Справа № 216/6791/18
Провадження № 1-кс/216/468/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про застосування запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою

08.01.2019 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке подав слідчийСВ Криворізького ВП ГУНП України в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_6 ,у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 02211 від 01 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

08.01.2019 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП України в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в жовтні 2018 року (більш точної дати під час досудового розслідування встановити не надалося можливим) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в усній формі домовився зі своїм знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаконно розповсюджувати за вигідною ціною психотропні речовини, з метою отримання додаткового прибутку в сумі близько 20000 гривень, для чого передав ОСОБА_7 гроші в сумі 30000 гривен, які останній повинен був повернути ОСОБА_4 протягом тижня з дня домовленості.

Однак протягом встановленого терміну повернення грошових коштів, ОСОБА_7 не виконав свої грошові зобов`язання перед ОСОБА_4 , чим викликав у останнього гостру неприязнь до себе.

Діючи з метою повернення грошових коштів, ОСОБА_4 домовився з малознайомим йому ОСОБА_8 організувати зустріч з ОСОБА_7 , який уникав спілкування з ним.

30.11.2018 року у вечірній час ОСОБА_4 , за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_1 , побоюючись можливої агресивної поведінки ОСОБА_7 , для самозахисту, взяв дерев`яну биту, після чого за телефонним викликом ОСОБА_8 на виконання зазначеної домовленості, на автомобілі таксі «Део Ланос» приїхав на ділянку місцевості, розташовану на узбіччі проїжджої частини дороги неподалік від кладовища «Західне» по вулиці Юнацька в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, куди ОСОБА_7 , на прохання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 автомобілем марки «BMW E36» реєстраційний номерний НОМЕР_1 привіз їх знайомий ОСОБА_10 .

Під час зазначеної зустрічі, ОСОБА_4 , почав вимагати від ОСОБА_7 повернення йому грошового боргу але останній в категоричній формі відмовився повертати борг. Вказана відмова обурила ОСОБА_4 , унаслідок чого в останнього виник умисел на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень з мотивів помсти за обман та не повернення грошових коштів.

Після цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів помсти, знаходячись на узбіччі проїжджої частини дороги на відстані 60 метрів від кладовища «Західне» по вулиці Юнацька в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, (згідно даних GPS - навігатора довгота - 33,36961, широта - 47,95498), приблизно о 22:00 годині 30.11.2018 року витягнувши з-під куртки дерев`яну биту, раніше підшукану ним для заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, умисно завдав потерпілому ОСОБА_7 , який в той час впав спиною на землю, не менше 20 ударів даною дерев`яною битою в ділянки голови, тулубу та кінцівок, не переслідуючи при цьому за мету спричинити ОСОБА_7 смерть.

Довівши свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину, а потерпілого ОСОБА_7 приблизно о 22.30 годині 30.11.2018 року на прохання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які не були очевидцями злочину, усадили побитого ОСОБА_7 в салон автомобілю марки «BMW E36» реєстраційний номерний НОМЕР_1 та даним транспортним засобом під керуванням ОСОБА_10 повезли до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР», розташованої на площі 30-ти річчя Перемоги, 2 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, при цьому під час руху автомобілем, потерпілий ОСОБА_7 унаслідок погіршення самопочуття викликаного побиттям знепритомнів.

Приблизно о 23:45 годин 30.11.2018 року прибувши на територію вищевказаного медичного закладу, ОСОБА_11 витяг непритомного ОСОБА_7 з салону автомобілю та вклавши на узбіччі дороги, поряд з приймальним відділенням лікарні особисто повідомив медичному персоналу про необхідність надання залишеному їм на дорозі ОСОБА_7 медичної допомоги.

Відразу ж після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , не дочекавшись надання лікарями медичної допомоги ОСОБА_7 , залишили територію лікарні, а потерпілий ОСОБА_7 унаслідок отриманих від ОСОБА_4 , тяжких тілесних ушкоджень, не приходячи до тями, в короткий проміжок часу вночі ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, на узбіччі дороги, навпроти приймального відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР».

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2184 від 04.12.2018 року виданого Криворізьким міжрайонним відділом ОКЗ «Бюро СМЕ» причиною смерті ОСОБА_7 стали тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми голови та грудної клітини.

Вказаний факт зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0002211 від 01.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

27.12.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, дітей на утриманні немає, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , судимий 21.01.2008 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу по ст. 307 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 23.06.2011 року умовнодостроково на 3 місяці та 29 днів; 20.09.2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу по ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік; 12.12.2018 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу по ст. 309 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки (станом на 28.12.2018 року вирок не набрав законної сили).

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, оскільки на теперішній час в ході досудового розслідування не проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії за участю свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин із застосуванням насильства, що супроводжувалось спричиненням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, у свідків по даному провадженню є реальні підстави побоюватись за своє життя та здоров`я з боку ОСОБА_4 , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з цим, є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 може продовжувати скоювати злочини, зокрема корисливі, з метою свого матеріального збагачення, тобто наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені обставини свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому керуючись вимогами ст.ст.40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав та просить його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний, його захисник, кожен окремо, не заперечували

щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнає повністю. Крім того, підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується такими доказами: протоколом огляду місця події від 01.12.2018 року; протоколом огляду трупу від 01.12.2018 року; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 ; показаннями потерпілої ОСОБА_12 ; показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , показаннями підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом пред`явлення фотографій для впізнання зі свідком ОСОБА_15 ; протоколом огляду та вилучення дерев`яної бити; речовими доказами дерев`яною битою.

Слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора, суду.

Про наявність вказаного ризику свідчить той факт, що ОСОБА_4 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, після спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, незважаючи на стан потерпілого до правоохоронних органів і заявою про вчинене кримінальне правопорушення не звернувся, потерпілому медичну допомогу не надав та швидку медичну допомогу не викликав, що свідчить про його байдуже відношення до скоєного. Також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінального правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність міцних соціальних зв`язків, які могли б стримати останнього не покидати тимчасового вказаного місця мешкання та не покидати межі м. Кривого Рогу або території України, свідчить про можливе виникнення у підозрюваного бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тому з метою уникнення вказаного покарання, не маючи постійного місця роботи, не маючи міцних соціальних зв`язків, утриманців, що у подальшому може ускладнити процес встановлення його місцезнаходження та вплинути на розумність строків досудового розслідування та судового розгляду.

Підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків. На теперішній час в ході досудового розслідування не проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії за участю свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин із застосуванням насильства, що супроводжувалось спричиненням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, у свідків по даному провадженню є реальні підстави побоюватись за своє життя та здоров`я з боку ОСОБА_4 , тобто наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність вказаного ризику свідчить той факт, що підозрюваний є неодноразово судимим, останній раз 12.12.2018 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу по ст. 309 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, станом на сьогоднішній день вирок не набрав законної сили, останній вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення із застосуванням насильства, у підозрюваного відсутнє постійне джерело доходів, що може спонукати його продовжити злочинну діяльність у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Ураховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного, а також характер вчинених злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя погоджується з наведеними слідчим підставами для застосування такого запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Інші більш м`які запобіжні заходи у даних фактичних обставинах не є достатніми, тому що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд вважає за необхідне скористатись правом не визначати розмір застави, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства (п.1 ч.4 ст.183 КПК України).

Керуючись ст. ст. 177, 183, 193-196, 369-372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП України в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, тобто до 08.03.2019 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію зазначеної ухвали мені ________________________________________________

_________________________________________________ (повне прізвище ім`я, по-батькові)

вручено ____ __________ 201__ року о ____ годині ____ хвилин.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний __________________ (підпис)