Провадження № 1-кп/520/491/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.02.2019 року Київський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі кримінальне провадження №0004138 від 07.02.2014 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільне Тарутинського району Одеської області, громадянина України, болгарина, із середньою освітою, працюючого водієм за наймом, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 08.09.2013 року, укладеного між ним та ФОП ОСОБА_4 (ОКПО НОМЕР_1 ), був призначений на посаду продавця та виконував функції продавця будівельних товарів на орендованій ОСОБА_4 торгівельному місці №30,31, 32, який розташований на території будівельного ринку (ТОВ «Комплекс послуг» () за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 89А.

Відповідно до зазначеного договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, ОСОБА_6 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за не забезпечення збереження ввірених йому підприємством (приватним підприємцем) матеріальних цінностей, а також прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за не здачу виручки за проданий товар з врахуванням чого зобов`язаний:

-дбайливо відноситись до переданих йому для зберігання чи інших цілей матеріальних цінностей підприємства (приватним підприємцем) та вживати заходи до запобігання збитків;

-своєчасно повідомляти керівництво про всі обставини, які загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей;

-вести облік, складати та надавати у встановленому порядку товарно-матеріальні цінності та інші звіти про рух та залишки ввірених йому товарно-матеріальних цінностей;

-брати участь в інвентаризації ввірених йому товарно-матеріальних цінностей ;

-здавати у встановленому порядку виручку керівництву.

В період часу з 08.09.2013 року по 12.04.2014 року ОСОБА_6 , який обіймав посаду продавця будівельних товарів у торгівельному павільйоні № НОМЕР_2 , розташованого на території будівельного ринку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , з метою привласнення грошових коштів, виручених за реалізацію будівельних матеріалів, які перебували у його віданні та належали ФОП ОСОБА_4 , будучи матеріально-відповідальною особою за передані йому для подальшої реалізації товарно - матеріальні цінності (будівельні матеріали), діючи умисно, відповідно до первинних накладних за період з 08.09.2013 року по 12.04.2014 року, реалізовував належні ФОП ОСОБА_4 товарно-матеріальні цінності, однак отримані за їх реалізацію грошові кошти, у повному обсязі не здавав ФОП ОСОБА_4 , привласнивши за зазначений період часу грошові кошти на суму 85 780 гривень 79 коп., тим самим спричинив ФОП ОСОБА_4 майнову шкоду на зазначену суму.

Своїми діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 191 КК України за кваліфікуючими ознаками привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Пояснив суду, що він згоден з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердив факт скоєння злочину та пояснив суду, що дійсно 08.09.2013 року він почав працювати ФОП ОСОБА_4 продавцем будівельних матеріалів у торгівельному павільйоні № НОМЕР_2 на будівельному ринку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 . 08.09.2013 року між ним та ФОП ОСОБА_4 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, тобто він прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому матеріальних цінностей, а також прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за не здачу виручки за проданий товар.

В період часу з 08.09.2013 року по 12.04.2014 року він, працюючи продавцем, продавав будівельні матеріали, які були йому ввірені ФОП ОСОБА_7 , однак отримані за їх реалізацію гроші у повному обсязі не здавав ФОП ОСОБА_4 . Таким чином він привласнив гроші ФОП ОСОБА_4 на загальну суму 85 780 гривень 79 коп.

У скоєнні злочину щиро кається, просить суд суворо його не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні злочину, його вина доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом:

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.05.2014 року;

-Трудовими договорами між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4 від 08.11.2013 року, від 18.12.2013 року, від 05.02.2014 року;

-Договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4 від 08.09.2013 року;

-Прайс-листом щодо наявності товарно- матеріальних цінностей від 08.09.2013 року;

-Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_4 ;

-Свідоцтвом платника єдиного податку серії А № 459300;

-Актом інвентаризації фактичної наявності товарних цінностей у матеріально-відповідальної особи ОСОБА_6 станом на 12.04.2014 року;

-Актом контрольної перевірки проведеної інвентаризації ТОВ «Комплекс послуг» контейнеру № 303132 за період з 08.04.2014 року по 12.04.2014 року;

-Видатковими накладними за період часу з 09.09.2013 року по 12.04.2014 року;

-Висновком № 72 від 04.08.2014 року судово-економічної експертизи;

-висновком № 17-2715/2716 від 28.02.2018 року судово-економічної експертизи;

-висновком № 18-2323 від 10.09.2018 року судово-почеркознавчої експертизи;

-висновком № 18-2324 від 11.09.2018 року судово-почеркознавчої експертизи;

-висновком № 18-2325 від 12.09.2018 року судово-почеркознавчої експертизи;

-висновком експерта №18-2322 від 08.09.2018 року судово-почеркознавчої експертизи;

-висновком № 18-2320 від 07.09.2018 року судово-почеркознавчої експертизи;

-висновком №18-2319 від 03.09.2018 року судово-почеркознавчої експертизи;

-висновками №18-2328; №18-2327; №18-2326 від 14.09.2018 року судово-почеркознавчих експертиз;

Заслухавши думку учасників судового провадження, враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєнні злочину, обвинувачений погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а також з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють фактичні обставини, встановлені досудовим розслідуванням, тому на підставі ст.349 ч.3 КПК України суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким по справі не оспорюються.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченому ст.191ч.1 КК України повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.191 КК України за кваліфікуючими ознаками привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлені.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України суд вважає, щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно зі ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Згідно викладених обставин, враховуючи, що не втрачена можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 України і призначити йому покарання у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн. в дохід держави.

Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експерта на користь держави 2211 гривні 30 копійок за проведення судово-економічної експертизи № 72 від 04.08.2014; 24 024 гривні за проведення судово-економічної експертизи № 17-2715/2716 від 28.02.2018; 2860 гривні за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 18-2323 від 10.09.2018; 2860 гривні за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 18-2324 від 11.09.2018; 2860 гривні за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 18-2325 від 12.09.2018; 2860 гривні за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 18-2322 від 08.09.2018; 2860 гривні за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 18-2320 від 07.09.2018; 8580 гривні за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 18-2319 від 03.09.2018; 2860 гривні за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 18-2328 від 14.09.2018; 2860 гривні за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 18-2327 від 14.09.2018; 2860 гривні за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 18-2326 від 14.09.2018, а всього 60 555 гривень 30 коп.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його оголошення, шляхом подачі скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1