Справа № 191/3984/18
Провадження № 1-кп/191/306/18
У Х В А Л А
іменем України

11 березня 2019 року м. Синельникове

Колегія суддів Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

За участі секретаря ОСОБА_4

розглянувши в закритому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001321 від 04.08.2018 року відносно:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженому, не працюючому, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,

За участі прокурорів ОСОБА_6 , законного представника потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
05.10.2018 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.152 КК України, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001321 від 04.08.2018 року.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів. Клопотання вмотивовано тим, що ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 15 березня 2019 року .

Прокурор вважає, що під час судового розгляду наявні ризики які, відповідно до вимог ст.177 КПК України, дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи обізнаним про суворість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а саме вдатися до залякування потерпілої та свідків для того, щоб останні змінили свої свідчення на його користь, оскільки вони проживають в одному будинку, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечували. Захисник зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 має можливість проживати у своєї сестри в м. Синельникове Дніпропетровської області, бажає працювати і не має наміру ухилятися від суду, прокуратури, органів досудового розслідування чи вчиняти інші правопорушення. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити як виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився і виправдовує тримання особи під вартою.

Згідно з ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 року підозрюваному ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 15.03.2019 р., включно.

Вказаний запобіжний захід було продовжено у зв`язку з тим, що під час судового розгляду по вказаному кримінальному провадженню були достатні підстави вважати, що існують ризики того, що ОСОБА_5 , будучи обвинуваченим у вчиненні особливо тяжкого злочину, знаходячись на волі, може негативно вплинути на хід досудового розслідування або переховуватися від слідства та суду .

Що стосується заявлених ризиків щодо можливості переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду , а також негативного впливу на хід судового розгляду, то колегія суддів вважає, що на даний час ці ризики не зменшилися і не змінилися. Судовий розгляд станом на 11.03.2019 р.- не закінчений

Суд, дослідивши надані докази та заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , також слід обов`язково враховувати вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Разом з тим Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченого процесуальних обов`язків, оскільки інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою не можуть забезпечити належним чином виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальних обов`язків .

Таким чином, суд вважає за необхідне клопотання прокурора- задовольнити, а в задоволенні клопотання захисника про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт- відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.184, 199,314,331 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання прокурора Синельниківської місцевої прокуратури про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою- задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 ( шістдесят) днів, тобто до 09 травня 2019 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений о 16 год 50 хв. 11 березня 2019 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3