Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/568/2018 Справа № 641/3492/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
цивільного позивача ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
секретаря ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0002980 від 19.12.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, визнається особою, що не має судимості,-
- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 191, ч.ч. 1, 4 ст. ст. 358 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 28 квітня 2017 року в денний час доби, більш точного часу не встановлено, ФОП ОСОБА_4 придбано токарно-гвинторізний станок, модель «16К20», вартість якого відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи складає 50 000 грн. В цей же день, останній домовився із ОСОБА_5 про передачу йому на зберігання вищевказаного станку та перевіз його до орендованого ним приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , для подальшого зберігання без права розпорядження, тобто ввірив йому вказане майно.
Так, 01 серпня 2017 року в денний час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись на території орендованого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , маючи злочинний намір, спрямований на розтрату чужого майна , діючи умисно, без дозволу власника та права розпорядження майном, запропонував ФОП ОСОБА_3 придбати токарно-гвинторізний станок, модель «16К20», належний ФОП ОСОБА_4 , за ціною значно нижчою ринкової. Погодившись на дану пропозицію, ФОП ОСОБА_3 попрохав ОСОБА_5 надати йому документи, підтверджуючі продаж станку. Виконуючи вимоги ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_5 від імені ФОП ОСОБА_4 підробив квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 01.08.2017 та накладну № 1 від 01.08.2017, після чого використав дані документи для оформлення вищевказаної угоди. Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, здійснив розтрату чужого майна, яке йому було ввірено, а отримані від його грошові кошти витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілому ФОП ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 50 000 грн.
Крім того, 01.08.2017 в денний час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись на території орендованого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з наміром, спрямованим на підроблення офіційного документу, власноручно від імені ФОП ОСОБА_4 , не маючи на це законних повноважень, вніс завідомо неправдиві відомості у квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 01.08.2017 та накладну № 1 від 01.08.2017, а саме інформацію про продаж ФОП ОСОБА_4 ФОП ОСОБА_3 токарно-гвинторізного станка, модель «16К20» і отримання за нього грошових коштів в сумі 9800 грн. та поставив підписи ФОП ОСОБА_4 в зазначених документах, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи, тим самим підробив офіційні документи.
Крім того, 01.08.2017 року в денний час, біль точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись на території орендованого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, маючи злочинний намір, спрямований на використання завідомо підроблених документів, здійснюючи продаж токарно-гвинторізного станка, модель «16К20», надав ФОП ОСОБА_3 квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 01.08.2017 та накладну № 1 від 01.08.2017, які є офіційними документами, в яких містились завідомо неправдиві відомості щодо продажу зазначеного станка від імені ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи. Таким чином, ОСОБА_5 , не маючи права на заповнення документів від імені ФОП ОСОБА_4 , та достеменно знаючи, що лише на підставі них здійснить продаж станка та отримує грошові кошти, надав ФОП ОСОБА_3 вищевказані офіційні документи, які не відповідають дійсності, тим самим використав завідомо підроблені документи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 191, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, визнав та підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень (злочинів), викладених в обвинувальному акті, пояснив, що 24 квітня 2017 року ОСОБА_7 йому на зберігання передано токарно-гвинторізний станок, модель «16К20». Зазначив, що в гральних автоматах програв гроші, тому, вирішив продати переданий ОСОБА_4 станок. В подальшому продав станок ОСОБА_3 за 23 500 грн., та 4000 грн. йому заплатив Білов за ремонт вказаного станка. Зазначив, що станок продав без відома ОСОБА_4 . Крім того, зазначив, що у ОСОБА_3 були незаповнені бланки накладна та прибутково касовий ордер, в якій він вніс дані від імені ОСОБА_4 та поставив на них його печатку, яка також перебувала в його розпорядженні. Потім, оригінал документів віддав ОСОБА_3 , а копії залишив у себе. Крім того, вказав, що ОСОБА_3 при продажу повідомив, що станок належить особисто йому. Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав в повному обсязі, розкаюється. Вказав, що визнає цивільний позов в сумі 65 130 грн., але майнову шкоду цивільному позивачу до теперішнього часу не відшкодував.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях (злочинах) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти розгляду кримінального провадження (злочину), в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому пояснив, що в нього з ОСОБА_5 ділові стосунки, він мав намір разом з обвинуваченим відремонтувати куплений ним токарно-гвинторізний станок та продати. Зазначив, що давав в користування ОСОБА_5 печатку його ФОП, але завіряв він все самостійно. Зазначив, що йому не було відомо про те, що ОСОБА_5 продав станок. Претензій матеріального а морального характеру до обвинуваченого не має, просить повернути належний йому станок. Просив призначити покарання ОСОБА_5 на розсуд суду.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень (злочинів) в судовому засіданні доведена повністю.
Таким чином, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 скоїв розтрату чужого майна, яке було йому ввірено, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин) за ч. 1 ст. 191 КК України. Крім того, ОСОБА_5 скоїв підроблення офіційного документа, який видається громадянином-підприємцем, який має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, та ці його дії, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 358 КК України. Крім того, ОСОБА_5 скоїв використання завідомо підробленого офіційного документа, та ці його дії, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не виявлено.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й, зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує пом`якшуючу та відсутність обтяжуючої покарання обставини, а також бере до уваги, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України, вважається особою, що не має судимості. Також, враховуючи відомості досудової доповіді, складеної Слобідським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, згідно висновку якої, на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як «середній». Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 191 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів; кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості.
За таких обставин, суд дійшов висновку щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі,що буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також, санкцією ч. 1 ст. 191 КК України передбачено застосування додаткової міри покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 не обіймав посаду та не займався діяльністю, з якою було пов`язано вчинення злочину, то додаткова міра покарання до обвинуваченого судом не застосовується.
При розв`язанні цивільного позову цивільного позивача ОСОБА_3 про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_5 матеріальної шкоди, завданої в результаті злочину, суд приходить до наступного.
Так, цивільний позивач в судовому засіданні підтримав заявлений ним цивільний позов, просив стягнути на його користь з ОСОБА_5 65 130 гривень в рахунок відшкодування завданої злочином шкоди. При цьому пояснив, що купив у ОСОБА_5 токарно-гвинторізний станок, за 23 500 гривень та сплатив йому 4000 гривень додатково за ремонт даного станка. Зазначив, що зробив ревізію станка та розпочав його ремонт, витративши на це 19 630 гривень та сплатив за ремонт станка 18 000 гривень. Вказав, що на даний час станок перебуває в його розпорядженні. Просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду. Зазначив, що на даний час обвинуваченим не відшкодовано йому матеріальну шкоду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92 р., із подальшими змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що цивільний позив ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 65 130 грн. підлягає частковому задоволенню, в межах суми, сплаченої ОСОБА_3 за придбання та ремонт токарно-гвинторізного станка в розмірі 27 500 гривень. В іншій частині цивільний позов задоволенню не підлягає. Так, згідно вимог п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до положень ст.390 ЦК України, Добросовісний набувач, зокрема, має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.
Таким чином, враховуючи, що цивільним позивачем заявлений позов також щодо стягнення з ОСОБА_5 витрат на придбання нових деталей, які вже встановлені на станок 19630,00 грн., а також на оплату ФОП ОСОБА_8 за ремонт токарно-гвинторізного станка 18000,00 грн., які фактично є поліпшенням майна, суд дійшов висновку, що в цій частині заявленого позову ОСОБА_5 не є належним відповідачем, в зв`язку з чим в зазначеній частині позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані з проведенням почеркознавчих експертиз № 139 від 30.03.2018 року в сумі 3146 гривень 00 коп., № 22 від 09.02.2018 року в сумі 4290 гривень 00 коп., судової товарознавчої експертизи № 26217 від 09.01.2018 року в сумі 858 гривень 00 коп., згідно довідок експертної установи, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Згідно ч. 1 ст. 174 КК України, суд скасовує арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.12.2017 - на токарно-гвинторізний станок «16К20», виробник: «Красный пролетарій А.И. Ефремова», № 17468, 1975 року випуску, що був виявлений та вилучений у ОСОБА_3 в ході огляду місця події від 20.12.2017 за адресою: АДРЕСА_3 .
Долю речових доказів та документів, вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_5 - не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 191, ч. ч. 1,4 ст. 358 КК України тапризначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обвинуваченому ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1(один) роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 27 500 (двадцять сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням почеркознавчих експертиз № 139 від 30.03.2018 року в сумі 3146 (три тисячі сто сорок шість) гривень 00 коп., № 22 від 09.02.2018 року в сумі 4290 (чотири тисячі двісті дев`яносто) гривень 00 коп., судової товарознавчої експертизи № 26217 від 09.01.2018 року в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 00 коп.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.12.2017 - на токарно-гвинторізний станок «16К20», виробник: «Красный пролетарій А.И. Ефремова», № 17468, 1975 року випуску, що був виявлений та вилучений у ОСОБА_3 в ході огляду місця події від 20.12.2017 за адресою: АДРЕСА_3 .
Речові докази: - токарно-гвинторізний станок, модель «16К20», що згідно розписки від 20.12.2017 року переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 повернути потерпілому ОСОБА_4 .
Документи-докази, а саме розписка про придбання токарно-гвинторізного станку, модель «16К20» від 28.04.2017 року; прибутковий касовий ордер; квитанція до прибуткового касового ордеру № 1 від 01.08.2017 та накладну № 1 від 01.08.2017, що знаходяться в кримінальному провадженні, справа № 641/3492/18 зберігати в кримінальному провадженні, протягом всього часу його зберігання;
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1