Справа №м
Провадження №1-в/463/163/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

лікаря-психіатра ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву лікаря-психіатра Комунального закладу Львівської обласної ради Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер ОСОБА_5 про припинення застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_6 , -

встановив:

до суду звернувся із заявою лікар-психіатр про припинення застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_6 , оскільки комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про обґрунтованість рішення про припинення застосування примусового заходу медичного характеру.

В судовому засіданні лікар-психіатр подану заяву підтримав, пояснив, що хворий не потребує подальшого застосування примусових заходів у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки спостерігається покращення його стану. При цьому зазначив, що хоч у підсумковій частині висновку відсутнє посилання на його виздоровлення, але в описі психічного стану та висновок комісії про відсутність потреби у продовженні застосування примусових заходів медичного характеру саме вказують на це.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечила, зазначила, що у висновку комісії лікарів-психіатрів від 20.06.2018 року не вказано, що ОСОБА_6 виздоровів та не потребує надання психіатричної допомоги, тому просить заяву відхилити.

Захисник в судовому засіданні клопотання підтримав, просить врахувати висновок комісії лікарів-психіатрів від 20.06.2018 року, де зроблено висновок відсутність потреби у продовженні лікування та про припинення застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Відповідно до ч.2 ст.95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Судом встановлено, що ухвалою Львівського обласного суду від 17.05.1999 року до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді лікування у психіатричній лікарні з посиленим наглядом, оскільки останній вчинив у стані осудності вбивство, однак на час винесення ухвали страждав психічним розладом, внаслідок чого не міг усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23.10.2002 року змінено застосовані ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру з лікування у психіатричній лікарні з посиленим наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, які в подальшому протягом 2003-2017 років неодноразово продовжувались. З цього часу ОСОБА_6 знаходиться під динамічним спостереженням КЗЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер».

23.08.2018 року лікар-психіатр ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про припинення застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_6 , оскільки комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про обґрунтованість рішення про припинення застосування примусового заходу медичного характеру.

Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №42 від 20.06.2018 року(а.с.4-9) комісією лікарів-психіатрів проводився огляд ОСОБА_6 , якому призначено примусові заходи медичного характеру Ухвалою судової колегії Львівського обласного суду від 17.06.1999 року, особа надійшла до закладу охорони здоров`я 23.10.2002 року. Під час огляду лікарями-психіатрами встановлено, що психічний стан ОСОБА_6 контакту доступний, на запитання відповідає вірно, орієнтований, пам`ять та інтелект збережені, різко враженої продуктивної психосоматики в даний час не виявлено, емоційно-вольова сфера звичайна, критика збережена, диспансер відвідує регулярно, на даний час ліків не приймає, реабілітаційні програми психокорекційні бесіди. Враховуючи вище описане лікарська комісія пришла до висновку, що хворому необхідно припинити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Дослідивши висновок лікарів-психіатрів щодо ОСОБА_6 , вивчивши результати огляду його психічного стану, заслухавши пояснення лікаря-психіатра, який суду пояснив, що ОСОБА_6 на даний час не потребує подальшого лікування і зважаючи на висновок лікарів від 20.06.2018 року у суду відсутні підстави для продовження застосування примусового заходу медичного характеру, тому заяву слід задовольнити та припинити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Керуючись ст.514 КПК України,ст.ст.94, 95 КК України, -

постановив:

заяву лікаря-психіатра Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_5 задовольнити.

Припинити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текс ухвали оголошено 12.11.2018 року.

Суддя: ОСОБА_1