ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 202/6254/16-к
провадження № 51-3247км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0001644, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Дніпропетровська, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК),

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 травня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 10 серпня 2017 року залишив вирок без зміни.
ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 16 липня 2016 року близько 18:30 у дворі будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, відкрито, повторно, розуміючи, що його злочинні дії є очевидними для потерпілого, підійшов до малознайомого ОСОБА_8 та шляхом ривку зірвав з його плеча чоловічу сумку, в якій містилися гроші та мобільний телефон загальною вартістю 1 253,88 грн, після чого втік із місця скоєння злочину з викраденим майном.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх доводів зазначає, що:
- суд першої інстанції розглянув провадження без участі потерпілого, який не висловив своєї думки, зокрема, щодо покарання, яке слід призначити обвинуваченому;
- потерпілому було неналежним чином повідомлено про дату розгляду провадження як в суді першої, так і апеляційної інстанції, апеляційний суд думку учасників судового розгляду щодо слухання провадження у такому складі, а саме за відсутності потерпілого, не з`ясовував;
- суд апеляційної інстанції всупереч вимогам статей 404, 405, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) ретельно не перевірив усіх доводів, зазначених в апеляційних скаргах, не дослідив безпосередньо жодного доказу і не мотивував свого рішення про залишення без зміни вироку суду першої інстанції.

Позиції інших учасників судового провадження

Від учасників процесу заперечень на касаційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні засуджений підтримав касаційну скаргу, прокурор вважав судові рішення законними та обґрунтованими й просив залишити їх без зміни.

Мотиви Суду

Відповідно до положень ч. 2 ст. 433 КПК Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги і лише у визначених законом випадках може вийти за межі її вимог.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у повторному відкритому викраденні чужого майна ґрунтується на сукупності доказів, досліджених судом, і в касаційній скарзі не оскаржується.
Посилання у скарзі захисника на те, що судові засідання проводилися без участі потерпілого та судами першої та апеляційної інстанцій не було з`ясовано думки учасників судового розгляду з цього приводу, суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Так, потерпілий ОСОБА_8 був присутній в підготовчому судовому засіданні та під час судового слідства, підтвердивши обставини вчиненого щодо нього злочину, що свідчить про належне повідомлення судом потерпілого про розгляд кримінального провадження.
Крім того, в матеріалах справи міститься заява від потерпілого ОСОБА_8 , який просив проводити судове засідання без його участі у зв`язку з проходженням ним військової служби, а покарання ОСОБА_9 призначити у виді позбавлення волі (т. 1, а.п. 45).

Тому твердження захисника про неналежне повідомлення про дату, час та місце слухання справи потерпілому, якого в результаті цього було позбавлено права висловити свою думку щодо покарання обвинуваченого, суперечать матеріалам кримінального провадження. Ці доводи були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та визнані судом необґрунтованими.

Як убачається із вироку, при призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції відповідно до ст. 65 КК врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, судимості не знято та не погашено, на час скоєння злочину суспільно корисною працею зайнятий не був, вину не визнав та не розкаявся, заподіяну шкоду не відшкодував.

На думку Суду, призначене ОСОБА_9 покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний за клопотанням учасників судового провадження повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Проте захисник, посилаючись у касаційній скарзі на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з відмовою в задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження обставин та доказів безпосередньо у судовому засіданні апеляційного суду не вказав, які саме обставини досліджені судом не повністю та яким чином, за встановлених судом обставин, вони могли вплинути на законність та обґрунтованість судових рішень.

Доводи у скарзі про те, що потерпілого ОСОБА_8 не було повідомлено про дату апеляційного розгляду провадження, спростовуються матеріалами провадження, в яких міститься зворотне рекомендоване повідомлення ОСОБА_8 з підписом про отримання ним повідомлення від суду (т. 1, а.п. 221).

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Водночас за наявності заяви потерпілого до суду першої інстанції, у якій він просив проводити судові засідання без його участі у зв`язку з проходженням військової служби та зазначив свою позицію щодо призначення покарання, а також за наявності того факту, що у встановленому законом порядку потерпілому було повідомлено про час та місце розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, захисник посилаючись у своїй касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не з`ясував думки учасників судового провадження про те, чи можливо за відсутності потерпілого встановити всі обставини під час судового розгляду, не зазначив, яким чином це вплинуло чи могло вплинути на законність прийнятого рішення.

Таким чином, даних, які би свідчили, що судом допущено такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, про що йдеться у касаційній скарзі захисника, не виявлено.

Апеляційний розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Наведені засудженим та захисником в апеляційних скаргах доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам у касаційній скарзі, належним чином перевірено і спростовано. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Тому, беручи до уваги вищевказане, відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вимог касаційної скарги.
Керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, п. 15 Перехідних положень цього Кодексу, пунктами 4, 6 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII, Суд

ухвалив:
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3