У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 23 січня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 23 січня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 27 січня 2014 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалуСокальського районного суду Львівської області від 23 січня 2018 року без зміни.
ОСОБА_4 ,не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, звернувся до суду з касаційною скаргою із вимогою про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Суть доводів зводиться до того, що рішення слідчого судді може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами, а висновки судів першої та апеляційної інстанцій про протилежне є необґрунтованими.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Порушене ОСОБА_4 у касаційній скарзі питання стосується розгляду його заяви про перегляд ухвали слідчого судді за нововиявленими обставинами, поданої ним в порядку глави 34 КПК України, а також оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, постановлених за результатами її розгляду.
Щодо вказаного питання Суд сформулював висновок в ухвалах від 03 жовтня, 12 та 13 листопада 2018 року (справи № 51-8285ск18, № 51-9637ск18, № 51-5473ск18), а саме зазначив, що за нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті лише судові рішення по суті обвинувачення, що набрали законної сили, у випадку, коли кримінальне провадження закінчено і рішення стали остаточними.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали слідчого судді за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції належним чином мотивував свою позицію. Зокрема, суд вказав, що ухвала слідчого судді, яка постановлена під час досудового розслідування, не є рішенням, яке може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами в порядку, передбаченому главою 34 КПК України.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Судом ретельно перевірені доводи ОСОБА_4 , аналогічні тим, що викладені ним у касаційній скарзі, що визнані необґрунтованими з наведенням докладних мотивів ухваленого рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 23 січня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3