Житомирський апеляційний суд
Справа №293/651/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
представника потерпілого: ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року , якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця смт.Черняхів, Житомирської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за клопотанням адвоката ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв"язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 та прокурора, заявлений в інтересах держави, залишено без розгляду.
Закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000287 14.06.2015року на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Згідно оскаржуваної ухвали суду органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Так, 14.06.2015 близько 04 години ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 сиділи на лавці, що розташована на зупинці громадського транспорту поруч з Черняхівським ТМО по вул.І. Франка в смт. Черняхів. В той же день та час до ОСОБА_7 та ОСОБА_11 підійшли раніше їм знайомі ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , де під час розмови, між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 на грунті особистих неприязних стосунків, виник словесний конфлікт. В ході вказаного конфлікту ОСОБА_7 підвівся з лавки, підійшов до ОСОБА_15 та своєю рукою, стиснутою у кулак, умисно наніс удар в область грудної клітини ОСОБА_15 . Після чого, ОСОБА_12 , з метою уникнути вказаного конфлікту, відійшов від ОСОБА_7 на проїжджу частину. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , ОСОБА_7 наблизився до потерпілого та своєю правою рукою, стиснутою в кулак, наніс другий удар в область грудної клітини ОСОБА_15 . Після чого, не припиняючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 правою рукою, стиснутою в кулак, наніс третій удар в область грудної клітини ОСОБА_15 . Внаслідок отриманого удару потерпілий ОСОБА_12 не втримався на ногах та впав на асфальтоване покриття проїжджої частини. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, направленні на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , дочекавшись коли потерпілий підвівся на ноги, лівою рукою, стиснутою у кулак, умисно наніс удар в область носа ОСОБА_15 .
В результаті завданих ударів за вищевказаних обставин, ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді оскольчатого перелому кісток спинки носа з викривленням носової перетинки, рани та синця на спинці носа, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.06.2018 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Стверджує, що суд під час розгляду кримінального провадження обмежився лише виконанням підготовчої частини судового розгляду і в порушення вимог ст.ст.347-363 КПК України не з`ясовував обставини, установлені під час кримінального провадження і не перевірив їх доказами, а відразу розглянув клопотання захисника щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України і закрив кримінальне провадження на підставі ст.49 КК України та постановив відповідне рішення. Висновок суду в мотивувальній частині ухвали про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину невеликої тяжкості, не відповідає матеріалам кримінального провадження. Виходячи з того, що суд першої інстанції не досліджував фактичні обставини кримінального правопорушення, то допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 прокурор Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_17 просить апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_15 залишити без задоволення, а ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області стосовно ОСОБА_7 без змін. З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості та 14 червня 2018 сплинув встановлений ст.49 КК України 3 трирічний строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності. Згідно ч.3 ст.285 КК України, у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку. Однак, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав. Зазначає, що суд правильно застосував кримінальний закон, який підлягав застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, а також прокурора, які заперечили проти апеляційної скарги потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1,4 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.3 ст.285 КПК України, у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Зазначених положень Закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.
Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчинені злочину за ч.2 ст.125 КК України, який дійсно мав місце та містить всі його складові. Дана обставина ніким з учасників провадження не сопорювалась. Разом з тим, зазначений злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості та 14 червня 2018 року, як вірно встановлено судом першої інстанції, сплинув встановлений ст.49 КК України 3 трирічний строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності з моменту вчинення злочину за ч.2 ст.125 КК України, оскільки сам злочин згідно обвинувального акту було вчинено 14.06.2015 року.
При цьому, в судовому засіданні 18.06.2018 року захисником обвинуваченого ОСОБА_8 подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності останнього на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні. Направлене до суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 повністю відповідає вимогам КПК України, зокрема ч.4 ст.286 КПК України. Так, відповідно до вимог ст.49 КК України матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених законом строків давності та відсутність обставин, що порушують перебіг строків давності. Так, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав.
Враховуючи, що на момент розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України сплинув 3 трирічний строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, на підставі чого захисник ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності останнього на підставі ст. 49 КК України, то суд першої інстанції вірно та у відповідності до ч.ч.1,4 ст.286 КПК України розглянув таке клопотання невідкладно, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами.
Враховуючи наведені вище положення Закону, які не передбачають обов`язкового встановлення вини обвинуваченого при його звільненні від кримінальної відповідальності за ст.49 КПК України, то відповідно оскаржувана ухвала Черняхівського районного суду від 18 червня 2018 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України не повинна містити дані про встановлення вини останнього у вчинені інкримінованого йому злочину.
Доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10 , що суд під час розгляду кримінального провадження обмежився лише виконанням підготовчої частини судового розгляду і в порушення вимог ст.ст.347-363 КПК України не з`ясував обставини, установлені під час кримінального провадження, не перевірив їх доказами, а відразу розглянув клопотання захисника щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України і закрив кримінальне провадження на підставі ст.49 КК України, є небгрунтваними, оскільки такі доводи суперечать та спростовуються положенням п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.ч.1,4 ст.286 КПК України.
Судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, оскільки ним правильно застосувано кримінальний закон, який підлягав застосуванню, а при його ухваленні не було допущено порушень вимог КПК України .

Тому підстав до задоволення апеляційної скарги потерпілого, скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Судді: