Номер провадження 11-кп/816/200/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/12436/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Суми, раніше судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ст. 185 ч. 2 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно якої обвинувачений просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді арешту.

Даним вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ст. 185 ч. 2 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 02 роки. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 725 грн. 61 коп., пов`язані із залученням у кримінальне провадження експерта.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ОСОБА_6 зазначає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Судом не взято до уваги його сімейне становище, а саме те, що з 2013 року він проживає у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 та виховує двох малолітніх дітей від попереднього шлюбу дружини, які проживаються разом з ними, та перебувають на його утриманні. Обвинуваченим у повному обсязі відшкодовано матеріальну шкоду в розмірі 2206 грн. 37 коп., про що свідчить угода про примирення. Жодних претензій матеріального чи іншого характеру, потерпіла ОСОБА_10 не має. Вину у вчиненому злочину визнає у повному обсязі, надавав слідчому та суду послідовні, правдиві показання, чим сприяв розкриттю кримінального правопорушення органами досудового слідства.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що 14 вересня 2017 року близько 13 год. 30 хв. знаходячись біля відділення ПАТ "ПриватБанк", розташованого за адресою: м. Суми вул. Металургів, 13, з метою реалізації злочинного умислу направленого на вчинення крадіжки, повторно, шляхом вільного доступу, заліз правою рукою до одного із відділів рюкзака потерпілої ОСОБА_11 , звідки таємно викрав майно потерпілої, завдавши останній матеріального збитку на суму 3687 грн. 90 коп.

06 червня 2018 року близько 20 год. 45 хв. ОСОБА_6 знаходячись у приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташованого за адресою: м. Суми пр.-т. Курський, 111, з метою особистого збагачення, скориставшись великим скупченням людей в приміщенні магазину та тим, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, повторно, вчинив таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 , витягнувши з зовнішньої кишені рюкзака мобільний телефон останньої, чим своїми діями завдав потерпілій матеріального збитку на суму 2206 грн. 37 коп.

Вислухавши доповідь судді, обвинуваченого з захисником, які вимоги поданої апеляційної скарги підтримали, прокурора, яка вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, а також правильність юридичної кваліфікації його дій в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.

Дії ОСОБА_6 за ст. 185 ч. 2 КК України кваліфіковані вірно.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до правових позицій, викладених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

У будь-якому разі призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував вимоги ст. 65 КК України та правові позиції Верховного Суду України, викладені в Постанові Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо загальних засад призначення покарання.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, збитки завдані кримінальним правопорушення відшкодував частково. Також судом було враховано наявність пом`якшуючих обставин, а саме: часткове відшкодування збитків потерпілим. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Будучі раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, звільнившись за попереднім вироком, ОСОБА_6 знову вчинив умисний корисливий злочин. Систематичність протиправної діяльності ОСОБА_6 дає достатні підстави для висновку про стійку спрямованість його на протиправне збагачення та злочинний спосіб життя.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд призначив обвинуваченому реальне покарання в розмірі, встановленому санкцією статті кримінального закону, за якою його визнано винним.

Покарання, призначене обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки визначено в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до положень загальної частини КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, конкретних обставин даного провадження. На думку колегії суддів по своєму виду і розміру призначене покарання ОСОБА_6 є співмірним протиправному діянню, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.

Надані судом копії свідоцтва про народження не підтверджують знаходження неповнолітніх дітей дружини, ОСОБА_9 на матеріальному утримання обвинуваченого. Стороною захисту не було надано доказів, що підтверджують ведення спільного побуту та утриманні обвинуваченим своєї сім`ї.

Зазначені апеляційні доводи обвинуваченого, не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів погоджується з вироком, вважає його законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим, а призначене обвинуваченим покарання таким, яке відповідає меті покарання, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4