Справа № 158/3078/18
Провадження № 1-кс/0158/381/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши клопотання заступника начальника СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

06.05.2019 року заступник начальника СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням, погодженим прокурором Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивує тим, що СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000904 від 14.12.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, по якому ОСОБА_6 затримано 03.05.2019 року та останньому 04.05.2019 року повідомлено про підозру.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , які вважають, кожен зокрема, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, окрім того, викладені у клопотанні обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, не може бути обраний, а також враховуючи особу підозрюваного, який на даний час підозрюється у вчинені тяжких злочинів, ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, що дає обґрунтовані підстави вважати, що не обрання вказаного запобіжного заходу або ж обрання більш м`якого запобіжного заходу, не може запобігти його можливості перешкодити кримінальному провадженню, шляхом переховування від органів досудового розслідування, впливу на потерпілих та свідків, також заслухавши думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які, кожен зокрема, зазначили, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, заперечили щодо задоволення даного клопотання, у зв`язку із його безпідставністю та необґрунтованістю.

У відповідності до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою фактично обґрунтовано лише у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 тяжких злочинів, які передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Разом з тим, суд не бере до уваги заперечення адвоката ОСОБА_5 щодо безпідставності та необґрунтованості клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 посилаючись на наступне.

Згідно до ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 N 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» -1); ретельно перевіряти дотримання уповноваженими органами вимог статей 207-213КПК у випадках затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

З досліджених матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 було затримано в межах кримінального провадження №00000904 від 14.12.2018 року, а повідомлення про підозру вручено в встановлені КПК строки.

Аналізуючи доводи зазначені у запереченні, слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини зокрема рішення ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», в яких зазначено, що для підозри достатньо існування інформації про те, що особа могла вчинити правопорушення. Така інформація щодо ОСОБА_6 існує. При цьому в ході досудового розслідування при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідна наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення. При цьому мета затримання - продовжити розслідування й підтвердити або спростувати підозри, які стали підставою для затримання.

З аналізу досліджених доказів вбачається, що згідно до протоколу затримання особи ОСОБА_6 було затримано в межах кримінального провадження в день вручення повідомлення про підозру та у визначені КПК України строки слідчий звернувся з клопотанням про обрання міри запобіжного заходу. Слідчий зазначив, що затримання особи відбулося, оскільки сукупність доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження вказали, що злочин вчинив саме ОСОБА_6 .

Разом з тим, слідчий суддя критично сприймає доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) та вважає, у даному конкретному випадку, не обґрунтованими та недоведеними.

Незважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного, корисливого, тяжкого злочину, раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, а тому все викладене вище в сукупності спростовує твердження органу досудового розслідування про те, що він може ухилятися від слідства та суду.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи характер висунутої підозри, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , а також відсутність даних про наявність з його сторони спроб ухилитися від органу досудового розслідування та перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останнього, про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Оцінивши в сукупності всі наведені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, буде співмірним, відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені при застосуванні запобіжного заходу, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_6 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Окрім того слідчий суддя враховує те, що стороною захисту не зазначено будь яких обставин, які б виключали можливість застосування до ОСОБА_6 цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 03.07.2019 включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати підозрюваного:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання;

Контроль за виконанням ухвали покласти на Ківерцівський ВП ГУНП у Волинській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1