Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2138/18
Провадження № 1-кп/553/299/2018
В И Р О К
Іменем України

03.12.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні проведеному у режимі відеоконференції з ДУ «Полтавська виправна колонія №64» в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000046 від 13.09.2018 року відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, солдата військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , гранатометника 2-го механізованого відділення

1-го механізованого взводу 7-ї механізованої роти

3-го механізованого батальйону, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та відбуваючого покарання у державній установі «Полтавська виправна колонія

№ 64» за адресою: вул. Старокотелевська, 6, м. Полтава, раніше судимого:

- 15.11.2017 року Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та 1 місяць,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразилися у самовільному залишенні військової частини тривалістю один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), які він вчинив за наступних обставин.

Судом встановлено, що 26.11.2013 між громадянином України ОСОБА_4 та Міністерством оборони України, в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 , укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки. 26.11.2016, відповідно до наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , чинність контракту продовжено до видання наказу указу «Про демобілізацію».

Так, 26.11.2013 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду гранатометника 2-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 7-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону, зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Цього ж дня солдат ОСОБА_4 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Являючись військовослужбовцем Збройних Сил України солдат
ОСОБА_4 достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно виконувати вимоги укладеного контракту, а також дотримуватись вимог
ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, що зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, зберігати державну та військову таємницю, не допускати негідних вчинків.
29.08.2014 солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_2 ,направився до свого місця проживання у м. Полтава та під час незаконної відсутності у частині, обов`язків військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд до 28.02.2018, тобто до моменту позбавлення волі за вироком суду у державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)», яка знаходиться за адресою: вул. Старокотелевська, 6, м. Полтава.

15.11.2017 солдата ОСОБА_4 засуджено вироком Київського районного суду м. Полтави до позбавлення волі строком на 3 роки та 1 місяць та 28.02.2018 направлено для відбування покарання до державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)», що по вул. Старокотелевська, 6, м. Полтава.

В подальшому, солдат ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо ухилення від військової служби, лише 25.09.2018, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Полтавська виправна колонія

(№ 64)», яка знаходиться за адресою: вул. Старокотелевська, 6, м. Полтава, звернувся з заявою до військової прокуратури Полтавського гарнізону, в якій заявив про себе як військовослужбовця та скоєний ним злочин.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 29.08.2014 самовільно залишив вказану військову частину, яка дислокувалась у м. Мелітополь Запорізької області, в подальшому обов`язків військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд до 28.02.2018, тобто до моменту позбавлення волі за вироком суду та лише 25.09.2018, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)», яка знаходиться за адресою: вул. Старокотелевська, 6, м. Полтава, звернувся з заявою до військової прокуратури Полтавського гарнізону, в якій заявив про себе як військовослужбовця та скоєний ним злочин.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, кваліфікацію дій ОСОБА_4 суд визнає вірною.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним злочину, відповідно до вказаного обвинувачення, у вчиненому щиро розкаявся.

Майнової шкоди протиправними діями обвинуваченого не завдано.

Частиною 3 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оскільки обвинувачений визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникає, судом роз`яснено обвинуваченому, що у такому випадку вона буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, з урахуванням думки інших учасників судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджував інші докази по справі.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч.3 ст. 407 КК України, оскільки він скоїв умисні дії, що виразилися у у самовільному залишенні військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання суд, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, данні про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно довідок Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні, Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру, Полтавського обласного наркологічного диспансеру на обліку не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_4 суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в зв`язку зі збігом тяжких життєвих обставин.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за вироком Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2017 року остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з 19.02.2018 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1