ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/224/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №643/2114/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, який не працює, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.
Строк обчислення покарання ОСОБА_8 обчислено з моменту фактичного затримання, тобто з 23 грудня 2016 року.

Вироком районного суду встановлено, що 22.12.2016 р., приблизно о 19 годині 20 хвилин, ОСОБА_8 , разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходився за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_2 , де в кімнаті вказаної квартири разом вживали алкогольні напої, в ході чого у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на побутовому ґрунті виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, взяв зі стільця у праву руку ніж та, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, маючи можливість передбачати той факт, що в результаті його дій такі наслідки можуть настати, маючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_9 з лівої сторони та з достатньою силою наніс удар кухонним ножем потерпілому ОСОБА_9 у живіт зліва, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення передньої черевної стінки, що проникає до черевної порожнини з пошкодженням кишківника та тіла підшлункової залози, яке супроводжувалось внутрішньочеревним крововиливом, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1-А/17 від 07.02.2017 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Далі, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, обійшов його позаду та вдарив останнього вищевказаним ножем у поперекову область, спричинивши йому згідно висновку вищевказаної судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани у правій поперековій області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Безпосередньою після вищевказаних подій потерпілий ОСОБА_9 був госпіталізований до ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова, де йому була надана медична допомога.

Вказані дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляційних скаргах:
-захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України. В обґрунтування скарги вказав, що вирок є незаконним та необгрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що суд не прийняв до уваги показання обвинуваченого, надані в судовому засіданні та водночас прийняв у якості доказу його вини протокол проведення слідчого експерименту від 08.02.2017 року, висновок судово-медичної експертизи № 195-А/17, які підтверджують показання обвинуваченого в судовому засіданні. Звертає увагу на суперечливі показання потерпілого ОСОБА_9 . На думку захисника, наявність в діях його підзахисного складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не підтверджується доказами по справі та ці ж докази підтверджують вчинення ОСОБА_8 злочину за ст. 124 КК України, а саме умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони;
-обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Мотивуючи скаргу вказав, що показання потерпілого мають суттєві протиріччя та є неправдивими, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи, показаннями свідка ОСОБА_10 . Також вказав, що під час подій потерпілий перебував у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, був ініціатором конфлікту, бив ОСОБА_11 та його, у зв`язку з чим він знаходився у стані сильного душевного хвилювання та був вимушений захищатися від протиправних дій потерпілого, умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому не мав. Вважає висновки суду суперечливими, судовий розгляд неповним та необ`єктивним. Вказав, що суд необгрунтовано не прийняв у якості обставин, що пом`якшують покарання явку з повинною, сприяння слідству, визнання цивільного позову. Не погодився з висновком суду про наявність обставини, що обтяжує покарання перебування у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з відсутністю доказів цього факту.
В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_8 вказав, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються доказами, є немотивованими. Зазначив, що матеріали справи не містять протокол його явки з повинною до поліції; не допитаний свідок, який супроводжував обвинуваченого у відділ поліції; відтворення його дій відбувалося не на місці злочину, а в кабінеті слідчого, обстановка в якому є іншою; показання свідка ОСОБА_10 судом не прийнятого до уваги необгрунтовано. Крім цього, вказав, що визнав вину у фактично скоєному, щиро розкаявся, давав правдиві показання, має мати похилого віку, яка має проблеми зі здоров`ям. Звертає увагу, що за минулим місцем його проживання характеристика суду не надана, а характеристика з фактичного місця проживання містить протиріччя. Вважає, що механізм нанесення тілесних ушкоджень, який вказав на слідчому експерименті потерпілий, є неможливим, не відповідає характеру поранень.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок законним та обгрунтованим; захисника та обвинуваченого, які підтримали свої апеляційні скарги, а адвокат ОСОБА_7 зазначив, що підтримує апеляційну позицію свого підзахисного щодо необхідності призначення по справі нового судового розгляду в суді першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в межах поданих апеляційних скарг, а саме в частині обґрунтованості визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 04.06.2018 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Висновки суду за вищенаведеним обвинуваченням ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно яких він частково визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст. 121 КК України, пояснив, що потерпілий ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є його знайомими. В квартирі, належній ОСОБА_12 , яка знаходиться в будинку по АДРЕСА_3 , він мешкав періодично, а ОСОБА_13 тривалий час. Квартира двокімнатна. В ній також мешкала мати ОСОБА_14 . 22 грудня 2016 року в цій квартирі вони разом вживали спиртні напої, при цьому мати ОСОБА_11 за столом не сиділа з ними, з іншої кімнати не виходила. Він випив приблизно 300 грам горілки. Раніше працював поваром, тому з собою носив ніж, який звичайно вбирав у чохол. Сидоров ліг на диван. У нього з ОСОБА_13 виникла сварка та останній почав бити ОСОБА_11 руками. ОСОБА_15 став заступатися за ОСОБА_11 , а ОСОБА_13 почав вже його бити кулаками по «корпусу». В ході бійки, з метою захисту, ОСОБА_15 взяв свій ніж та коли падали з ОСОБА_13 на підлогу наніс з метою оборони один удар ножем. Потім випадково можливо ще один удар, але третій удар не пам`ятає. Побачив, що у ОСОБА_13 біжить кров. ОСОБА_13 з ОСОБА_11 пішли з квартири. Через деякий час ОСОБА_11 повернувся сам до квартири та вигнав його з квартири. Ніж він залишив в квартирі ОСОБА_11 . До лікаря з приводу нанесених ОСОБА_13 побоїв він не звертався. Просив пробачення у матері потерпілого.
Показання потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких ОСОБА_15 є його знайомим. Разом вони мешкали в квартирі, належній ОСОБА_12 , по АДРЕСА_4 , на 9 поверсі. 22 грудня 2016 року до квартири прийшли разом приблизно о 15.30-16.00 годині, в квартирі була також мати ОСОБА_11 , пили горілку та глод. Потім він не зміг більше знайти спиртні напої та у нього з ОСОБА_11 виник обопільний конфлікт та бійка. У ОСОБА_11 «заплило» око. ОСОБА_15 спостерігав за цим. ОСОБА_15 він лише відштовхнув, але не бив. Однак останній взяв ніж, який приніс з собою і до цього ним користувався, підійшов з боку до потерпілого та наніс два удари ножем в лівий бік, обійшов його та наніс ще один удар ножем у правий бік. Їх розтягував ОСОБА_16 . Потерпілий та ОСОБА_11 пішли до сусідів викликати «швидку допомогу», оскільки міського телефону в квартирі не було. Спустилися на 6 поверх та викликали «швидку допомогу», Потім він сам спустився на 1 поверх чекати на «швидку допомогу». Потім його автомобілем «швидкої допомоги» відвезли до Харківської лікарні швидкої та невідкладної допомоги, де він лежав 1,5-2 місяці. Внаслідок ударів ножем, які наніс йому ОСОБА_15 , у нього пошкоджені селезінка, підшлункова залоза. Він був у шоковому стані через поранення та вживання алкоголю, тому не пам`ятає, що казав лікарям та сусідці з приводу поранень. Ніж, належний ОСОБА_15 , весь довжиною приблизно 15-20 см, чорна рукоятка, скоріше заводського випуску з якоюсь прикрасою.
Показання свідка ОСОБА_10 , згідно яких він знайомий з потерпілим ОСОБА_13 приблизно два роки та перебуває у товариських стосунках з ОСОБА_15 приблизно півтора роки. Станом на 22 грудня 2016 року він був власником двокімнатної квартири АДРЕСА_5 . ОСОБА_15 і ОСОБА_13 жили у його квартирі. В той день з ранку вони пішли збирати металобрухт. Він та ОСОБА_13 випили по 150-200 грам горілки, чи пив ОСОБА_15 - не бачив. Потім втрьох вони купили самогону та три пляшки настоянки глоду по 50 грам кожна та повернулися до квартири свідка. Там приготували їсти, потім випили самогон та настоянку глоду. ОСОБА_13 звинуватив ОСОБА_11 , що той випив глод. Свідок в цей час лежав на ліжку. ОСОБА_13 заліз зверху на нього та почав бити. Його відтягнув ОСОБА_17 . Вони знайшли настоянку глоду. Тихомиров ходив в іншу кімнату, де знаходилася мати ОСОБА_10 . Потім повернувся та приблизно через 5 хвилин знову став сваритися зі свідком, його знов відтягнув ОСОБА_17 . У свідка йшла кров з носу. Тихомиров кілька разів вдарив по тулубу ОСОБА_15 . Останній один раз вдарив рукою ОСОБА_13 в межах живота. Ножа в руках ОСОБА_15 він не бачив. Свідок так і лежав на ліжку і не бачив, чи падали на підлогу під час конфлікту ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Однак після удару ОСОБА_15 , до нього підійшов ОСОБА_18 та він побачив, що у останнього з живота капала кров і він попросив викликати «швидку допомогу». Свідок разом з ОСОБА_13 пішли до сусідів викликати «швидку допомогу». ОСОБА_13 в під`їзді присаджувався на корточки. Додому свідок повернувся один. Кров була на підлозі, дверях, ліжку. ОСОБА_15 він сказав, щоб йшов додому. Після його уходу він побачив на тумбі, чи на стільці належний ОСОБА_15 ніж. Ніж кухонний, чорна ручка, лезо приблизно 10 см. Через кілька годин до нього додому приїхала поліція та в його присутності провели огляд квартири та вилучили ніж.
Показання свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що працює лікарем в Центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф. 22 грудня 2016 року о 19.30 годині в Центрі диспетчер отримав виклик на АДРЕСА_3 . По приїзду, вони піднялися на 9 поверх. Однак сусідка сказала, що потерпілий спустився на нижній поверх. Вони спустилися на 7 поверх. На 9 поверсі було багато крові і кров капала до 7 поверху. У потерпілого побачили біляпуповинне зліва проникаюче поранення та інша різана рана в поперекову область була під питанням. З метою визначення препаратів, з`ясували у потерпілого, що він колов метадон, а також був чутний запах алкоголю. У нього сліди від ін`єкцій в паху та відсутні вени, що свідчить про вживання наркотиків. Потерпілий пояснив, що був в квартирі у друга на 9 поверсі. Потім вийшли на сходовий майданчик та «малолітки» двічі вдарили його ножем. Потерпілого «швидкою допомогою» доставили до лікарні швидкої та невідкладної допомоги.
Лист Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» від 23.12.2016 р., згідно з яким хворий ОСОБА_9 знаходиться в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії, група крові А (ІІ) Rh (+) з діагнозом проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням підшлункової залози, тонкої кишки, гемоперитоніт І-ІІ ст., колото-різана рана правої поперекової області.
Протокол огляду місця події від 22.12.2016 року та фототаблиця до нього, згідно з якими в присутності власника квартири ОСОБА_10 , понятих та спеціаліста, оглянута квартира АДРЕСА_5 та вилучені сліди та змиви речовини бурого кольору, ганчірка зі слідами речовини бурого кольору, ніж з лезом 9 см, рукоятка 9 см. На лезі ножа є сліди речовини бурого кольору.
Постанова про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23 грудня 2016 року, згідно з якою до кримінального провадження в якості речових доказів приєднані кухонний ніж, чотири змиви рідини бурого кольору, ганчірку зі слідами бурого кольору, фрагмент тканини бурого кольору, коричнева шапка зі слідами речовини бурого кольору, наволочка зі слідами речовини бурого кольору, светр зеленого кольору, на передній частині якого є нашарування речовини бурого кольору. Зазначені речові докази були оглянуті в судовому засіданні. Потерпілий підтвердив, що зазначеним ножем ОСОБА_8 наніс йому удари. Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що оглянутим ножем наніс удар потерпілому, але це було не умисно. Крім того, в районному відділі поліції знімав з себе светр, який був залучений в якості речового доказу.
Висновок судово-медичної імунологічної експертизи № 778-Ис/16 від 23 грудня 2016 року, згідно з яким, кров гр-на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи В з ізогемаглютинином анті-А.
Висновок судово-медичної експертизи № 1-А/17, яка почата 03.01.2017 року та закінчена 07.02.2017 року, згідно з яким у зв`язку з подіями 22.12.16 р. у ОСОБА_9 мали місце наступні ушкодження: колото-різане поранення передньої черевної стінки, що проникає до черевної порожнини, з пошкодженням кишківника та тіла підшлункової залози, яке супроводжувалося внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворилися від одноразової дії гострого колюче-ріжучого предмету. По ступеню тяжкості це тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя (п.2.1.3. Правил «судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень»). Напрямок раневого каналу зліва направо, зпереду назад. Удар був нанесений з достатньою силою. Найвірогідніше у момент отримання даного тілесного ушкодження, потерпілий був обернутий лівою передньо-боковою поверхнею тіла до нападника. Також була виявлена поверхнева колото-різана рана у правій поперековій області, яка утворилася від дії гострого колюче-ріжучого предмету. По ступеню важкості це легке тілесне ушкодження по критерію короткочасного розладу здоров`я (п. 2.3.3. Правил «судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень»). Найвірогідніше у момент отримання даного тілесного ушкодження потерпілий був обернутий правою задньо-боковою поверхнею тіла до нападника. Сила удару була незначною. Напрямок удару зправа наліво, ззаду наперед. Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг здійснювати самостійні дії вздовж короткого часу. Під час вступу до стаціонару в крові гр. ОСОБА_9 знайдений етиловий спирт у кількості 2,526%, що по офіційній таблиці відповідає сильному алкогольному сп`янінню.
Висновок судово-медичної імунологічної експертизи № 793-Ис/16, яка розпочата 09 січня 2017 року та закінчена 13 січня 2017 року, згідно з якою, кров гр-на ОСОБА_8 належить до групи В з ізогемаглютинином анті-А. На светрі, добровільно виданому ОСОБА_8 , виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анті-В, походження якої від гр-на ОСОБА_9 не виключається, оскільки, згідно з ксерокопією відповіді КЗОЗ ХМКЛШНМП на запит майора поліції ОСОБА_20 № 5399 від 23.12.2016 р., група крові його А (ІІ). Від ОСОБА_8 ця кров утворитися не могла.
Висновком судово-медичної цитологічної експертизи № 13845-Ц/16/17, яка розпочата 30.12.2016 року та закінчена 14.01.2017 року, з якої вбачається, що згідно з відповіддю на запит майора поліції ОСОБА_20 № 5399 від 23.12.2016 р., виданого ХМКЛШНМП група крові ОСОБА_9 А (ІІ) з ізогемаглютініном анті-В. Групова належність крові ОСОБА_8 В (ІІІ) з ізогемаглютинином анті-А («Висновок експерта» № 778-Ис від 23.12.16 р.). В результаті проведення судово-медичної експертизи кухонного ножа, вилученого у ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_2 , на клинку виявлені сліди крові людини групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анті-В. При цитологічному дослідженні, виявлені кліткові елементи крові, належні особі чоловічого генетичного полу з домішками жирової тканини. Таким чином, враховуючи результати досліджень та групи крові осіб, які проходять у справі, можна полагати, що дані сліди крові та елементи жирової тканини, походять від чоловіка з групою крові А (ІІ) з ізогемаглютинином анті-В, походження якої від потерпілого громадянина ОСОБА_9 не виключається. Від ОСОБА_8 ця кров та елементи жирової тканини утворитися не могли. На рукоятці цього ножа, сліди крові не виявлені.
Висновок судово-медичної експертизи № 4138-С/16, яка розпочата 23 грудня 2016 року та закінчена 27 грудня 2016 року, згідно з яким на підставі даних судово-медичної експертизи, експерт прийшов до висновку, що у гр-на ОСОБА_8 на момент огляду яких-небудь тілесних пошкоджень встановлено не було, у зв`язку з чим ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не визначалась.
Протокол проведення слідчого експерименту від 07 січня 2017 року та фототаблиця до нього, за участю потерпілого ОСОБА_9 та спеціаліста ОСОБА_21 , в присутності понятих, згідно з яким потерпілий розповів про обставини скоєного відносно нього кримінального правопорушення.
Висновок судово-медичної експертизи № 177-А/17, яка почата 07.02.2017 року та закінчена 09.02.2017 року, згідно з яким у зв`язку з подіями 22.12.16 р. у ОСОБА_9 мали місце наступні ушкодження: колото-різане поранення передньої черевної стінки, що проникає до черевної порожнини, з пошкодженням кишкивника та тіла підшлункової залози, яке супроводжувалося внутрішньочеревним крововиливом. Також була виявлена поверхнева колото-різана рана у правій поперековій області, яка утворилася від дії гострого колюче-ріжучого предмету. Наявні ушкодження утворилися від дії гострого колюче-ріжучого предмету. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 , не суперечить засобу їх спричинення, на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту. Не виключена можливість, що тілесні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_9 , були спричинені ножем, який був наданий на експертизу.
Протокол проведення слідчого експерименту від 08 лютого 2017 року та фототаблиця до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , у присутності понятих, згідно з яким ОСОБА_8 розповів про обставини скоєного ним кримінального правопорушення.
Висновок судово-медичної експертизи № 195-А/17, яка почата 09.02.2017 року та закінчена 13.02.2017 року, згідно з яким у зв`язку з подіями 22.12.16 р. у ОСОБА_9 мали місце наступні ушкодження: колото-різане поранення передньої черевної стінки, що проникає до черевної порожнини, з пошкодженням кишкивника та тіла підшлункової залози, яке супроводжувалося внутрішньочеревним крововиливом. Також була виявлена поверхнева колото-різана рана у правій поперековій області, яка утворилася від дії гострого колюче-ріжучого предмету. Наявні ушкодження утворилися від дії гострого колюче-ріжучого предмету. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 , в цілому не суперечить засобу їх спричинення, на який вказує підозрюваний ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту.
Зазначені показання обвинуваченого (в частині об`єктивної сторони складу злочину), потерпілого, свідків, висновки експертів, письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були досліджені і оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог КПК України є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Стосовно посилання обвинуваченого та захисника в апеляційних скаргах на те, що ОСОБА_8 діяв у стані сильного душевного хвилювання в умовах самооборони, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Обставини кримінального провадження, конкретні дії обвинуваченого та потерпілого під час конфлікту, що встановлені показаннями цих осіб, показаннями свідків, даними проведених слідчих експериментів за участю ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , оглядом місця події, відсутність у обвинуваченого тілесних ушкоджень згідно з висновком експерта № 4138-С/16 від 27.12.2016 року вказують на те, що по справі відсутні необхідні та достатні підстави для встановлення у діях ОСОБА_15 ознак необхідної оборони.
При цьому слід зазначити, що право на необхідну оборону виникає за наявності певних підстав, передбачених ч.1ст.36 КК України, а саме: 1)наявність суспільно небезпечного посягання; 2) необхідність негайного його запобігання або припинення.
За обставинами кримінального провадження ОСОБА_13 не здійснював суспільно небезпечне посягання, яке було необхідно негайно припинити або запобігти йому.
Але, незважаючи на відсутність вищевказаних обставин, ОСОБА_8 був нанесений удар ножем ОСОБА_9 в область живота, від якого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. Цілеспрямовані дії обвинуваченого, направлені на завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, які були ним вчинені не у межах необхідної оборони, свідчать про наявність у нього умислу на вчинення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України злочину.
Зазначені обставини спростовують вищевказані доводи апеляцій обвинуваченого та захисника, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають. Аналогічні доводи обвинуваченого були предметом розгляду судом першої інстанції. При цьому, районний суд перевірив посилання ОСОБА_15 про завдання потерпілому тілесних ушкоджень при необхідній обороні та дана позиція обвинуваченого не знайшла свого підтвердження, спростована об`єктивними даними кримінального провадження, що були встановлені належними, допустимими та достовірними доказами.
Оцінюючи інші доводи апеляційних скарг, колегія суддів вказує наступне.
Матеріали справи не містять даних, які б вказували на неправдивість показань потерпілого ОСОБА_9 . Ці показання відповідають об`єктивно встановленим обставинам кримінального провадження, не містять в собі істотних протиріч з іншими доказами, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Перебування потерпілого ОСОБА_9 під час вчинення стосовно нього злочину у стані сп`яніння не може вплинути на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.
Твердження ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 22.12.2016 року бив його спростовується висновком судово-медичної експертизи № 4138-С/16, яка розпочата 23 грудня 2016 року та закінчена 27 грудня 2016 року, згідно з яким на підставі даних судово-медичної експертизи, експерт прийшов до висновку, що у гр-на ОСОБА_8 на момент огляду яких-небудь тілесних пошкоджень встановлено не було.
Показання свідка ОСОБА_10 судом прийнято до уваги, вони наведені в оскаржуваному вироку, зміст цих показань знайшов належну оцінку у прийнятому рішенні, ці показання як окремо, так й у сукупності з іншими доказами підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.
Доводи обвинуваченого про необхідність врахування ряду обставин такими, що пом`якшують покарання задоволенню не підлягають. Щире каяття ОСОБА_15 , сприяння слідству по справі відсутні, визнання цивільного позову не є обставиною, що пом`якшує покарання. Явка з повинною документально не підтверджена та у будь-якому разі в апеляційних скаргах не ставиться питання про пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання. Посилання в апеляції ОСОБА_15 про неповноту судового розгляду через те, що не було допитано особу, що супроводжувала його у відділ поліцію, коли, за його твердженням, він прийшов із зізнанням, не має під собою жодних підстав, адже така процесуальна дія не була необхідної для виконання завдань кримінального провадження, що встановлені ст. 2 КПК України.

Заперечення обвинуваченого щодо перебування під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння є неспроможним, адже ця обставина підтверджується, як його власними показаннями про те, що 22 грудня 2016 року він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вживали спиртні напої, він випив приблизно 300 грам горілки, так й аналогічними показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_11 .
Щодо проведення слідчого експерименту 08.02.2017 року за участю ОСОБА_8 не за місцем скоєння злочину, а в приміщенні відділу поліції, слід зазначити, що порядок проведення цієї слідчої дії встановлений ст. 240 КПК України, згідно із якою проведення експерименту виключно на місці події не є обов`язковим. При проведенні слідчої дії приймали участь захисник, поняті, заперечень, уточнень від учасників не надійшло.
Механізм тілесних ушкоджень, який вказав на слідчому експерименті потерпілий, та який оспорюється в апеляції обвинуваченим, підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 177-А/17, яка почата 07.02.2017 року та закінчена 09.02.2017 року, згідно з яким механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 , не суперечить засобу їх спричинення, на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту.
Стосовно посилання обвинуваченого про необхідність дослідження судом характеристики з його минулого місця проживання, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає. Характеристика з фактичного місця проживання обвинуваченого стосується саме ОСОБА_22 , що слідує з її змісту (том 2 арк. 98). Одиничне вказання в характеристиці прізвища іншої особи є технічною помилкою працівника поліції при виготовленні документу та не спростовує висновки районного суду в частині характеристики особи ОСОБА_22 .
Таким чином, підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника колегія суддів не вбачає.

Наведені обставини свідчать про те, що судовий розгляд проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його змін або скасування немає.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, та керуючись ч. 2 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_22 весь час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням у строк відбування покарання з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23 грудня 2016 року по 27 листопада 2018 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: