Справа № 204/2759/17
Провадження № 1-в/204/17/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

представників установи ОСОБА_5 ,

особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Дніпро заяву представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , 1990 року народження,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 04 липня 2012 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві лікаря-психіатра, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №517 від 28.04.2017 року, ставиться питання про те, що ОСОБА_6 страждає тяжким психічним розладом і за своїм психічним станом потребує продовження застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом.
В судовому засіданні представник ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» підтримав вказану заяву, просив задовольнити пояснивши, що психічний стан пацієнта ОСОБА_6 продовжує залишатися нестійким, зумовлює суспільно небезпеку для оточуючих, тому підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно пацієнта на теперішній час відсутні.
ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти продовження лікування в умовах закладу із суворим наглядом, просив змінити режим на посилений.
Захисник підтримав позицію ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення заяви лікаря щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Вважає, що ОСОБА_6 може бути переведений у психіатричний заклад з посиленим режимом, оскільки на теперішній час у ОСОБА_6 відсутні маячні ідеї.
В судовому засіданні прокурор підтримала заяву представника установи просила задовольнити, продовживши відносно ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом до психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
У відповідності до ч.2 ст.514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Згідно ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №517 від 28 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання. Враховуючи наявність в клінічній картині значного порушення критичних, прогностичних функцій, анозогнозії з запереченням пацієнтом наявності у себе хронічного психічного захворювання, негативною налаштованістю до лікування і реабілітації, нерозуміння тяжкості скоєного правопорушення, вороже ставлення до потерпілого, викривлення морально-етичних настанов, емоційну амбівалентність, сплощеність, формальні порушення мислення з паралогічністю, резонерством, стенічністю настанов. Все це свідчить про збереження особливої небезпеки пацієнта для оточуючих, тому ОСОБА_6 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
Відповідно до п.п. 18,19 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 статтею 95 КК України, зокрема, введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців. Це правило поширюється і на випадки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. За змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону N 1489-ІІІ зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
Наказом МОЗ України №397 від 08.10.2001 затверджено порядок застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричних закладах до осіб, які хворі на психічні розлади і вчинили суспільно небезпечні діяння, в п.8 зазначено, що госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворих, які вчинили суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також які за своїм психічним станом і характером учиненого суспільно-небезпечного діяння становлять особливу небезпеку для суспільства і потребують тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду. До таких хворих відносяться особи з активним типом суспільної небезпечності. У п.5 зазначено, що активний тип суспільної небезпечності спостерігається в осіб з такими психічними розладами: зокрема, як маячні ідеї певного змісту, скеровані проти конкретних осіб, які проявляються як на вербальному, так і дійовому рівні.
Як зазначено в п.24 висновку комісії лікарів-психіатрів №517 від 28.04.2017 року, ОСОБА_6 не сумнівається в своєму праві робити висновки про вчинки потерпілого і вирішувати його долю на свій розсуд, є стенічний в своїх переконаннях. Зазначений висновок підтримав представник закладу-лікар-психіатр ОСОБА_5 в судовому засіданні. Наявність маячних ідей певного змісту, що скеровані проти конкретної людини - потерпілого - підтверджена поясненнями представника установи. Згідно вказаного висновку, маячні ідеї месіанства, реформаторства інкапсульовані, проте досі зберігаються відносно потерпілого.
При цьому, відповідно до п.5 Наказу №397, наявність хоча б одного з критерію (зокрема, маячність ідей) свідчить про активний тип суспільної небезпечності хворого.
Підстав не довіряти висновку комісії лікарів-психіатрів та поясненням лікаря психіатра в судовому засіданні, які є послідовними, незмінними та узгоджуються між собою, у суду немає.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, пацієнт ОСОБА_6 вчинив особливо тяжке суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява представника установи підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
На підставі викладеного і керуючись ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 04 липня 2012 року, відносно ОСОБА_7 , 1990 року народження, в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1