ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3631/18 Номер провадження 11-кп/814/306/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 30.08.2018,
ВСТАНОВИЛА:
30.08.2018 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жема Усть Вимський район Республіка Комі Російська Федерація, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовлено.
Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення,оскільки ОСОБА_7 не працює та бажання працювати не виявляє, під час відбування покарання характеризується задовільно, стягнень та заохочень не має.
В апеляційній скарзі засуджений, просить скасувати ухвалу суду та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Свої вимоги мотивує тим, що суд не врахував того, що ОСОБА_7 відповідно до характеристики колонії характеризується задовільно, стягнень та заохочень не має, має сестру, яка проживає по АДРЕСА_1 та у разі звільнення буде працевлаштований.
Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі .
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали судового провадження та особової справи, і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений за весь час відбування покарання не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, ОСОБА_7 15.06.2015 Апеляційним судом Полтавської області визнаний винуватим та засуджений за ч. 2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі (а.о.с. 41-46)

15.02.2016 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області засудженому ОСОБА_7 у відповідності до ч.5 ст. 75 КК України у строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 8.05.2014 по 15.06.2015 (а.о.с.56)

Початок строку покарання ОСОБА_7 з 8.05.2014, кінець строку покарання 1.04.2021.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 8.05.2014.

Під час утримання в ДУ «Полтавська установа виконання покарання» характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав.
З 26.06.2015 відбуває покарання в державній установі «Кременчуцька виправна колонія №69».
Згідно характеристики засудженого, наданої начальком відділення №12 соціально-психологічної служби ДУ «Кременчуцька ВК №69» ОСОБА_9 , погодженої виконуючим обов`язків заступника начальника Державної установи «Кременчуцька виправна колонія №69» із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_10 , затвердженої начальником Державної установи «Кременчуцька виправна колонія №69» ОСОБА_11 від 22.08.2018, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується задовільно, стягнень та заохочень не має. По відношенню до представників адміністрації установи ввічливий, виконує їх законні вимоги. На заходи виховного характеру реагує задовільно. За характером мовчазний, спокійний на контакт іде легко. Позову не має. На виробництві установи не працевлаштований. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. Не приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу. Вину свою визнає,розкаюється у злочині за який засуджений.
21.04.2016 рішенням комісії Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» засудженому відмовлено в застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення.
6.04.2017 рішенням комісії Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» засудженому відмовлено в застосуванні ст.82 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.
9.08.2018 рішенням комісії Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» засудженому відмовлено в застосуванні ст.81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_7 суд першої інстанції всебічно врахував дані про поведінку і ставлення до праці ОСОБА_7 за весь час відбування покарання, які наведені вище.

Також, колегія суддів враховує, що в разі звільнення засуджений буде проживати по АДРЕСА_2 та буде працевлаштований (нічним сторожем, вантажником, прибиральником) ФОП ОСОБА_12 , але на правильність прийнятого рішення суду це не впливає.
З 26.06.2015 відбуває покарання в Державній установі «Кременчуцька виправна колонія №69» і на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений на виробництві установи не працевлаштований (а.с.8).
З огляду на те, що головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення за весь час відбування покарання, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно - дострокового звільнення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376,405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 30.08.2018 щодо ОСОБА_7 без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4