У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Местія Республіки Грузія, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000450.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,
підозрюваний ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6
перекладач ОСОБА_9 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01.04.2019 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити. Обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
У разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, який родина, цивільна дружина ті її батьки можуть сплатити.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що при ознайомленні з матеріалами справи встановлено, що дата та час, зазначені у журналі судового засідання, не відповідають даті та часу на запису відео фіксації судового засідання.
Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, обставини, що викладені у повідомленні про підозру та у клопотанні про застосування запобіжного заходу, текст яких перенесено в мотивувальну частину ухвали, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, затримання особи відбувалось з грубими порушеннями.
Вказує на те, що із доданих до клопотання матеріалів, а саме, протоколу затримання особи від 31.01.2019 р. вбачається, що фактичне затримання ОСОБА_5 відбулося близько 11.10 год. 31.01.2019 р. Оскаржуваною ухвалою строк застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 визначено до 01.04.2019 р., при цьому відсутні посилання на дату та фактичний час затримання ОСОБА_10 . Отже, при визначенні строку дії ухвали, слідчий суддя не врахував дати та часу фактичного затримання, чим порушив ч. 5 ст. 115 КПК України.
Наполягає на тому, що докази, надані органом досудового розслідування, є неналежними, а тому не можуть бути прийнятими судом на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_10 . Крім того, матеріали за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та інші матеріали кримінального провадження не були предметом дослідження у судовому засіданні та не надавались до клопотання про застосування запобіжного заходу.
Звертає увагу на те, що затримання ОСОБА_5 відбулось 31.01.2019 р. о 11.10 год. під час незаконного проникнення до житла без ухвали слідчого судді, обшук проводився також без ухвали слідчого судді.
Також в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді невірно зазначена адреса фактичного місця проживання ОСОБА_5 , оскільки згідно рішення Мішково-Погорілівської сільської ради № 140 від 21.11.2006 р., вказана адреса по АДРЕСА_3 була замінена на № 78.
ОСОБА_5 з липня 2016 р. фактично проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_11 , за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, постійно працював, а тому підозрюваному ОСОБА_5 можливо обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання по АДРЕСА_2 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Вважає, що ризики, на які посилається у клопотанні слідчий, не доведені та не надано підтвердження жодного доказу.
На спростування ризику щодо можливості переховування від досудового розслідування та суду зазначає, що у ОСОБА_5 вилучені закордонний паспорт та внутрішній паспорт громадянина Грузії, крім цього, у нього вилучено документи на підтвердження, що він дійсно втрачав закордонний паспорт та звертався до Консульства Грузії, а також довідка з державних органів Грузії РАЦС про відсутність на території Грузії зареєстрованого шлюбу, тому як на територію України він прибув для створення сім`ї.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в середині жовтня 2018 року, більш точного часу та дати не встановлено, у ОСОБА_12 , який утримується в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 в сумі 20 000 грн. під приводом повернення неіснуючого боргу шляхом вимагання.
З цією метою до реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_12 залучив своїх знайомих ОСОБА_14 , ОСОБА_5 та невстановлених осіб, підтримуючи з ними зв`язок та надаючи вказівки щодо витребування неіснуючого боргу в ОСОБА_13 за допомогою мобільного зв`язку.
26.11.2018 р. ОСОБА_14 разом з ОСОБА_5 , діючи відповідно до спільно розробленого з ОСОБА_12 та невстановленими особами злочинного плану, відвезли потерпілого ОСОБА_13 до гаражу № 432 АГК «Турбініст», де ОСОБА_14 , діючи умисно, з корисливих мотивів, демонструючи потерпілому ОСОБА_13 предмет чорного кольору, зовні схожий на пістолет, застосував до потерпілого насильство, яке виразилось у нанесенні ударів кулаками по різних частинах тулуба та по голові, висловлюючи при цьому на адресу ОСОБА_13 вимоги передачі грошових коштів в розмірі 20 000 грн. у якості сплати неіснуючого боргу перед ОСОБА_12
ОСОБА_5 , демонструючи ОСОБА_13 ніж, та погрожуючи вбивством останнього у майбутньому в разі, якщо той не поверне неіснуючий борг перед ОСОБА_12 , наніс потерпілому декілька ударів кулаками в область обличчя, внаслідок чого потерпілий впав. ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_12 та передав слухавку ОСОБА_13 . Під час розмови потерпілого ОСОБА_13 з ОСОБА_12 останній пред`явив йому вимогу про передачу грошових коштів у розмірі 20 000 грн., під приводом повернення йому неіснуючого боргу, погрожуючи негайним заподіянням йому тяжких тілесних ушкоджень та вбивством у разі невиконання зазначеної вимоги.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 до своєї злочинної діяльності залучили ОСОБА_15 та ОСОБА_16
31.01.2019 р. ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , під погрозою вбивства та застосування насильства примусили ОСОБА_13 зайти до будинку АДРЕСА_4 та піднятися до кімнати на другому поверсі будинку, де вже знаходились ОСОБА_15 та ОСОБА_17 .
Знаходячись в кімнаті, ОСОБА_14 наказав ОСОБА_13 сісти на диван. Після чого ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 по черзі наносили удари руками та ногами по тулубу та голові ОСОБА_13 , завдаючи останньому фізичних страждань. Одночасно з побиттям, ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 висловлювали на адресу потерпілого вимоги передачі грошових коштів у сумі 20 000 грн. як повернення неіснуючого боргу перед ОСОБА_12 та погрози вбивством у разі невиконання вимог.
Після цього, ОСОБА_14 за допомогою мобільного телефону здійснив відео дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_12 та повідомив останньому, що за раніше розробленим планом, він, спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , силою утримують ОСОБА_13 та нанесли йому тілесні ушкодження, змушуючи повернути неіснуючий борг. В подальшому ОСОБА_14 передав мобільний телефон ОСОБА_13 для спілкування з ОСОБА_12 , під час якого останній висловив на адресу потерпілого погрозу продовження застосування до нього насильства у разі відмови виконати вимоги щодо сплати неіснуючого боргу.
В результаті вказаних злочинних дій потерпілому ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови лівої лобно-орбітальної області, гематоми лівої верхньої повіки.
Дії підозрюваного ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, як вимога передачі чужого майна (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та вбивства потерпілого та незаконне позбавлення волі потерпілого, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, яке супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань.
02.02.2019 р. слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Мотивуючи своє клопотання, слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, що підтверджується даними протоколів прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_13 та його допитів, допиту свідка ОСОБА_18 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими матеріалами слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, тих обставин, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків на території України, перебуває на території України з порушенням вимог чинного законодавства, ухиляється від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування, є громадянином Грузії, дійшов висновку про існування ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень, запобігти яким зможе лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, підозрюваного, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема дані протоколів допиту потерпілого ОСОБА_13 , який повідомив про обставини незаконного позбавлення його волі 31.01.2019 р. та вимагання в нього грошових коштів з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та вбивства за адресою АДРЕСА_4 , допиту свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також інші матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 , а відтак доводи апелянта про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованої підозри останнього, не заслуговують на увагу.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Крім того, матеріали клопотання містять дані, які вказують про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не має постійного місця мешкання, володіє певною інформацією про особу потерпілого, про свідків та інших осіб ймовірно причетних до вчинення злочину, коло яких, на даному етапі досудового розслідування встановлюється слідством.
За наведеного, доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не заслуговують на увагу.
З урахуванням тяжкості і обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомості наявних доказів вчинення ним злочину, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.
Апеляційний суд вважає, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, виходячи із даних про його особу та обставин можливо вчиненого злочину.

Фактичне проживання підозрюваного ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, позитивна характеристика за місцем проживання, те, що він раніше не судимий, працював, з огляду на характер та обставини вчинених злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_5 , не зменшують встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які б давали можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Твердження апелянта про те, що слідчим суддею не наведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів та безпідставно не визначено розмір застави, є необґрунтованими та спростовуються змістом оскаржуваної ухвали та встановлених слідчим суддею обставин ймовірного вчинених ОСОБА_5 злочинів, які вчинені із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Неточності, допущені секретарем у журналі судового засідання, не є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або іншого більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2019 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ _________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3