АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/235/19 Справа № 711/9049/18 Категорія: ст. 82 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

представника Черкаської ВК (№ 62) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав до арешту в с. Моринці Звенигородського району Черкаської області, українцю, громадянину України, освіта професійно-технічна, одружений, засуджений

17.12.2014 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.02.2014 року і остаточно призначено покарання до відбуття 3 роки і 3 місяці позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України,

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_7 25.10.2018 р. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання відповідно до вимог ст. 82 КК України.

В ухвалі суд указав, що засуджений характеризується посередньо. За час перебування в колонії допустив порушення встановлених правил поведінки, за що мав 3 дисциплінарних стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку та три заохочення. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує, але належні висновки робить для себе не завжди. Тому місцевий суд вважає, що засуджений поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2018 року та постанови нову, якою застосувати до нього положення ст. 82 КК України, замінивши невідбуте покарання у виді позбавлення волі на інше покарання без ізоляції від суспільства. Указує, що ухвала суду першої інстанції не відповідає положенням чинного законодавства України. Зазначає, що суд першої інстанції ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення. Вважає, що довів своє виправлення своєю працею та сумлінним ставленням до своєї поведінки.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, які в ній наведені.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 .

Представник колонії не заперечував проти апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року за № 2 заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, зазначених вище вимог закону дотримався в повному обсязі. З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин й відбув більше двох третин призначеного йому судом строку покарання у виді позбавлення волі, що ніким не оспорюється.

Згідно з характеристикою начальника установи «Черкаська виправна колонія № 62» ОСОБА_9 від 06.11.2018 р. засуджений ОСОБА_7 під час утримання в СІЗО м. Черкаси порушень вимог режиму утримання не допускав. До праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. В Черкаській виправній колонії № 62 відбуває покарання з 16.03.2016 р. За час перебування в установі допустив три порушення встановлених правил поведінки, за що мав три дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, належні висновки для себе робить не завжди. Працевлаштований на виробництві установи на швейній дільниці, працює під контролем персоналу установи.

За підсумками праці отримав три заохочення, наданих правами начальника установи. Від виконання робіт із благоустрою установи ухиляється. Від участі в роботах з благоустрою відділення ухиляється, веде пристосовницький спосіб життя. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в задовільному стані, має охайний зовнішній вигляд. У відношенні до персоналу установи припускався нетактовної поведінки.

16.03.2017 року засіданням адміністративної комісії відмовлено у зміні умов тримання шляхом переведення до дільниці соціальної реабілітації як засудженому, який не стає на шлях виправлення.

28.09.2017 року засіданням адміністративної комісії відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України як засудженому, який не став на шлях виправлення.

17.04.2018 засіданням адміністративної комісії відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання як засудженому, який не довів своє виправлення.

Таким чином, з указаних вище даних, які містяться в характеристиці засудженого, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що достатніх підстав вважати ОСОБА_7 таким, що став на шлях виправлення, немає.

Колегія суддів бере до уваги, що становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :