печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7844/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , особи, щодо якої вирішується клопотання ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Заступник Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії покладених при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на громадянку Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 26.12.2016 року уповноваженою посадовою особою прикордонної служби для морського і поромного сполучення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 у порядку ст. ст. 208, 582 КПК України затримано громадянку Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана особа перебуває у міжнародному розшуку та розшукується УВС по ЦАО ГУМВС Росії по м. Москві за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159 та ч. 3 ст. 210 КК Російської Федерації.

04.04.2016 року УВС по ЦАО ГУМВС Росії по м. Москві ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук, а 14.04.2016 року Тверським районним судом м. Москви винесено постанову про обрання стосовно неї запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.12.2016 року до ОСОБА_5 застосовано тимчасовий арешт. Апеляційним судом Одеської області 23.01.2017 року рішення суду першої інстанції скасовано.

До Генеральної прокуратури України 26.01.2017 року надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу громадянки цієї держави ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності за вищевказані злочини.

Відповідно до ст. 587 КПК України екстрадиційна перевірка проводиться Генеральною прокуратурою України.

Інкриміновані ОСОБА_5 злочини, передбачені ч. 4 ст. 159, ч. 3 ст. 210 КК Російської Федерації, відповідають злочинам, передбаченим ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України, і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання на строк не менше одного року позбавлення волі.

Визначені ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 не сплинули.

Шевченківським районним судом м. Києва 02.02.2017 року відповідно до вимог ст. 584 КПК України до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання щодо її видачі та фактичної передачі до Російської Федерації. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.03.2017 року рішення суду першої інстанції залишено в силі.

Ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2017 року, 25.05.2017 року, 19.07.2017 року, 13.09.2017 року та 07.11.2017 року визнано наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про її фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації.

За даними Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України (далі ДМС України), ОСОБА_5 з питань набуття громадянства України в установленому порядку не зверталась.

Водночас встановлено, що 03.01.2017 року ОСОБА_5 звернулася до ГУДМС в Одеській області із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Наказом ГУДМС в Одеській області від 12.01.2017 року № 7 прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання ОСОБА_5 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до рішення ДМС України від 23.05.2017 року № 193-17 громадянці Російської Федерації ОСОБА_5 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вказане рішення захисником ОСОБА_5 05.07.2017 року оскаржено до Окружного адміністративного суду м. Києва. На теперішній час судом рішення не прийнято.

З огляду на вимоги ч. 4 ст. 590 КПК України на сьогодні рішення по суті запиту російської сторони Генеральною прокуратурою України не прийнято.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2017 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2018 року та 21.03.2018 року ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

У зв`язку із закінченням максимального строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, передбаченого ч. 6 ст. 181 КПК України, Печерським районним судом м. Києва 15.05.2018 року ОСОБА_5 змінено запобіжний захід на особисте зобов`язання та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2018 року, 21.12.2018 року, ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання строком до 21.02.2019 року.

Двомісячний строк виконання обов`язків, покладених судом на ОСОБА_5 , спливає, однак є необхідність у продовженні їх дії в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання не заперечувала.

Особа, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позицію захисника.

Вислухавши думку прокурора в обґрунтування заявленого клопотання, пояснення захисника, особи, щодо якої вирішується клопотання, вивчивши в нарадчій кімнаті клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, слідчим суддею встановлено, що 26.12.2016 року уповноваженою посадовою особою прикордонної служби для морського і поромного сполучення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 у порядку ст. ст. 208, 582 КПК України затримано громадянку Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана особа перебуває у міжнародному розшуку та розшукується УВС по ЦАО ГУМВС Росії по м. Москві за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159 та ч. 3 ст. 210 КК Російської Федерації.

04.04.2016 року УВС по ЦАО ГУМВС Росії по м. Москві ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук, а 14.04.2016 року Тверським районним судом м. Москви винесено постанову про обрання стосовно неї запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.12.2016 року до ОСОБА_5 застосовано тимчасовий арешт. Апеляційним судом Одеської області 23.01.2017 року рішення суду першої інстанції скасовано.

До Генеральної прокуратури України 26.01.2017 року надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу громадянки цієї держави ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності за вищевказані злочини.

Відповідно до ст. 587 КПК України екстрадиційна перевірка проводиться Генеральною прокуратурою України.

Інкриміновані ОСОБА_5 злочини, передбачені ч. 4 ст. 159, ч. 3 ст. 210 КК Російської Федерації, відповідають злочинам, передбаченим ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України, і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання на строк не менше одного року позбавлення волі.

Визначені ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 не сплинули.

Шевченківським районним судом м. Києва 02.02.2017 року відповідно до вимог ст. 584 КПК України до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання щодо її видачі та фактичної передачі до Російської Федерації. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.03.2017 року рішення суду першої інстанції залишено в силі.

Ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2017 року, 25.05.2017 року, 19.07.2017 року, 13.09.2017 року та 07.11.2017 року визнано наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про її фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації.

За даними Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України (далі ДМС України), ОСОБА_5 з питань набуття громадянства України в установленому порядку не зверталась.

Водночас встановлено, що 03.01.2017 року ОСОБА_5 звернулася до ГУДМС в Одеській області із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Наказом ГУДМС в Одеській області від 12.01.2017 року № 7 прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання ОСОБА_5 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до рішення ДМС України від 23.05.2017 року № 193-17 громадянці Російської Федерації ОСОБА_5 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вказане рішення захисником ОСОБА_5 05.07.2017 року оскаржено до Окружного адміністративного суду м. Києва. На теперішній час судом рішення не прийнято.

З огляду на вимоги ч. 4 ст. 590 КПК України на сьогодні рішення по суті запиту російської сторони Генеральною прокуратурою України не прийнято.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2017 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2018 року та 21.03.2018 року ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

У зв`язку із закінченням максимального строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, передбаченого ч. 6 ст. 181 КПК України, Печерським районним судом м. Києва 15.05.2018 року ОСОБА_5 змінено запобіжний захід на особисте зобов`язання та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2018 року, 21.12.2018 року, ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання строком до 21.02.2019 року.

Відповідно до вимог ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за скоєння правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року Договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбачених цією Конвенцією, за вимогою видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особа, щодо якої воно прийняте. У разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо протягом десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, в порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, яке надіслало запит.

Враховуючи викладене вище, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 до вирішення питання про видачу її на запит іноземної держави, слідчий суддя вважає наявними підстави для продовження строку дії покладених при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обов`язків, відтак клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, ст. 177, 194, 195, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити на два місяці строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 17.04.2019 року, а саме:

- прибувати за кожною вимогою прокурора та суду;

- не відлучатись з м. Києва без дозволу прокурора;

- повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1