ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Володимир-Волинського міського суду Волинської області кримінальне провадження № 0000774, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 жовтня 2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села П`ятикори Локачинського району Волинської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з професійно-технічною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 27 жовтня 2018 року, близько 10 години 37 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на території міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Устилуг Зосін», що в місті Устилуг Володимир-Волинського району Волинської області, надав інспектору ПС 2-ї категорії ВІПС «Пархоменкове» ВПС «Амбуків», прапорщику ОСОБА_6 , який виконував службові обов`язки з перевірки документів на в`їзд на територію України, неправомірну вигоду в розмірі 200 гривень, однією банкнотою серії СЕ2263741, поклавши її у доручення на автомобіль « Фольксваегн Бора» д.р.н. НОМЕР_1 , для сприяння у в`їзді на територію України на вказаному автомобілі по дорученню без офіційного перекладу на українську мову.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України, який виразився у наданні службовій особі неправомірної вигоди за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

У даному кримінальному провадженні 23 листопада 2018 року між прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогамист.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій зач.1 ст.369 КК України.
Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сприяти розслідуванню і встановленню обставин вказаного кримінального провадження.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 510 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8670 грн..
Крім того, прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для їх виконання.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин вчинення злочину, а також те, що даним кримінальним правопорушенням (злочином) не завдано шкоди правам та інтересам окремих осіб, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.369 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинене кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів, а також питання зняття арешту із майна.
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, суд застосовує спеціальну конфіскацію до грошових коштів в сумі 200 (двісті) гривень, які є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 23 листопада 2018 року по кримінальному провадженню № 0000774 від 27 жовтня 2018 року, укладену між прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8670 (вісім тисяч шістсот сімдесят ) гривень.
Речові докази:

- грошові кошти в сумі 200 ( двісті) гривень, однією банкнотою серії СЕ2263741 конфіскувати в дохід держави;

-DVD-R № 004 із відеофіксацією обставин вчинення злочину, який зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 жовтня 2018 року -скасувати.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.1 ст. 473 КПК України, до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Володимир-Волинського міського суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1