Справа № 201/893/19
Провадження № 1-кс/201/653/2019
УХВАЛА
іменем України

23 січня 2018 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання вказав на те, що відповідно до Порядку ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 грудня 2007 р. № 1396 цей Порядок, що розроблений відповідно до Законів України Про ліцензування видів господарської діяльності, Про архітектурну діяльність, Про основи містобудування та Про регулювання містобудівної діяльності, встановлює загальні вимоги до ліцензування господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками (далі - будівельна діяльність). Ліцензування будівельної діяльності та контроль за додержанням ліцензійних умов здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - орган ліцензування).

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 р. № 294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Основним завданням Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, ліцензування видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, та здійснення контролю за додержанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов провадження видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Держархбудінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Так, в грудні місяці 2018 року представник за довіреністю ТОВ «Стройлайн ЛТД», ОСОБА_8 зустрівся із представником юридичної компанії ТОВ «Торгівельний дім «Сансет», ОСОБА_7 , яка здійснює зокрема, послуги із оформлення документів щодо подальшого надання будівельних ліцензій отримання Товариством ліцензії для здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів із значними наслідками (категорії СС3).

Після чого, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , за вирішення питання щодо отримання ТОВ «Стройлайн ЛТД», ліцензії, на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, маючи намір вплинути на службову особу Держархбудінспекції, що в силу службових повноважень має можливість вирішити питання, щодо отримання ТОВ «Стройлайн ЛТД», ліцензії господарської діяльності з будівництва об`єктів із значними наслідками (категорії СС3), зустрілась із предстаником ТОВ «Стройлайн ЛТД», ОСОБА_8 , та повідомила йому про те, що вказане питання окрім неї вирішити ніхто не зможе і у разі, якщо вказане питання буде вирішено позитивно, їй особисто необхідно надати 1 850 доларів США та водночас зазначила, що у разі ненадання такої неправомірної вигоди, ТОВ «Стройлайн ЛТД», взагалі не зможе отримати таку ліцензію.

Після чого, ОСОБА_7 , 22.01.2019 приблизно о 12 год. 05 хв., зустрілась в кафе «SC», розташованого по вул. Барикадній, 11-А в м. Дніпро з ОСОБА_8 , де останній передав ОСОБА_7 в якості неправомірної вигоди заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 1 650 доларів США (4 купюри номіналом по 100 доларів кожна з серією т онмером: НЕ34414836В, KF39486710С, HF22165783В, FG05080436В, 1 купюра номіналом 50 доларів США з серією та номером В71579262А, та 12 купюр номіналом 100 доларів з надписами на кожній купюрі «Імітаційний засіб» та єдиним номером KB86817228I).

Таким чином, ОСОБА_7 , отримавши зазначені грошові кошти в якості неправомірної вигоди, довела свій злочинний умисел до кінця.

В подальшому, в цей же день, 22.01.2019 зазначені вище грошові кошти на загальну суму 1 650 доларів США, були вилучені працівниками поліції в ході огляду кафе «SС», розташованого по вул. Барикадній, 11А в м. Дніпро.

Таким чином умисні дії ОСОБА_7 , 1976 р.н., які виразились у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаною з вимаганням такої вигоди, кваліфікуються за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

22.01.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В клопотанні слідчий посилається також на те, що в ході досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_7 вчинила тяжкий злочин проти громадської безпеки, існує ризик, що підозрювана ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2) Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: орган розслідування вважає, що ОСОБА_7 в подальшому може як у спосіб погроз так і реально незаконно впливати на свідків за провадженням;

4) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: на даний час орган досудового розслідування встановлює факт можливого систематичного вчинення ОСОБА_7 аналогічних злочинів та вважає, що остання може продовжити вчинювати аналогічні злочини, або при здійсненні тиску на свідка вчинити інший злочин.

В судовому засіданні прокурор та слідчий просили суд обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваної на їх думку неможливо.

Підозрювана та її захисники в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, надали суду письмові заперечення та документи підтверджуючі позитивну характеристику підозрюваної, наявність у неї міцних соціальних зв`язків, посилалися на відсутність доказів наявності ризиків необхідних для обрання запобіжного заходу, оспорювали кваліфікацію підозри та посилалися на відсутність підстав застосування самого жорсткого із передбачених КПК України запобіжного заходу.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши відповідно до ч.4 ст.193 КПК України матеріали, що мають значення для вирішення клопотання, та надані сторонами докази, приходить до наступного.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

При вирішенні даного клопотання суд виходить з того, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання, в тому числі, таким спробам, як: п.1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; п.3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; п.4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; п.5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У даній справі суд приходить до висновку про те, що слідчим та прокурором належними та достатніми доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, а саме на думку суду існує ризик впливу підозрюваної на свідків у даному кримінальному провадженні та ризик можливості приховування нею частини речових доказів, які ще не було досліджено. До такого висновку суд приходить з врахуванням наданих слідчим та прокурором доказів, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що безпосередньо підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: копією повідомлення про підозру, копіями протоколів допитів свідків, копією протоколу затримання підозрюваного.

Оцінюючи клопотання та надані докази в частині недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні суд приходить до висновку про те, що дані обставини не були підтверджені слідчим та прокурором належними та достатніми доказами. Так судом з наданих захисниками доказів встановлено, що підозрювана має постійне місце проживання, та міцні соціальні зв`язки у тому числі має неповнолітню дитину та непрацездатну матір, позитивно характеризується за місцем роботи. Вищевказане свідчить про необхідність застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. При цьому суд враховує, що навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваної.

Оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, а також враховуючи, що підозрювана має тісні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивні характеристики суд вважає, що до підозрюваної слід застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт у нічний час, який буде співмірним та достатнім для забезпечення належного виконання нею своїх процесуальних обов`язків під час розслідування кримінального провадження.

Крім того, суд, обираючи до підозрюваної саме такий запобіжний захід, вважає необхідним покласти на неї низку процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - відмовити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрювану ОСОБА_7 обов`язки:

-з`являтись до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без відповідного дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого мешкання;

- не залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в період доби з 23-00 годин до 6-00 годин.

Строк дії даної ухвали до 20 березня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1