Провадження № 1-кп/317/48/2018
Справа № 317/2236/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю:
секретарів судового засідання: ОСОБА_4
ОСОБА_5
ОСОБА_6
прокурорів ОСОБА_7
ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11
захисника обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000885 відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, офіційно не працевлаштованого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
11 червня 2017 року ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , маючи умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою між собою, підготували знаряддя вчинення злочину: ніж, рукавички та дві саморобні маски для обличчя.
Реалізуючи свій злочинний умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою між собою, 11 червня 2017 року приблизно о 03 годині 30 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_11 прибули до домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_13 , яка є особою похилого віку ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що знали обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою між собою, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 перелізли через паркан, що огороджує територію вказаного домоволодіння, після чого розбили скло в одному з вікон та через отвір проникли до будинку, завбачливо надягнувши на обличчя заздалегідь підготовлені ними маски у вигляді своїх футболок.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою між собою, проникнувши до житла потерпілої ОСОБА_13 , обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підійшли до потерпілої та почали вимагати в неї гроші. При цьому, ОСОБА_9 схопив потерпілу ОСОБА_13 рукою в районі шиї, іншою рукою приставляв лезо ножа до різних ділянок тіла потерпілої та наносив ножем поверхневі рани, завдавши їй легких тілесних ушкоджень, що є насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Після того, як потерпіла ОСОБА_13 , злякавшись за своє життя, віддала нападникам її грошові кошти в сумі 16 500 гривень, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 покинули місце скоєння злочину.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_13 було завдано матеріальної шкоди на суму 16 500 гривень.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому обвинуваченні спочатку визнавав частково, а потім в ході судового розгляду визнав повністю та пояснив, що в середині літа 2017 року (більш точно він не пам`ятає) приблизно о 22 годині він вийшов в центр смт. Кушугум, де зустрів знайомих хлопців, які сиділи на зупинці та пили пиво. Він підсів до них та деякий час був в компанії. Він пив «енергетик», а алкоголь не вживав.
Приблизно о 24 годині до них підійшов ОСОБА_11 , який йшов з рибалки. Потім вони з ОСОБА_11 пішли звідти.
Оскільки він був винен одному своєму знайомому борг в сумі 1000 гривень, він запитав у ОСОБА_11 чи знає він де можна підробити, ОСОБА_11 не знав і тоді він запропонував ОСОБА_11 піти з ним, щоб пошукати гроші, на що той погодився.
Вони зайшли до нього додому, де він попив води та в сараї взяв ніж. Ніж був з ручкою чорного кольору та з довжиною леза приблизно п`ять сантиметрів. Ніж взяв для того, щоб відкрити машину у дворі потерпілої.
Про те, що у потерпілої ОСОБА_13 є гроші він дізнався від її онука, який хизувався, що знаходив у своєї бабусі ОСОБА_13 гроші, які були заховані в різних місцях.
Коли вони прийшли до будинку потерпілої ОСОБА_13 , що розташований в Кушугумі на вулиці Комбайній, він поліз у двір через паркан, а ОСОБА_11 залишився на вулиці чекати його. Зазначає, що у нього з ОСОБА_14 спочатку була домовленість, щоб той почекав його на вулиці, поки він буде шукати гроші в подвір`ї потерпілої ОСОБА_13 .
Деякий час він шукав гроші біля автомобіля, який стояв у потерпілої ОСОБА_13 у дворі, однак не знайшов нічого. Також він намагався відкрити автомобіль, але це йому не вдалося.

Потім він зайшов у палісадник та почав дивитися під камінням, однак там нічого не було. Тоді він підійшов до вікна, присвітив ліхтарем та побачив у будинку алюмінієві каструлі, які вирішив витягти.
Він намагався зняти з вікна скло за допомогою ножа, однак скло випало та розбилось. ОСОБА_11 , який стояв неподалік, жодних заперечень проти його дій не висловлював. Через це вікно він заліз до будинку та почав витягувати каструлі, однак в цей момент ОСОБА_13 включила світло та почала кричати. При цьому вона намагалась стягнути з нього футболку, яку він надягнув на обличчя як маску. Футболку він натягував на обличчя сам, без домовленості з ОСОБА_11 . Чому ОСОБА_11 зробив те ж саме він не знає.
Між ним та потерпілою зав`язалась боротьба, в ході якої він дістав з кишені ніж та почав їй погрожувати цим ножем. Робив це для того, щоб потерпіла заспокоїлась та не кричала. Ніж він тримав біля боку потерпілої, однак жодних ушкоджень ним не наносив. Зазначив, що він тримав потерпілу ОСОБА_13 за горло, однак не бив її. При цьому він постійно казав ОСОБА_13 щоб та заспокоїлась.
Зазначає, що в ході боротьби з потерпілою ОСОБА_13 вона впала, а він сидів біля неї та тримав її голову обличчям донизу, щоб вона не чинила опору та заспокоїлася. Ніж, при цьому, він заховав до кишені. Потім він погукав ОСОБА_11 , який стояв біля вікна, і той через вікно заліз у хату.
Після цього він сказав ОСОБА_11 щоб той шукав гроші, і ОСОБА_11 став шукати у хаті, але не знайшов.
Він почав питати у ОСОБА_13 де вона зберігає гроші, на що та спочатку казала, що під колесами автомобіля, а потім стала казати, що під яблунею. Тоді він сказав ОСОБА_11 щоб той шукав там, де сказала потерпіла. ОСОБА_11 вийшов, однак через деякий час повернувся, нічого не знайшовши.
Потім він сам пішов на вулицю шукати гроші, а ОСОБА_11 залишився в будинку з потерпілою. Коли він повернувся з вулиці, ОСОБА_11 дивився за потерпілою.
Згодом потерпіла на їх вимогу пішла до кімнати, звідки дістала гроші, приблизно 12 тисяч гривень. ОСОБА_11 , при цьому, не заперечував проти того, щоб забрати гроші у потерпілої. Він не знає, скільки було точно, оскільки він не рахував їх, а рахував ОСОБА_11 .
Коли вони взяли у ОСОБА_13 гроші, вони удвох з ОСОБА_11 вийшли через двері з будинку, та огородами пішли звідти. ОСОБА_11 виходив з подвір`я першим, потім виходив він. Гроші в цей момент були у нього.
Потім він зателефонував ОСОБА_15 та попросив підвезти їх до міста Запоріжжя на ринок «Анголенко», на що той погодився. За поїздку він заплатив ОСОБА_16 300 гривень.
На ринку він витратив частину грошей, придбавши особисті речі. ОСОБА_11 , при цьому, був разом з ним. Пам`ятає, що ОСОБА_11 придбав у кіоску пляшку пива 0,5 л. та пив його.
Також він придбав на ринку « ОСОБА_17 » мобільний телефон «Bravis» за 2000 гривень.
Спочатку гроші були у ОСОБА_11 , а після того, як вони купили речі, вони розділили залишок грошей навпіл вийшло приблизно по 3000 гривень.
Після придбання телефону він сів на маршрутку та поїхав до ОСОБА_18 , де віддав 1000 гривень боргу своєму знайомому. Де він взяв гроші знайомому він не казав.
Зазначив, що ОСОБА_11 у потерпілої гроші не вимагав та тілесних ушкоджень їй не завдавав.
В судовому засіданні ОСОБА_19 розкаявся у скоєному та зазначив, що дуже шкодує про це.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою провину у пред`явленому обвинуваченні спочатку визнавав частково, але в ході судового розгляду визнав повністю та пояснив, що напередодні приблизно о 16 годині він приїхав додому з роботи, перевдягнувся, поїв та пішов відпочивати.
Прокинувся приблизно о 7-8 годині вечора. Приблизно о 22-00 год. він пішов на рибалку та пробув нам приблизно до 01 години наступної ночі. На шляху додому він зустрів в центрі смт. Кушугум ОСОБА_9 з яким вони живуть на одній вулиці. З ним було ще пару хлопців. Він підійшов до них та пробув в їх компанії приблизно годину. Зазначив, що ані він, ані ОСОБА_9 спиртне тоді не вживали.
Під час розмови з ОСОБА_9 той сказав йому що має борг в 1000 гривень та просив його позичити цю суму, однак у нього такої суми не було і він про це сказав ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_9 попросив його піти з ним та допомогти знайти гроші. Оскільки у нього вдома була сварка і він не хотів повертатися туди, він погодився на пропозицію ОСОБА_9 і вони пішли шукати метал, щоб потім його здати.
Вони разом с ОСОБА_9 підійшли до незнайомого йому подвір`я. Чому саме сюди ОСОБА_9 йому не казав.
Він залишився стояти на вулиці за парканом, а ОСОБА_9 переліз через паркан та деякий час щось дивився біля автомобіля ГАЗ або ЗИЛ (точно сказати не може), який стояв у дворі, підсвічуючи собі ліхтариком. Зазначив, що ОСОБА_9 щось смикав у автомобілі.
Через деякий час, приблизно 10-15 хвилин, він почув звук розбитого скла у дворі і погукав ОСОБА_9 . Не почувши відповіді, він також переліз через паркан, підійшов до будинку та почув, що ОСОБА_9 гукає його різними іменами. Він заліз через вікно, пройшов через комору, відкрив двері і побачив, що ОСОБА_9 , в правій руці якого був ніж, тримав потерпілу за шию. Про ніж йому ОСОБА_9 раніше нічого не казав. Він запитав у ОСОБА_9 : «Що ти робиш?», на що той відповів, що все вже зроблено і назад дороги нема.
Пояснив, що футболку на обличчя він натягнув після того, як заліз до будинку, але до того, як його побачила потерпіла. Крім того, він надягнув рукавички, які йому дав ОСОБА_9 вже в будинку. Сам ОСОБА_9 натягнув на долоні рукава зі своєї кофти, а футболку також натягнув собі на обличчя. Для чого він надягав рукавички пояснити не може, можливо для того, щоб не залишити відбитків пальців.
ОСОБА_9 тримав потерпілу та вимагав, щоб вона віддала їм гроші. Потерпіла сказала, що гроші є в халаті. Він взяв халат та знайшов у ньому 50 або 100 гривень. Після цього потерпіла сказала, що гроші є в сумочці біля дивану. Він пішов туди та взяв з сумки купюру в 500 гривень та ще якісь купюри, на загальну суму приблизно 1000 гривень.
Ці гроші він віддав ОСОБА_9 та попросив, щоб вони вже уходили, однак той сказав, що це не ті гроші потрібні долари, та кинув їх на підлогу. Потерпілій ОСОБА_9 сказав, щоб вона віддала їм гроші і вони підуть, на що потерпіла спочатку відповіла, що гроші знаходяться на вулиці під машиною, а потім сказала, що гроші вона зберігає під яблунею під столом. Він пішов перевірити, а ОСОБА_9 залишався з потерпілою.
Не знайшовши грошей під яблунею, він повернувся до хати та сказав про це ОСОБА_9 .
Після цього ОСОБА_9 сказав йому бути біля потерпілої, віддав йому ніж та сам вийшов з хати на вулицю, як він зрозумів, щоб самому шукати гроші під яблунею. Коли ОСОБА_9 віддавав йому ніж, то сказав бити потерпілу ножем у серце, якщо та буде «рипатись», на що він відповів, що не буде цього робити.
Він деякий час знаходився біля потерпілої ОСОБА_13 , приблизно на відстані одного метра, та тримав перед нею ніж лезом горизонтально. Для чого він це робив, сказати не може.
Потім ОСОБА_9 повернувся та сказав, що грошей під яблунею не знайшов. Сказав, що це вже його дістало, забрав у нього ніж та знову почав вимагати у потерпілої гроші. При цьому, він бачив, як ОСОБА_9 викручував потерпілій руки, але не бачив, щоб той завдавав їй якихось поранень ножем. Він бачив на руці у потерпілої синець та бачив краплі крові на підлозі, однак не знає чия це кров та не бачив, щоб ОСОБА_9 при ньому завдавав будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій.
Через деякий час потерпіла віддала їм гроші і вони пішли звідти. Спочатку він пішов додому, але ОСОБА_9 його наздогнав та сказав, що все нормально, гроші у них. Заспокоював його. Гроші, приблизно 14 тисяч гривень, були у ОСОБА_9 в целофановому пакеті.
Потім ОСОБА_9 зателефонував своєму сусіду і той відвіз їх спочатку додому до ОСОБА_9 . Там він викинув рукавички, які раніше йому дав ОСОБА_9 .
Потім той же сусід відвіз їх до міста Запоріжжя. До ринку «Анголенко» вони приїхали приблизно о 08 годині ранку.
На ринку ОСОБА_9 купив собі якісь речі і потім вони зайшли до кафе. ОСОБА_9 за речі на ринку і за замовлення в кафе розраховувався грошима з целофанового пакету. Коли вони сиділи в кафе, ОСОБА_9 дав йому половину від залишку грошей вийшло приблизно 3000-3200 гривень.
У скоєному ОСОБА_11 в судовому засіданні розкаявся.

Окрім повного визнання обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 своєї вини, їх вина повністю доведена і підтверджується сукупністю доказів, зібраних в даному кримінальному провадженні та досліджених під час судового розгляду: показаннями потерпілої ОСОБА_13 , показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , протоколами слідчих дій та висновками експертів.

Так, потерпіла ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає у будинку АДРЕСА_3 .
11.06.2017 р., приблизно о 03-30 год. вона була вдома та почула, що загавкали сусідські собаки. Також почула якісь звуки у своїй «времянці».
Коли вона вийшла на поріг, то побачила обвинуваченого ОСОБА_9 , який на той момент був у масці, що закривала обличчя знизу до очей. ОСОБА_9 одразу схопив її за комірець, а вона схопила його за чуба.
Після цього ОСОБА_9 взяв її голову під руку, звалив і став звати ОСОБА_11 . Сказав йому, щоб той ліз у вікно. ОСОБА_11 заліз у вікно, після чого вони удвох почали вимагати у неї гроші. При цьому, ОСОБА_9 погрожував їй ножем.
Щоб хоч трохи відтягнути час і, при нагоді, вирватись від нападників, вона сказала їм, що свої гроші вона ховає біля гаража під яблунею.
Обвинувачений ОСОБА_11 вийшов з будинку, як вона зрозуміла щоб перевірити її слова, однак через деякий час повернувся і кивком голови дав зрозуміти, що грошей під яблунею немає. На що обвинувачений ОСОБА_9 сказав, що сам перевірить, після чого передав ОСОБА_11 ніж, який до того тримав у руках та яким погрожував їй, сказавши ОСОБА_11 , щоб той бив її ножем в серце, якщо вона буде чинити спротив, та вийшов з хати.
Після того, як ОСОБА_9 пішов шукати гроші під яблунею та передав ніж ОСОБА_11 , останній тримав її однією рукою, а іншою рукою з ножем водив їй по обличчю та казав, що проткне їй печінку. При цьому він не давав їй піднятися.
Згодом ОСОБА_9 повернувся до хати, не знайшовши нічого під яблунею та знову почав вимагати у неї гроші. При цьому він заламував їй руки, сідав на неї та водив ножем в області печінки, завдавши порізів.
Коли вона запропонувала ОСОБА_9 віддати свої золоті сережки, той відмовився.
Через деякий час вона змогла вирватись від нападників та кинулась до дверей, але не змогла відчинити замок. ОСОБА_9 підскочив до неї та почав бити її держаком з-під лопати по стегну та ногам.
Вона сказала, що віддасть їм свої гроші та пішла до іншої кімнати, де у неї були заховані грошові кошти. Вона хотіла віддати їм частину грошей, однак ОСОБА_9 вихопив з її рук всю пачку, в якій було 16500 гривень та нападники вискочили з будинку.
Як вона з`ясувала пізніше, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 розбили верхню шибку та проникли у будинок через вікно.
Зазначила, що під час нападу ОСОБА_9 казав, що прийшов «по наводці» та знає, що у неї є не менше 50000,00 грн. При цьому він погрожував зв`язати її та спалити.
При здійсненні нападу на її будинок ОСОБА_9 казав ОСОБА_11 що робити, а той виконував. Точно пам`ятає, що ОСОБА_9 казав ОСОБА_11 щоб той затирав відбитки пальців та шукав гроші.
Зазначає, що ОСОБА_11 бачив як ОСОБА_9 наносив їй тілесні ушкодження, однак не висловлював жодних заперечень до цього та не просив того припинити свої дії
Пам`ятає, що ніж був у ОСОБА_9 та саме він наніс їй порізи з правого боку під ребром. Крім того, ОСОБА_9 бив її держаком від лопати по ногах, від чого у неї також залишились тілесні ушкодження.
Усі події відбувались приблизно півтори години. Коли ОСОБА_9 та ОСОБА_11 пішли, то вона одразу зателефонувала до поліції.
Згадала, що ОСОБА_11 спочатку взяв у сумочці приблизно 500,00 грн. Крім того, коли вона сказала ОСОБА_11 , що у халаті є гроші, той взяв з її халату приблизно 500 гривень. Основну суму коштів вона видала ОСОБА_9 сама, він її супроводжував до місця, де вони лежали.
Запаху алкоголю він них вона не відчувала. Обличчя ОСОБА_11 вона не бачила, оскільки він був також у масці. Станом на момент допиту в суді ОСОБА_11 відшкодував їй 5000,00 грн., а ОСОБА_9 8250,00 грн.
Порізи ножем завдавав лише ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 зазначив, що він є сусідом ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , проте з останнім він не спілкується.
Вранці йому зателефонував ОСОБА_9 и попросив відвезти їх до м. Запоріжжя. Приблизно о 04 годині 50 хвилин він забрав ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та відвіз на ринок «Анголенко» у м. Запоріжжі. ОСОБА_11 сидів позаду, ОСОБА_9 сидів попереду.
Він бачив, як ОСОБА_9 клав під килимок автомобіля якісь гроші в зв`язаній пачці, товщиною приблизно 3 сантиметри різними купюрами. Звідки у ОСОБА_9 ці гроші він не знає і у ОСОБА_9 не питав. Скільки грошей було в тій пачці він не знає.
Спочатку ОСОБА_9 казав йому, що їм потрібно у місто, потім попросив відвезти на ринок «Анголенко». Коли він запитав у ОСОБА_9 , чому вони так рано їдуть, той сказав, що він щось накоїв, але розповість потім.
Коли вони їхали, він відчував від пасажирів запах алкоголю в салоні. Від кого конкретно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 чи від їх обох сказати не може. Коли вони приїхали до м. Запоріжжя, він висадив їх на « ОСОБА_17 » біля райвідділу поліції.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що він працює продавцем на ринку «Анголенко» в місті Запоріжжі.

В червні 2017 року до нього приходили два хлопця, купували мобільний телефон чорного кольору за 2000,00 грн.
Через деякий час, вже в липні 2017 року до нього приїжджали співробітники поліції та возили його на впізнання, під час якого він упізнав двох осіб, які раніше придбали у нього телефон. В судовому засіданні свідок зазначив, що тими особами, які купували в нього телефон та яких він потім упізнавав, є обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .
Зазначив, що за телефон з ним розраховувався ОСОБА_9 , а ОСОБА_11 стояв поряд. Телефон він передавав ОСОБА_9 .

Протоколом огляду місця події від 11 червня 2017 року та фототаблицею до нього встановлено, що місцем скоєння злочину є домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_13 . Протоколом зафіксовано обстановку на місці скоєння злочину.
Зазначено, що у дворі вказаного домоволодіння росте яблуня, біля якої стоїть металевий стіл. Біля яблуні в ґрунті виявлено сліди копання.
Під час огляду будинку на місці події було встановлено відсутність скла у верхній секції однієї з віконних рам в будинку, а на землі поряд виявлено розбите скло. В рамі також наявні дрібні залишки скла. Під цим вікном також було виявлено металевий ніж сірого кольору, довжиною 20 сантиметрів та розмірами леза: довжина 10 сантиметрів; ширина 2 сантиметри.
В одній з кімнат будинку було виявлено жіночий халат червоного кольору з орнаментом в лівій частині та фіолетову жіночу футболку зі слідами речовини бурого кольору. В лівій кишені халату виявлено пустий гаманець.
В кухні будинку, з-поміж інших речей, виявлено кухонний стіл з посудом. Одне з вікон кухні не має скла у верхній секції рами, а на підлозі біля нього знаходяться уламки розбитого скла (місце проникнення до будинку).
Крім того, біля входу до кімнати № 3 будинку, в кутку виявлено дерев`яний держак, довжиною 1,4 метри та діаметром 2 сантиметри зі слідами речовини бурого кольору. Також в проході зазначеної кімнати виявлено грошові кошти купюрами різного номіналу на суму 1225 гривень.
Вищезазначене зафіксовано у фототаблиці (том 1, а.с. 200-219).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05 липня 2017 року встановлено, що ОСОБА_9 в присутності свого захисника ОСОБА_10 та понятих на місці події показав, як 11 червня 2017 року приблизно о 01 годині 00 хвилин вони разом з ОСОБА_11 , взявши ніж та надягнувши рукавиці, пішли до будинку АДРЕСА_3 .
Прийшовши на місце вони перелізли через паркан. Він розбив вікно в одній з кімнат будинку та через отвір заліз до приміщення будинку, де зустрів бабусю ОСОБА_22 .
Він пояснив, що однією рукою схопив ОСОБА_23 за горло, а в іншій руці тримав ніж, який приставив їй до горла, та почав вимагати гроші.
Все відбувалось приблизно протягом часу в півтори години, після чого ОСОБА_23 віддала їм з ОСОБА_11 гроші в сумі приблизно 16 тисяч гривень, а вони разом з ОСОБА_14 через вхідні двері вибігли з будинку та направились в бік вулиці Межевої, де викликали по телефону свого знайомого ОСОБА_24 , який на власному автомобілі відвіз їх до міста Запоріжжя на вулицю ОСОБА_17 . Там вони витратили гроші, які забрали у ОСОБА_25 .
Під час надання пояснень ОСОБА_9 показував на місці, як вони з ОСОБА_11 проникали спочатку до подвір`я, а потім і до будинку потерпілої.
Відповідаючи на питання слідчого, ОСОБА_9 зазначив, що саме він запропонував ОСОБА_11 вчинити цей злочин.
На питання свого захисника, чи знав він раніше потерпілу ОСОБА_13 , ОСОБА_9 відповів негативно. Гроші, які вони з ОСОБА_11 забрали у потерпілої, вони спочатку витрачали, а потім поділили на двох те, що залишилося приблизно по 4000 гривень кожному. Зазначив, що визнає свою вину у скоєнні злочину та щиро кається у скоєному (том 1, а.с. 234-239).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05 липня 2017 року встановлено, що ОСОБА_11 в присутності свого захисника ОСОБА_12 та понятих на місці події показав, як 11 червня 2017 року приблизно о 03 годині 00 хвилин він зустрівся з ОСОБА_9 та вони разом пішли до будинку АДРЕСА_3 .
Прийшовши на місце вони надягли на голови футболки, щоб не було видно їх облич, та перелізли через паркан.
Потім вони розбили в хаті скло і через отвір проникли до будинку, де за допомогою ножа забрали у потерпілої гроші в сумі 13 800 гривень, після чого покинули будинок. В будинку потерпілої вони були приблизно півтори години.
Під час надання пояснень ОСОБА_11 показував на місці, як вони з ОСОБА_9 проникали спочатку до подвір`я, а потім і до будинку потерпілої.
Відповідаючи на питання свого захисника, ОСОБА_11 зазначив, що він особисто не завдавав потерпілій жодних тілесних ушкоджень та весь цей час перебував під тиском ОСОБА_9 , якого він боявся.
Зазначив, що визнає свою вину у скоєнні злочину та щиро кається у скоєному (том 1, а.с. 234-239).

Протоколом огляду місця події від 30 червня 2017 року встановлено, що на відкритій ділянці місцевості, яка знаходиться приблизно в 100 метрах від вхідних дверей до Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 37 батальйону 12б, було оглянуто наступні речі, які ОСОБА_9 придбав на гроші, якими він заволодів в ході розбійного нападу 11 червня 2017 року на АДРЕСА_3 .
Було оглянуто: мобільний телефон марки Bravis Trend з флеш-накопичувачем, об`ємом 16 Gb; чорну чоловічу барсетку з матеріалу, схожого на шкіру; металевий ланцюжок сріблястого кольору довжиною приблизно 15 сантиметрів; металевий ланцюжок срібного кольору довжиною приблизно 45 сантиметрів з хрестиком з аналогічного металу (том 2, а.с. 2).
Колегія суддів не може погодитись з твердженням захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 щодо необхідності визнання вказаного протоколу огляду недопустимим доказом, з огляду на наступне.

Виступаючи в судових дебатах захисник зазначив, що вказану слідчу дію було проведено слідчим Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_26 без наявності до того відповідних повноважень. При цьому, захисник посилався на витяг з ЄРДР, в якому відсутні відомості про внесення слідчого ОСОБА_26 до складу слідчої групи.

В той же час, вимогами діючого КПК України передбачено право керівника органу досудового розслідування на визначення для слідчої групи здійснення досудового розслідування. При цьому, до обсягу повноважень керівника органу досудового розслідування входить можливість змінювати склад слідчих, що входять до відповідної слідчої групи.
За таких обставин та враховуючи той факт, що вказана обставина під час досудового розслідування захисником не оскаржувалась, у колегії суддів немає підстав визнавати зазначений протокол недопустимим доказом.

Висновком експерта № 1709 від 12 липня 2017 року (судово-медична експертиза потерпілої ОСОБА_13 , 1949 р.н.) встановлено, що при огляді потерпілої ОСОБА_13 у неї було виявлено: рани біля основи п`ятого пальця лівої кисті, нігтьової фаланги першого пальця лівої кисті, грудної клітки праворуч, передньо-бічної поверхні черевної стінки праворуч, на зовнішній поверхні правого стегна.
Вказані ушкодження на момент проведення огляду (03 липня 2017 року) виявлені у вигляді наслідків загоєння рубців, згідно наданої медичної документації і самі по собі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися від дії предмета (предметів), що мав ріжучі властивості.
Об`єктивно висловитись про термін спричинення цих ушкоджень не вбачається можливим, але вони можуть відповідати строку загоєння до одного місяця від дня їх виявлення (03 липня 2017 року), що не суперечить обставинам справи.
Синці в ділянках нижніх кінцівок на гомілках та стегнах та садно в ділянці правого ліктьового суглоба самі по собі та згідно до наданої медичної документації кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися від дії тупого предмета (предметів) (том 1, а.с. 220, 221).

Колегія суддів виключає з числа доказів в даному кримінальному провадженні протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 червня 2017 року за участю свідка ОСОБА_20 (упізнання ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ), оскільки вказані протоколи в своєму тесті містять істотні внутрішні суперечності: в тексті протоколів зазначено про те, що фотокартки, за якими було проведено упізнання, прошиті та скріплені печаткою № 38 Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, в той час як далі по тексту цих протоколів міститься зображення друкованих фотокарток, які не прошиті та містять відтиск печатки № 44 Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області (том 1, а.с. 222-225).
За аналогічних обставин колегія суддів виключає з доказів в даному кримінальному провадженні інші протоколи впізнання осіб за фотознімками (том 1, а.с. 226-233).

Крім того, колегія суддів погоджується з думкою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про невідповідність протоколу огляду місця події від 30 червня 2017 року (огляд речей на території домоволодіння АДРЕСА_1 ), оскільки вказану слідчу дію було проведено в період часу з 23 години 00 хвилин до 23 години 30 хвилин без жодного обґрунтування проведення огляду в нічний час, що прямо порушує заборону, встановлену ч. 4 ст. 223 КПК України (том 1, а.с. 247).
Крім того, за своїм змістом вказаний протокол є фактично протоколом огляду речей, а не протоколом огляду місця події.
У зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про невідповідність вказаного доказу критеріям допустимості, що встановлені статтею 86 КПК України.

Колегія суддів також вважає за необхідне виключити з числа доказів в даному кримінальному провадженні протокол огляду місця події території домоволодіння та житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого з кімнати № 3 будинку ОСОБА_9 було вилучено металевий ніж з пластиковою ручкою чорного кольору, оскільки вказану слідчу дію було проведено з порушенням вимог ч. 4 ст. 223 КПК України в нічний час без жодного обґрунтування.
Крім того, вказаним протоколом фактично зафіксовано проведення обшуку в житлі підозрюваного (на той час) ОСОБА_9 .
У відповідності до вимог статті 233 КПК України проникнення до житла особи може мати місце лише на підставі ухвали слідчого судді. У випадку наявності нагальної необхідності для проникнення у житло та за умови дотримання вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, проникнення до житла можливе до постановлення ухвали з наступним поданням відповідного клопотання слідчому судді.
Оскільки в матеріалах даного кримінального провадження відсутня як сама ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку зазначеного житла, так і будь-які відомості про її існування, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність зазначеного протоколу огляду критеріям допустимості, встановленим статтею 86 КПК України.
В той же час, колегія суддів не може погодитись з думкою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 щодо необхідності виправдання його підзахисного, оскільки вина останнього в повній мірі доведена сукупністю доказів, досліджених в кримінальному провадженні, які узгоджуються між собою та як окремо, так і в своїй сукупності доводять його вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_11 .
Так, показаннями самих обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 встановлено, що вночі 11 червня 2017 року вони цілеспрямовано, з метою матеріального збагачення, прибули до будинку потерпілої ОСОБА_13 та проникли в цей будинок.
Про наявність умислу обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на здійснення розбою свідчить те, що обвинувачені готувались до вчинення цього злочину. Коли вони по черзі проникли до будинку потерпілої, вони вже наділи на свої обличчя футболки, щоб унеможливити їх ідентифікацію з боку потерпілої. Обвинувачений ОСОБА_9 , при цьому, натягнув на свої долоні рукава зі своєї кофти, а обвинувачений ОСОБА_11 був у рукавичках, що можна пояснити наміром не залишати відбитки пальців.
Крім того, обвинувачені в своїх показаннях послідовно визнали наявність ножа, за допомогою якого вони здійснювали погрози потерпілій ОСОБА_13 . ОСОБА_9 зазначив, що він свідомо взяв з собою ніж, коли вони йшли до потерпілої. ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що спочатку ОСОБА_9 погрожував ножем потерпілій ОСОБА_13 , а потім ОСОБА_9 віддав ніж йому, а він деякий час тримав ніж у руці перед потерпілою.
Вказане повністю узгоджується з показаннями самої потерпілої ОСОБА_13 , які в цій частині практично аналогічні показанням обвинувачених.
Зазначені обставини знайшли своє відображення в ході проведення слідчих експериментів з обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які були проведені окремо з кожним з них в присутності їх захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .
Крім того, факт заволодіння грошима потерпілої ОСОБА_13 обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 не заперечувався під час їх допиту в судовому засіданні. Показання в цій частині узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_13 , яка пояснила, що саме обвинувачені здійснили на неї розбійний напад та заволоділи її грошима. Вказане також узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_20 , який пояснив, що в той день зранку йому зателефонував ОСОБА_9 та попросив його відвезти їх до міста Запоріжжя на ринок Анголенко. При цьому ОСОБА_9 мав при собі велику пачку грошей в целофановому пакеті та був разом з ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні упізнав обвинуваченого ОСОБА_9 , якому він за 2000 гривень продав мобільний телефон, та обвинуваченого ОСОБА_11 , який під час продажу телефону був разом з ОСОБА_9 . Вказане в повній мірі узгоджується з показаннями самих обвинувачених в цій частині.
За вказаних обставин, суд вважає необґрунтованими й твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 щодо необхідності виправдання її підзахисного.
Більше того, в ході судового розгляду не знайшли своє підтвердження доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 , які вона висловила в судових дебатах про те, що ОСОБА_11 під час скоєння злочину діяв під примусом обвинуваченого ОСОБА_9 , який погрожував її підзахисному вбивством. Вказана версія не висловлювалась самим обвинуваченим ОСОБА_11 ані під час його допиту в судовому засіданні, ані під час судових дебатів. Крім того, така версія захисника не підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами.
Дослідивши всі докази в кримінальному провадженні, колегія суддів приходить до висновку про те, що вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в здійсненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_13 з проникненням до її житла та з завданням тілесних ушкоджень, що є небезпечними для її життя та здоров`я, в повній мірі знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду та доведена поза розумним сумнівом.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки він за попередньою змовою з ОСОБА_11 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло та з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки він за попередньою змовою з ОСОБА_9 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло та з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, який згідно до статей 12 та 24 КК України є умисним особливо тяжким злочином, думку потерпілої ОСОБА_27 , яка не наполягала на його суворому покаранні, особу винного, який раніше не судимий, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, його роль в скоєнні злочину та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, визначеними статтею 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 колегія суддів вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування шкоди, завданої потерпілій.

Обставиною, що відповідно до статті 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , є скоєння ним злочину відносно особи похилого віку.

Суд виключає з обтяжуючих обвинуваченому ОСОБА_9 обставин вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина, що зазначена в обвинувальному акті, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

В ході допиту під час судового розгляду як самі обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , так і потерпіла ОСОБА_13 зазначали, що обвинувачені на момент скоєння злочину були тверезими. Показання свідка ОСОБА_20 в цій частині суд не може взяти до уваги, оскільки з обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 він зустрівся через деякий час після вчинення злочину.

Будь-яких інших об`єктивних даних, що б підтверджували наявність у обвинуваченого ОСОБА_9 алкогольного сп`яніння на момент здійснення розбійного нападу, матеріали справи не містять.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, який згідно до статей 12 та 24 КК України є умисним особливо тяжким злочином, думку потерпілої ОСОБА_27 , яка не наполягала на його суворому покаранні, особу винного, який раніше не судимий, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні малолітню дитину, його роль в скоєнні злочину та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, визначеними статтею 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 колегія суддів вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування шкоди, завданої потерпілій.

Обставиною, що відповідно до статті 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , є скоєння ним злочину відносно особи похилого віку.

Суд виключає з обтяжуючих обвинуваченому ОСОБА_11 обставин вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина, що зазначена в обвинувальному акті, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи думку прокурора та потерпілої, для досягнення цілей, встановлених статтею 50 Кримінального кодексу України, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 не може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства і йому доцільно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Оскільки шкода, завдана потерпілій ОСОБА_13 внаслідок вчинення злочину, відшкодована обвинуваченими в повному обсязі, зважаючи на те, що ОСОБА_9 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у скоєному та те, що потерпіла не наполягала на його суворому покаранні, колегія суддів вважає, що наявні в даному кримінальному провадженні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ним злочину та приходить до висновку про наявність підстав для застосування положень статті 69 КК України щодо призначення покарання в розмірі нижчому, від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 187 КК України без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Законних підстав для застосування відносно ОСОБА_9 положень статті 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, зважаючи на думку прокурора та потерпілої, для досягнення цілей, встановлених статтею 50 Кримінального кодексу України, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_11 не може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства і йому доцільно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Оскільки шкода, завдана потерпілій ОСОБА_13 внаслідок вчинення злочину, відшкодована обвинуваченими в повному обсязі, зважаючи на те, що ОСОБА_11 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у скоєному та те, що потерпіла не наполягала на його суворому покаранні, колегія суддів вважає, що наявні в даному кримінальному провадженні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ним злочину та приходить до висновку про наявність підстав для застосування положень статті 69 КК України щодо призначення покарання в розмірі нижчому, від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 187 КК України без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Законних підстав для застосування відносно ОСОБА_11 положень статті 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів, колегія суддів вирішує за правилами, встановленими ст. 100 КПК України. При цьому, враховуючи факт повного відшкодування обвинуваченими шкоди потерпілій ОСОБА_13 , колегія суддів вважає можливим залишити ОСОБА_9 ті речі, які він придбав за викрадені гроші.

Підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили не вбачається.

Строк попереднього ув`язнення обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підлягає зарахуванню до строку покарання за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України з урахуванням правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року, щодо дії кримінального закону в часі.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_9 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання з застосуванням статті 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 місяця.

Строк покарання ОСОБА_9 обраховувати з дня його затримання з 05 липня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі.

Зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 05 липня 2017 року по день ухвалення даного вироку по 03 грудня 2018 року включно за правилами ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

ОСОБА_11 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання з застосуванням статті 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_11 обраховувати з дня його затримання з 05 липня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі.

Зарахувати ОСОБА_11 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 05 липня 2017 року по день ухвалення даного вироку по 03 грудня 2018 року включно за правилами ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Речові докази:

?металевий складний ніж, три фрагменти скла, дерев`яний держак, металевий ніж з пластиковою рукояткою чорного кольору, що зберігаються в кімнаті речових доказів Запорізького РВП знищити;

?металеві вила, жіночу футболку та жіночий халат, що зберігаються в кімнаті речових доказів Запорізького РВП передати потерпілій ОСОБА_13 ;

?ДВД-диск, що зберігається в кримінальному провадженні залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000885;
?мобільний телефон Bravis Trend з флеш носієм інформації на 16 Гб, чорну чоловічу сумку (барсетку) з матеріалу, схожого на шкіру з написом CTR BAGS, металевий ланцюжок срібного кольору довжиною приблизно 15 сантиметрів, металевий ланцюжок срібного кольору довжиною приблизно 45 сантиметрів з хрестиком з аналогічного металу, футболку чорного кольору з написом BOSS, шорти чорного кольору з написом Reebok, шорти темного кольору з написом Reebok, джинси синього кольору, кепку чорного кольору з написом Nike, сандалі чорного кольору з жовтими вставками та тканеву футболку білого кольору з написом Champions League Adidas, що зберігаються в кімнаті речових доказів Запорізького РВП передати засудженому ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в той же строк з дня отримання ними копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3