ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6798/18
Провадження № 1-кп/362/458/18
У Х В А Л А
03.12.2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду підготовче судове засідання кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001677 від 03.09.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Веймар, Німеччина, громадянки України, українки, що має вищу освіту, працюючої в компанії «Сігмар», розлученої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння,-
в с т а н о в и в:
28.11.2018 року з Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, із реєстром матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.10.2018 року обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту до 03.12.2018 року.
У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Васильківському міськрайонному суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України.
Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_6 , оскільки згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за який законом передбачена відповідальність до восьми років позбавлення волі, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п. 2, ч.1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на підозрювану обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт.
Потерпілий ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив суд, призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду та прийняти його заявлений цивільний позов та визнати його цивільним позивачем, а обвинуваченого цивільним відповідачем. Також, потерпілий підтримав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , якого підтримала обвинувачена ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні, вважають, що обвинувальний акт слід призначити до розгляду у судовому засіданні, проти обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечували, оскільки на даній стадії запобіжний захід обирається, а не продовжується, обвинувачена добровільно з`являється на усі виклики досудового слідства, прокурора, суду, має постійне місце роботи, покладені на неї на досудовому слідстві обов`язки підзахисна не порушувала, у зв`язку з цим прокурором не доведено наявність ризиків на які він посилається.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов висновку, про необхідність призначення справи до судового розгляду, з огляду на наступне.
Так, судом встановлено, що кримінальне провадження підсудне Васильківському міськрайонному суду Київської області, підстав для його зупинення чи закриття не виявлено, підстав для прийняття рішення, передбаченого п.п. 1-4 ч. 2 ст. 314 КПК України не вбачається, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої ст. 314 КПК України, суд проводить підготовку до судового розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави судді вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.
Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції у житлі через заборону залишати його цілодобово або у певний період доби; домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі; строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців; у разі необхідності продовження цього строку можливе за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 Кодексу (частини перша, друга, шоста статті 181 Кодексу).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року по справі №1-28/2017 №1-р/2017 положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України, а тому визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України.
Конституційний Суд України зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Проте зміст положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України дозволяє поширити дію постановленої на стадії досудового розслідування ухвали слідчого судді щодо обраних запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою на стадію судового провадження у суді першої інстанції у тому випадку, коли обвинувальний акт передається до суду без клопотання прокурора щодо продовження дії цих запобіжних заходів у зв`язку із закінченням досудового розслідування, тобто закінченням однієї стадії кримінального провадження та початком іншої стадії - стадії судового провадження.
Крім того, у положеннях частин першої, другої статті 42 КПК України розмежовано поняття "підозрюваний", "обвинувачений (підсудний)" у кримінальному провадженні. Водночас частиною першою статті 177 Кодексу передбачено можливість застосування запобіжних заходів як до підозрюваного, так і до обвинуваченого, а частиною другою цієї статті визначено підстави застосування таких заходів слідчим суддею, судом. Наслідками направлення в порядку, передбаченому статтею 291 КПК України, та надходження до суду обвинувального акта є набуття особою, щодо якої складено такий обвинувальний акт, нового процесуального статусу - обвинуваченого (підсудного), а також початок нової процесуальної стадії кримінального провадження - стадії судового провадження у суді першої інстанції.
Таким чином, зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. Отже, у разі відсутності вмотивованого рішення суду, яким дозволено позбавлення особи свободи на період, визначений цим судовим рішенням, така особа має бути негайно звільнена.
Згідно з частиною першою статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За юридичними позиціями Конституційного Суду України верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу; конституційне право людини на судовий захист є гарантією усіх прав і свобод людини і громадянина (абзац дев`ятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, абзац чотирнадцятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Найважливішою ознакою суду є його незалежність та безсторонність, а однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 1 частини другої статті 129 Конституції України).

У практиці Європейського суду з прав людини сформовано, серед іншого, характеристики незалежності суду, одна з яких полягає в тому, що суд має сприйматися як незалежний орган; щодо ознак безсторонності суду, то він повинен сприйматися таким з об`єктивного погляду з достатніми гарантіями для виключення будь-яких легітимних сумнівів з цього приводу (пункти 125, 126 рішення від 6 жовтня 2011 року у справі "Агрокомплекс проти України")

Конституційний Суд України вважає, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.
Суд заслухавши доводи прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що у задоволенні клопотання прокурор про продовження строку домашнього арешту слід відмовити, оскільки прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу підозрюваної, а не про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченої, стадія якої передбачена на досудовому розслідуванні, яка вже минула та почалась інша стадія стадія судового провадження, а ОСОБА_6 набула статус «обвинувачена (підсудна)», суд самостійно позбавлений права обирати самостійно заходи забезпечення кримінального провадження, оскільки порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 315 КПК України суд вважає, що у зв`язку із подачею потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову до обвинуваченої про стягнення матеріальної та моральної шкоди його слід визнати цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні, а обвинувачену - цивільним відповідачем.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.
Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
З урахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який є тяжким злочином, нижча межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі, та з метою забезпечення суд інформацією, що характеризує обвинуваченого, суд вважає за необхідне доручити представнику персоналу органу пробації скласти та надати до суду доповідь щодо обвинуваченого.
Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне отстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 29, 55 Конституції України, ст.ст. 22, 42, 177, 314-316, 369 КПК України, рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року по справі №1-28/2017 №1-р/2017, суд,
у х в а л и в:
Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Васильківського міськрайонного суду Київської області на 07 грудня 2018 року о 10 год. 00 хв.
Повідомити учасників кримінального провадження про дату, час та місце проведення судового розгляду.
Прийняти до розгляду подану позовну заяву ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди у кримінальному провадженнівнесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001677 від 03.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати потерпілого ОСОБА_4 цивільним позивачем за цивільним позовом до обвинуваченої ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Визнати обвинувачену ОСОБА_6 цивільним відповідачем за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.
Доручити представнику Васильківського міськрайонного відділу філії державної установи (Центр пробації) у м. Києві та Київській області Міністерства юстиції України в строк до 21.12.2018 року скласти та надати до суду доповідь відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Веймар, Німеччина, українки, громадянки України, яка має вищу освіту, не працюючої, розлученої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1