ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/669/18 Справа № 183/881/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000808 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , Політичної партії «Українська народна партія», Дніпропетровської обласної організації Української народної партії про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, відмовлено.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Згідно з вироком суду, 22 серпня 2015 року о 21 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Українській народній партії, рухався по автошляху «Знам`янка - Луганськ - Ізварино», під час руху по 229 км. + 200 м. вищезазначеного автошляху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру, в умовах недостатньої видимості не обрав безпечну швидкість руху, при виявленні пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїжджу частину дороги з права наліво відносно напрямку руху автомобіля, своєчасно не застосував заходів до зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .
Своїми діями ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б) та 12.2 Правил дорожнього руху України. Порушення вимог п. 12.2 ПДР України знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .
Відмовляючи в задоволенні позову потерпілої ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зазначив, що останньою до позову не додано жодного доказу на підтвердження того, що загиблий ОСОБА_10 є її батьком. Не містять таких відомостей і матеріали справи. За таких обставин та враховуючи положення ст. 1168 ЦК України щодо кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у позові у зв`язку з його недоведеністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі потерпіла ставить питання про скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
В обґрунтування апеляційних вимог потерпіла посилається на те, що суд не надавав належної оцінки, що ОСОБА_7 вину не визнав, не виявив щирого каяття, практично нічим не допоміг потерпілій, цивільний позов не визнав повністю. Вважає безпідставними висновки суду, що обвинувачений виявив щирий жаль з приводу ДТП, оскільки він жодного разу з потерпілою не спілкувався, слів співчуття або провини не говорив, у зв`язку з чим вважає, що обвинувачений заслуговує на більш суворе покарання з обов`язковим призначенням додаткового покарання у виді позбавлення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що судом не враховано, що обвинувачений є особою похилого віку з поганим станом здоров`я, внаслідок чого, можливо, й виявив неуважність перебуваючи за кермом, його дії призвели до тяжких наслідків смерті людини. Вважає, що неприпустимо таку людину знову допускати до керування автомобілем та давати нові можливості вчинити дорожньо-транспортну пригоду.
Крім того, вважає, що суд першої інстанції неправомірно відмовив їй у задоволенні цивільного позову до відповідачів, мотивуючи відмову тим, що не встановлено, що вона є донькою загиблого, незважаючи на те, що під час досудового слідства я була визнана потерпілою від цього злочину і приймала участь в судовому розгляді як потерпіла. Таким чином, суд першої інстанції неналежно дослідив обставини справи, оскільки, якби вона не була близьким родичем загиблого, в даному випадку донькою, її б не залучили до участі у справі в якості потерпілої. Зазначає, що до апеляційної скарги долучила відповідні документальні підтвердження того, що вона є донькою загиблого гр. ОСОБА_10 .

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу і з підстав зазначених в скарзі, просила її задовольнити, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Представник потерпілої підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити та просив призначити новий розгляд в суді першої інстанції, у зв`язку з тим, що суд не вирішив цивільний позов.
Обвинувачений заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, посилались на її безпідставність і просили залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.
Прокурор в судовому засіданні вважав вирок суду в частині призначеного покарання законним та обґрунтованим і просив його в цій частині залишити без змін, а скаргу потерпілої без задоволення. В частині вирішення цивільного позову вважає висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам процесуального і матеріального закону, у зв`язку з чим в цій частині підтримав апеляційну скаргу потерпілої.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду та правова кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 368, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку. У разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку суду зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Перевіривши доводи апеляційної скарги потерпілої щодо незаконності та необґрунтованості вироку суду в частині вирішення цивільного позову, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є обґрунтованими, а суд першої інстанції не в повному обсязі виконав вказані вимоги закону.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставин кримінального провадження.
За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку звернути увагу судів на необхідність мотивувати у вироку вирішення цивільного позову в кримінальній справі, керуючись при цьому КПК України, відповідними нормами ЦПК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції відмовив в задоволені цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 з тих підстав, що остання до позову не додала жодного доказу на підтвердження того, що загиблий ОСОБА_10 є її батьком. Не містять таких відомостей і матеріали справи.
Разом з тим, суд першої інстанції не дослідив обставини, у зв`язку з якими ОСОБА_6 отримала статус потерпілої, оскільки матеріали справи також не містять і відповідної постанови або заяви потерпілої, а також у зв`язку з чим суд роз`яснював їй права як потерпілій, допитував ОСОБА_6 в якості потерпілої, надавав їй слово в судових дебатах та надсилав процесуальні документи.
Таким чином, в цій частині висновки суд першої інстанції містять істотні суперечності і викладені на підставі не повно з`ясовних обставин, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого судового рішення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_6 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Що стосується доводів потерпілої щодо призначення обвинуваченому більш суворого покарання, зокрема призначення додаткового покарання, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання..., лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Разом з тим, в своїй апеляційній скарзі потерпіла не ставить питання про ухвалення нового вироку апеляційним судом на підставі ст. ст. 420, 421 КПК України та призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції процесуально позбавлений можливості ухвалити таке рішення.
Крім того, потерпіла в суді першої інстанції просила обвинуваченого суворо не карати, а в апеляційній скарзі, зазначаючи про призначення обвинуваченому більш суворого, не наводить належних доводів про те, які саме обставини не врахував суд при призначенні ОСОБА_7 покарання, а самі доводи зводяться до її невдоволення його поведінкою після події злочину, невизнання своєї провини, не висловлення їй співчуття та не надання допомоги щодо встановлення пам`ятника загиблому.
Таким чином, вирок суду в частині призначеного покарання зміні або скасування не підлягає, а в частині вирішення цивільного позову не відповідає вимогам ст. ст. 129, 374 КПК України, що в даному випадку є підставою для його часткового скасування та направлення цивільного позову на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову скасувати і призначити новий розгляд цивільного позову ОСОБА_6 у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4