Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 грудня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду області у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
представника ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали за клопотанням слідчого про накладення арешту на майно за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2018 року частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Накладено арешт на майно, яке було вилучене 30.10.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 18.10.2018 р. №569/19470/18, в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично здійснює свою діяльність ОСОБА_7 , зокрема, блокнот з чорновими записами 1 шт.; копії чеків та сертифікатів відповідності; поліетиленові ємкості, а саме: ємкість 300 мл. з надписом «Напалм» - 1 шт.; ємкість 100 мл. з надписом «Напалм Форте» - 7 шт.; ємкість 100 мл. з надписом «Напалм» - 1 шт.; ємкість 500 мл. з надписом «Напалм» - 2 шт.; ємкість 1000 мл. з надписом «Напалм» - 5 шт. та позбавлено будь-кого можливості розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.
В частині накладення арешту на відеореєстратор «Intervision» - 1шт. та грошові кошти в сумі 4935 грн. слідчим суддею відмовлено.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує, що слідчим суддею не дотримано норм матеріального та процесуального права внаслідок чого було постановлено незаконну ухвалу. Звертає увагу, що оскільки клопотання про арешт майна, вилученого 30.10.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 18.10.2018 року, подано слідчим до суду 13.11.2018 року, то слідчий суддя повинен був повернути слідчому клопотання відповідно до вимог ч.5 ст.171 КПК України. Вважає, що, всупереч нормам чинного КПК України, слідчий безпідставно повторно звернувся з клопотанням про арешт майна, вилученого 30.10.2018 року, оскільки ухвалою слідчого судді від 12.11.2018 року було відмовлено слідчому у задоволенні аналогічного клопотання про арешт майна. Крім того додає, що вона не має статусу ні підозрюваної, ні обвинуваченої, ні особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного обвинуваченого або неосудної особи, а, отже, на її думку, немає підстав для накладення арешту на майно. Покликаючись на висновок експерта Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №7-221/222/18 від 28.09.2018 року, зазначає, що розмір збитків, вказаний у заяві про кримінальне правопорушення та протоколі допиту директора ТОВ „Сімейний Сад, був встановлений з його слів і не підтверджений жодними доказами. Вважає, що за обставин, викладених у клопотанні слідчого, відсутній склад злочину, передбачений ст.229 КК України, а наявне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164-3 КУПАП. Вказує, що клопотання було розглянуто в порядку ч.2 ст.172 КПК, без її участі, копію ухвали слідчого судді отримала 29 листопада 2018 року у відповідь на клопотання про повернення вилученого майна 30 жовтня 2018 року.
Просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2018 року скасувати та постановити нову, якою повернути клопотання слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у зв`язку з пропуском строку звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, передбаченого ч.5 ст.171 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з таких підстав.
З матеріалів судової справи вбачається, що дане клопотання слідчого розглядалось слідчим суддею в порядку ч.2 ст.172 КПК України, без повідомлення ОСОБА_7 (а.м.45). Копію ухвали вона отримала 29 листопада 2018 року у відповідь на клопотання про повернення їй вилученого майна 30 жовтня 2018 року, тому строк на апеляційне оскарження, відповідно до вимог абз.2 ч.3 ст.395 КПК України, не пропущено, оскільки строк в даному випадку обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001069 від 19 лютого 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України, у якому проводиться досудове розслідування СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області.

Постановою слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області від 31 жовтня 2018 року, блокнот з чорновими записами 1 шт., відеореєстратор «Intervision» - 1 шт., копії чеків та сертифікатів відповідності, грошові кошти в сумі 4935 грн., поліетиленові ємкості, а саме: ємкість 300 мл. з надписом «Напалм» - 1 шт., ємкість 100 мл. з надписом «Напалм Форте» - 7 шт., ємкість 100 мл. з надписом «Напалм» - 1 шт., ємкість 500 мл. з надписом «Напалм» - 2 шт., ємкість 1000 мл. з надписом «Напалм» - 5 шт., які було вилучено під час обшуку 30 жовтня 2018 року в приміщенні магазину «Земледар», що за адресою: м. Рівне, вул. Млинівська, 3, визнано та приєднано до матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за 0001069, як речові докази та залишено на зберігання у кімнаті речових доказів Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області.
З матеріалів справи вбачається, що майно, на яке слідчим суддею накладено арешт, відповідає критеріям ст.98 КПК України.
Що стосується доводів ОСОБА_7 про пропуск слідчим строку, то дійсно порушення слідчим вимог ст.169, ч.5 ст.171 КПК України є очевидним, однак колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку розглянувши дане клопотання, оскільки, передбачений ч.5 ст.171 КПК України строк подання клопотання про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно має значення при визначенні порядку зберігання такого майна, а не для визначення наявності у сторони обвинувачення суб`єктивного права подання клопотання про його арешт. Тому пропуск такого строку не є підставою для відмови у задоволенні клопотання, з огляду на зміст ч.1 ст.173 КПК України, яка визначає виключний перелік підстав для відмови у задоволенні клопотання про накладання арешту на майно.
Крім того, покликання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на порушення процесуального закону щодо повторного звернення слідчим з клопотанням про арешт майна до суду є безпідставними, оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не встановлено заборони повторного звернення до суду з клопотанням про арешт майна.
Колегія суддів звертає увагу, що накладення арешту на майно з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України (з метою збереження речових доказів), не потребує наявності підозрюваного, обвинуваченого у кримінальному провадженні, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 в цій частині не є обґрунтованими.
Доводи ОСОБА_7 про грубе порушення норм КПК України, що призвело до неповідомлення її про розгляд клопотання про накладення арешту на майно є безпідставним, оскільки ухвала слідчого судді містить покликання на ч.2 ст.172 КПК України, яка передбачає розгляд клопотання про накладення арешту на майно за відсутності власника такого майна з метою забезпечення такого арешту.
Таким чином, обгрунтованих доказів на спростування висновків слідчого судді ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами клопотання не встановлено, і при апеляційному розгляді не здобуто.
Такий захід забезпечення кримінального провадження, на думку колегії суддів, є в даному випадку єдино необхідним з метою з`ясування дійсних обставин події злочину, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження вказаного майна на час досудового розслідування і проведення експертиз та забезпечення охоронності даного майна для запобігання настання наслідків, які можуть перешкодити всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

За наведеного колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт на майно застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та постановлення нової не вбачається.

Колегія суддів наголошує, що в тому випадку, якщо в подальшому застосування цього заходу відпаде потреба, власник або володілець цього майна мають право звернутися до слідчого судді про скасування арешту майна, відповідно до вимог ст.174 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2018 року про накладення арешту на майно, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3