Справа №635/2157/18
Провадження №1-кп/635/705/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

секретар судових засідань ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

На підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22 січня 2018 року відносно ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням засобу електронного контролю, за адресою: АДРЕСА_1 , та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2018 року, ухвала слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22 січня 2018 року скасована, відносно ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 березня 2018 року без визначення застави. Судом неодноразово продовжувався ОСОБА_6 строк тримання під вартою, останній раз на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року - до 15 грудня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор в судовому засіданні просила продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання його під вартою та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого та просила змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 15 грудня 2018 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

При обранні та продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи 17 жовтня 2018 року строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів виходила у тому числі з наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості впливу на свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є родичами обвинуваченого та проживають з ним за однією адресою, а також потерпілого, який також проживає разом з обвинуваченим.

На теперішній час судом допитана в якості свідка ОСОБА_9 , яка є матір`ю обвинуваченого. Зі змісту акту, складеного депутатом 01 округу Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_10 10 грудня 2018 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 та не підтримує стосунків з обвинуваченим ОСОБА_9 . Крім того, як зазначила в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , жодного впливу на неї обвинувачений не здійснював, у тому числі під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Отже, колегія суддів приймаючи до уваги, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні на теперішній час перестав існувати та враховуючи розумність сукупної тривалості перебування обвинуваченого під вартою, вважає за необхідне розглянути питання про можливість запобігання ризикам при зміні запобіжного заходу на більш м`який.

Окрім вищевказаних обставин, при вирішенні зазначеного питання колегія суддів враховує особистість обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність постійного місця проживання та реєстрації, а також міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачений зазнає судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).

Захисником ОСОБА_6 ОСОБА_5 надана характеристика з місця проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , складена депутатом 01 округу Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_10 14 травня 2018 року, яка підтверджує наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання та реєстрації за однією адресою: АДРЕСА_1 та наявність міцних соціальних зв`язків з матір`ю ОСОБА_9 , сестрою ОСОБА_12 та братом ОСОБА_12 , з якими він спільно проживає.

Тривалість судового розгляду, надмірний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою значно зменшують ризик переховування його від суду, але, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, колегія суддів вважає наявною можливість переховування обвинуваченого від суду. Існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується наявністю у обвинуваченого ОСОБА_6 судимості за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року, яким він був засуджений за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Враховуючи викладене, є підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Колегія суддів вважає, що такий захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Як вбачається зі змісту положень параграфу 1 глави 18 КПК України, питання про застосування, зміну або продовження запобіжного заходу, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, судом вирішується виключно на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, обов`язок по доведенню існування ризиків, які дають підстави для застосування чи продовження запобіжного заходу, зокрема у вигляді тримання під вартою, покладається на сторону обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою змінити на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_6 протягом часу дії ухвали:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначити два місяці, тобто до 10 лютого 2019 року.

Копію ухвали для виконання направити Харківському ВП ГУНП в Харківській області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складено 14 грудня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

ОСОБА_3