Номер провадження: 11-сс/813/508/19
Номер справи місцевого суду: 520/5306/19 1-кс/520/3272/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 15 березня 2019 року про відмову в застосуванні до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до неї запобіжного заходу виді домашнього арешту в певний період доби у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000425 від 17 лютого 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та до неї застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби. Крім того, на підозрювану покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України. Строк дії ухвали слідчого судді до 14 травня 2019 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги прокурор мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох злочинів проти власності, на теперішній час вона має на утриманні малолітню дитину, ніде не працює, а отже не має законних джерел доходу, за таких обставин перебуваючи на свободі може продовжувати вчиняти нові злочини. Крім того, слідчий суддя поклав на прокурора обов`язок здійснювати контроль за виконанням покладених на підозрювану обов`язків, не роз`яснивши в чому саме цей контроль полягає.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_8 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд частково погоджується з апеляційною скаргою прокурора.

Так, згідно з резолютивною частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя контроль за виконанням покладених на підозрювану ОСОБА_8 обов`язків поклав на прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 .

Разом з тим, частиною 5 ст.181 КПК України передбачено, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Зі змісту вказаної норми права випливає, що контроль за виконанням покладених на підозрювану особу процесуальних обов`язків покладається виключно на уповноважених працівників органу Національної поліції, а не на прокурора, до обов`язків якого входить здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя на вказані обставини уваги не звернув, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Пунктом 3 ч.1 ст.409 КПК України передбаченого, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст.412 КПК України встановлено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Встановлене апеляційним істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, у відповідності з положеннями статей 409, 412 КПК України, є підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу, якою в даному випадку має бути прийняте рішення стосовно клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Розглядаючи по суті клопотання старшого слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_8 апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого виконав вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні оскарженої ухвали.

При розгляді зазначеної апеляційної скарги, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що вона 17 лютого 2019 року біля 16 год. 30 хв. знаходячись в приміщенні супермаркету «АТБ» за адресою: м.Одеса, вул.Ільфа і Петрова, 10, підійшла до потерпілої ОСОБА_10 , та визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, що належить останній таємно, шляхом вільного доступу, з правої кишені куртки викрала належний їй мобільний телефон «Iphone 7+» в корпусі чорного кольору, imei НОМЕР_1 , вартістю 20 000 гривень, в якому була встановлена сім-карта оператора мобільного зв`язку «лайфселл», яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє. Після цього з місця вчинення злочину зникла розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

За даним фактом 17 лютого 2019 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000425 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Крім того, 14 березня 2019 року біля 17 год. 15 хв. ОСОБА_8 знаходячись в приміщенні супермаркету «АТБ», який розташований на вул.Люстдорфська дорога, 162 в м. Одеса підійшла до потерпілої ОСОБА_11 , та таємно, шляхом вільного доступу, з лівої кишені куртки викрала належний їй мобільний телефон «Samsung Galaxy J7», imei НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , в корпусі білого кольору, вартістю 5500 гривень, в якому була встановлена сім-карта оператора мобільного зв`язку «лайфселл», яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, та був в чохлі білого кольору вартістю 300 гривень. Однак, ОСОБА_8 виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від її волі, не змогла розпорядитися викраденим майном та довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки, була затримана свідком та потерпілою під час вчинення зазначених дій.

За даним фактом 14 березня 2019 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000653 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

15 березня 2019 року слідчим було винесено постанову про об`єднання кримінальних провадження за № 0000425 від 17.02.2019 року та кримінального провадження за № 0000653 від 14.03.2019 року в одне провадження, якому був присвоєний номер

№0000425.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 18.02.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.03.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 14.03.2019 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання від 14.03.2019 року, протоколом огляду місця події від 14.03.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 15.03.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 14.03.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 14.03.2019 року, іншими матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Прокурор, як на обставину, що дає підстави вважати про наявність ризику того, що підозрювана перебуваючи на свободі може вчиняти нові злочини послався на те, що ОСОБА_8 на теперішній час ніде не працює та не має джерел доходу.

Однак посилання прокурора про відсутність у підозрюваної постійного місця роботи апеляційний суд вважає недостатніми для застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, в ході апеляційного розгляду було встановлено, що на утриманні у підозрюваній ОСОБА_8 знаходиться малолітня дитина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує постійного догляду, оскільки їй нещодавно виповнився лише один рік.

Вказана обставина об`єктивно ускладнюють можливості ОСОБА_8 влаштуватися на постійну роботу.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання в м.Одесі та раніше не притягалась до кримінальної відповідальності.

Під час апеляційного перегляду було встановлено, що впродовж досудового розслідування ОСОБА_8 належним чином виконує покладені на неї процесуальні обов`язки, не намагається переховуватись від органу досудового розслідування, без відома слідчого, прокурора не залишає місце свого проживання у визначений час, самостійно на першу вимогу з`явилась в судове засідання апеляційного суду.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні, та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваної.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що під час досудового розслідування до підозрюваної ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний період доби.

Апеляційний суд вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризику, передбаченому пунктом 5 ч.1 ст.177 КПК України, та дасть змогу органу досудового розслідування контролювати місце її перебування.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року про застосування до ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 .

Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту до 14 травня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 з забороною залишати місце проживання в період часу з 20:00 години до 06:00 години ранку наступної доби.

Покласти на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

2)повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця проживання.

Копію ухвали для виконання направити до Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3