сумнівів щодо достовірного відображення подій, зафіксованих на відео, в учасників судового провадження не виникло, так як метою виготовлення копії було продублювати оригінал документу, зробити його точне відтворення.

Твердження адвоката, що в порушення вимог ст. 99 КПК України, флешка, на яку представником магазину було записано відеозапис з камери відео спостереження і яку було передано слідчому, а також диск, на який в подальшому було скопійовано запис, є недопустимими доказами, не заслуговують на увагу та спростовуються вищезазначеним.

Крім того, виходячи з засад змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбачених ст. 22 КПК України, сторона захисту мала можливість надати свої докази, які б спростували докази сторони обвинувачення.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апелянта про недопустимість доказів: протоколу огляду місця події, постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання та відеозапису, не заслуговують на увагу.

Посилання захисника на порушення під час досудового розслідування права ОСОБА_7 на захист, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі. Після набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваної, їй було роз`яснено право на захист, та за її вимогою було забезпечено участь захисника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції в повній мірі дав оцінку всім доказам та обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_7 судом першої інстанції призначене з врахуванням ступеню суспільної тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, має на утриманні дитину-інваліда.

Призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2016 року, щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4