Справа № 314/4648/17
Провадження № 1-кп/314/48/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2019 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, оскільки ризики, враховані при обранні слідчим суддею та продовженні суддею строку даного запобіжного заходу, існують і на теперішній час.
Також, прокурор зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень середнього ступеню тяжкості, санкція за вчинення яких Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років. Крім цього, будучи особою раніше судимою Вільнянським районним судом в Запорізької області за вчинення умисних корисних тяжких злочинів, знаходячись на випробувальному терміні знову вчинив умисні корисливі злочини. Також, у Вільнянському районному суді Запорізької області на розгляді знаходяться обвинувальні акти відносно ОСОБА_4 за вчинення умисних, корисливих у тому числі і тяжких злочинів, які на даний момент не розглянуті. Вказане свідчить про те, що обвинувачений може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Враховуючи також, те що, обвинувачений ОСОБА_4 до взяття під варту офіційно працевлаштований не був, а отже, постійного заробітку не мав. За місцем мешкання характеризується негативно, що в подальшому може призвести до вчинення ним й надалі кримінальних правопорушень та у зв`язку з покаранням, яке наступає за вчинення вищеописаних протиправних дій, існує можливість переховування останнього від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
З огляду на викладене, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, є ризик того, що ОСОБА_4 буде переховуватися від органів досудового розслідування;
- особи, які заслуговують на довіру та поручяться за виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні.
- враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави не можливе.
- враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин будучи особою відносно якого вирок суду з покаранням у вигляді позбавлення волі набрав законної сили, обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не можливе.
Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків і застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 не заперечували проти клопотання прокурора.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку щодо задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів, доданих до обвинувального акта та клопотання прокурора, ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.10.2017 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 грудня 2017 року.
Ухвалами Вілнянського районного суду строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжувався.
Ухвалою суду від 05.12.2019 строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено до 03 лютого 2019 року.
Таким чином, на теперішній час спливає строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, враховуючи характер та ступінь тяжкості обвинувачення інкримінованого йому злочину та відсутності підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу, приходить до висновку, що існують достатні підстави продовжити дію запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів - тобто до 04 квітня 2019 року включно.
Суд вважає, що на теперішній час існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, ризик що є реальним та дійсним.
На даний час судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала.
Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 в подальшому належить утримувати під вартою, підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлені відповідними ухвалами слідчого судді та суду з цього приводу не відпали, тому з урахуванням наведеного доцільним є продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою до 04 квітня 2019 року включно.
На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_4 , який раніше судимий за аналогічні злочини, не працює, проживає без реєстрації, а тому клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого, заявлене прокурором, підлягає задоволенню.
Керуючись ст.331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, задовольнити.
Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на строк до 60 днів, кінцевим строком тримання під вартою визначити 04 квітня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Копію ухвали вручити негайно обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1

01.02.2019