Справа № 642/5291/18
Провадження№1-кп/642/759/18
ВИРОК

Іменем України

28 листопада 2018 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань на № 0002129 від 21.08.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, пенсіонера, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1, ст. 146 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2018 року близько 13 год. 25 хвил. ОСОБА_4 знаходився біля будинку № 9 по вул. Кашуби в м. Харкові, де побачив як малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зриває з дерева, яке росте на вищевказаній вулиці, плоди персика. В цей момент, на грунті раптово виниклих, особистих неприязних відносин, переслідуючи мету нанесення тілесних ушкоджень та усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень. ОСОБА_4 підійшов до малолітнього потерпілого ОСОБА_6 та умисно наніс останньому один удар в обличчя справа долонею своєї лівої руки та ще один удар в обличчя зліва долонею своєї правої руки.

Своїми навмисними, протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-2861/2018 від 28.08.2018 синець та садно на обличчі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, синець за механізмом удара-стиснення. садно за механізмом удара-стиснення та могли бути отримані в межах доби до первинного огляду. За ступенем тяжкості синець та садно відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів.

Крім того. 29 липня 2018 близько 13 год. 25 хвил. ОСОБА_4 знаходився біля будинку № 9 по вул. Кашуби в м. Харкові, де побачив як малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зриває з дерева, яке росте на вищевказаній вулиці, плоди персика. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний намір на незаконне позбавлення волі малолітнього ОСОБА_6 . Діючи з прямим умислом, із хуліганських мотивів. ОСОБА_4 схопив за комір футболки малолітнього ОСОБА_6 та силоміць, проти волі останнього завів його до себе в квартир) за адресою: АДРЕСА_1 , а саме в кімнату та посадив на стілець і наказав сидіти на ньому. ОСОБА_6 просив ОСОБА_4 відпустити його, однак ОСОБА_4 відмовив останньому та утримував його в кімнаті за вищевказаною адресою в період з 13 год. 25 хвил. до 14 год. 00 хвил.. тим самим незаконно позбавив волі малолітню особу до приїзду співробітників поліції, які?зайшли в вищевказану квартиру з матір`ю малолітнього ОСОБА_6 та визволили останнього.

Дії обвинуваченого кваліфіковані ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, та ч. 2 ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі, вчинене щодо малолітнього.

28 листопада 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та законним представником потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Відповідно до угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою вину і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.125 ч.1, ст. 146 ч.2 КК України та покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Проти затвердження угоди він не заперечує.

Представник потерпілого ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона розуміє наслідки затвердження угоди і не заперечує проти її затвердження.

Суд, заслухавши думку прокурора, учасників кримінального провадження щодо можливості затвердження угоди про примирення, встановив наступне.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину невеликої та середньої тяжкості, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а визначене покарання - нормам кримінального закону. Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та представник потерпілого розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення, укладену 28 листопада 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та законним представником потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн., та за ч.2 ст. 146 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Узгоджене обвинуваченим та потерпілим в угоді покарання відповідає ст. 124 КК України.

Таким чином, угода відповідає вимогам ст.ст. 468, 471, 473 КПК України. Мотиви укладання та затвердження угоди є такими, що відповідають інтересам сторін, не суперечать суспільним відносинам і ця домовленість спрямована на спрощену процедуру розгляду справи і економію процесуального часу.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Як встановлено п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015р., якщо суд переконається в тому, що угоду може бути затверджено, відповідно до ст. 475 КПК він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок, яким затверджено угоду, має відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, визначених ст. 374 КПК, із урахуванням особливостей, передбачених ст. 475 КПК.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» №13 від 11 грудня 2015 року, тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

На підставі визначеного суд не враховує визначений сторонами угоди тривалість іспитового строку та визначає його самостійно.

Згідно ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.

Під час досудового розслідування проведено судово- медичну експертизу. Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 314, 468, 471-475 КПК України,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення від 28 листопада 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та законним представником потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 125, та ч.2 ст. 146 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання в вигляді штрафу виконується самостійно.

-за ч.2 ст. 146 КК України у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробовуванням на строк один рік.

Відповідно до п.п. 1,2, ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1