Справа № 491/634/18
Провадження № 1-кп/507/17/2019
Номер рядка звіту 2
В И Р О К ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2019 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області
у складі : головуючого- судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,представника потерпілого ОСОБА_8 ,
у скоєнні злочину , передбаченого ст.. 128 КК України,
08.05.2018 р. приблизно о 14.00 ОСОБА_5 , знаходячись на відпочинку разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та їх подружжям на узбіччі проїзної частини дороги в с. Шелехове Ананьївського району Одеської області, в ході сварки , яка виникла раптово між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , проявивши злочинну недбалість, штовхнув ОСОБА_7 долонями рук в грудну клітину , від чого останній впав на землю. Коли останній підвівся , обвинувачений повторно таким же способом штовхнув ОСОБА_7 , який знов упав на землю. Внаслідок падіння на землю ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламчастого перелому лівої ключиці зі зміщенням уламків , які згідно з п.п. 2.2.2., 4,6 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ( 1995 р.) відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Незважаючи на неповне визнання вини , винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння підтверджується слідуючими дослідженими в судовому засіданні доказами:
-показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в ході судового розгляду пояснив , що в
день події він та обвинувачений знаходились з сім`ями на відпочинку на природі неподалік від їх місця проживання. Між ним та його кумою ОСОБА_9 виникла сварка з приводу того , що син останньої присвоїв належну йому сапку. В момент сварки обвинувачений
встав і, підійшовши до нього ,штовхнув його руками в область грудей , від чого він впав на землю .Коли він підвівся і підійшов до обвинуваченого , щоб спитати його за що він його штовхнув , то останній ще раз штовхнув його в область грудей , від чого він знов впав на
землю . Після чого він зняв футболку , оскільки його боліла рука . Внаслідок медичногоо обстеження було виявлено , що у нього стався перелом руки, з приводу чого він знаходився на стаціонарному лікуванні в Ширяївській ЦРЛ;
- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка пояснила , що в день події вона знаходилась в компанії обвинуваченого , потерпілого , їх жінок та її співмешканця на природі, де вони відпочивали. В цей час між нею та її кумом потерпілим сталась сварка з приводу того , що потерпілий став обзивати її дітей через те , що вони присвоїли його сапку, яка лежала на дорозі. Вона як мати не могла спокійно реагувати на негативні висловлювання потерпілого на адресу її дітей. В свою чергу потерпілий також вів себе агресивно, розмахуючи руками. В ході цієї сварки потерпілий дав підзатильника її співмешканцеві ОСОБА_10 , з приводу чого у неї виникло побоювання , що потерпілий може вчинити насильство і відносно неї. В момент сварки між нею та потерпілим , коли останній розмахував руками, обвинувачений підвівся і штовхнув руками потерпілого, від чого останній впав на землю. Коли потерпілий підвівся і підійшов до обвинуваченого , щоб розібратись з ним навіщо він його штовхнув , то обвинувачений повторно штовхнув потерпілого руками в область грудей , внаслідок чого останній знов впав на землю. Після чого потерпілий став скаржитись на біль у руці. Невдовзі вони припинили відпочинок і розійшлися по домівкам;
-показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив,що він є співмешканцем ОСОБА_9 . В день події під час відпочинку сім`ями з приводу свята між потерпілим та його співмешканкою виник словесний конфлікт з приводу того , що потерпілий негативно висловився про дітей співмешканки, оскільки останні присвоїли належну йому сапку. Він не пам`ятає, чи отримав він особисто підзатильника від потерпілого під час сварки останнього з його співмешканкою , оскільки не придав цьому значення. В ході цієї сварки обвинувачений ОСОБА_5 , який являється йому та його співмешканці кумом, підвівся і штовхнув потерпілого ОСОБА_7 , який також являється його кумом, в область грудей , від чого ОСОБА_7 впав на землю. Коли він підвівся і підійшов до обвинуваченого , щоб спитати його навіщо той його штовхнув , то обвинувачений повторно штовхнув потерпілого таким же способом , внаслідок чого останній знов впав на землю;
-показаннями свідка ОСОБА_11 - співмешканки потерпілого ОСОБА_7 , яка під час судового розгляду пояснила , що в день події вона зі співмешканцем знаходилась на відпочинку разом з ОСОБА_9 , обвинуваченим та їх подружжям неподалік від їх місця проживання на лоні природи. ЇЇ співмешканець ОСОБА_7 під час відпочинку зробив зауваження ОСОБА_9 з приводу того , що її діти поступили неправомірно , присвоївши його сапку і що так робити не гоже, на що ОСОБА_9 розлютилась і підняла крик, внаслідок чого між ними виникла сварка. Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи кумом ОСОБА_9 , ставши на бік останньої у даній сварці, підвівся і штовхнув її співмешканця ОСОБА_7 в область грудей , внаслідок чого останній впав на землю. А коли він підвівся і підійшов до обвинуваченого , то той знов штовхнув його, від чого ОСОБА_12 упав ще раз. Після чого потерпілий став скаржитись на біль у руці;
-телефонним повідомленням органу поліції від 09.05.2018 р. ,з якого вбачається , що дружина потерпілого повідомила про те , що сусід 08.05.2018 р. зламав руку її чоловіку ОСОБА_7 ( а.п. - 98 )
-висновком експерта № 104 від 15.06.2018 р., відповідно до якого у ОСОБА_7 при надходженні у лікарню 15.05.2018 р. було виявлене ушкодження у вигляді закритого уламчастого перелому лівої ключиці зі зміщенням уламків, яке згідно з п.п. 2.2.2., 4,6 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ( 1995 р.) відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Дане ушкодження могло утворитись внаслідок поштовху в область тулуба з послідовним падінням на лівий бік тулуба 08.05.2018 р.( а.п. - 93 )
- випискою №1081 з медичної карти стаціонарного хворого, з якої видно , що потерпілий ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в Ширяївській центральній районній
лікарні з 15.05.2018 по 25.05.2018 з приводу закритого уламчастого перелому лівої ключиці зі зміщенням відламків. ( а.п. - 137 )
Таким чином , на підставі досліджених доказів суд вважає , що вина обвинуваченогоу пред`явленому йому обвинуваченні повністю доведена і його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Неповне визнання вини обвинуваченим суд розцінює як спробу обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за скоєне діяння.
Суд не погоджується з позицією обвинуваченого та його захисника , що обвинувачений знаходився в стані необхідної оборони , захищаючи він неправомірного посягання потерпілого ОСОБА_9 , у зв`язку з чим підлягає виправданню.
Така незгода суду ґрунтується на ретельному аналізі показів свідків в судовому засіданні про обставини причинення потерпілому тілесного ушкодження.
Так , з показання свідка ОСОБА_9 вбачається , що між нею та потерпілим виник словесний конфлікт з приводу негативного висловлювання потерпілого на адресу її дітей. В ході даного конфлікту потерпілий розмахував руками і дав підзатильника її співмешканцеві ОСОБА_10 , що викликало у неї побоювання , що потерпілий може застосувати фізичне насильство і до неї.
В свою чергу допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 - співмешканець ОСОБА_9 , заявив , що він не пам`ятає , щоб потерпілий дав йому підзатильника, оскільки не придав цьому значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
З показань допитаних свідків не вбачається , що дії обвинуваченого були направлені для негайного відвернення чи припинення посягання потерпілого відносно ОСОБА_9 . Визначальним у поведінці обвинуваченого було не відвернення нападу та захист, а бажання припинити словесний конфлікт, який виник між потерпілим та його кумою ОСОБА_9 .Такі дії , на думку суду , за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання . Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає.
Суд враховує такі дані про особу обвинуваченого як перше притягнення до кримінальної відповідальності, позитивну характеристику за місцем проживання , поведінку після вчинення злочину , яка свідчить про те , що обвинувачений після вчинення злочину не вчинив інших протиправних діянь , незнаходження на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, знаходження на утриманні двох малолітніх дітей, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк , позицію потерпілого , який не наполягав на суворому покаранні відносно обвинуваченого.
З урахуванням зазначених обставин суд вважає , що відносно обвинуваченого можливо застосувати ст. 75 КК України .
Цивільний позов прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 в інтересах держави в особі КУ «Ширяївська центральна районна лікарня» до обвинуваченого про стягнення на користь державної установи в особі КУ «Ширяївська центральна районна лікарня» матеріальної шкоди у розмірі 4712грн.52 коп. підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки витрати лікарні на лікування потерпілого у вказаній сумі підтверджуються довідкою головного лікаря Ширяївської центральної районної лікарні ОСОБА_14 за № 435 від 12.06.2018 р.(а.п. - 78 )
Питання заявленого та підтриманого потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , причиненої злочином, суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 128, 129 КПК України.
Проаналізувавши позов потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі 6527 грн., суд дійшов висновку про залишення позову в цій частині без
розгляду , виходячи зі слідуючого. Докази , які надав потерпілий на підтвердження матеріальних витрат , пов`язаних з лікуванням , не можуть бути враховані судом , оскільки
вони не підтверджують належним чином здійснені потерпілим витрати. Так , з наданих квитанцій про придбання ліків не вбачається , що дані ліки були придбані відповідно до медичних документів про необхідність їх придбання. Потерпілим не надані належні розрахунки використаної кількості пального на поїздки у лікарню. Залишаючи позов у вказаній частині без розгляду , суд враховує, те , що потерпілий не позбавлений можливості отримати відповідні медичні документи , які б свідчили про необхідність придбання ліків, відповідно до наданих квитанцій , а також скласти належні розрахунки витрат пального і звернутись до суду в порядку цивільного судочинства про відшкодування матеріальної шкоди , причиненої злочином.
Відповідно до ч. 3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Задовольняючи позов в указаній частині в повному обсязі , суд враховує, що отримана травма призвела до фізичних та моральних страждань потерпілого , змін в організації його життя, погіршила його здібності у здійсненні робіт,що погіршило його матеріальний стан. Крім того, як пояснив потерпілий у судовому засіданні через певний час планується хірургічне втручання з приводу видалення вставленого стержня.Зазначене свідчить про те , потерпілий в подальшому буде вимушений нести додаткові матеріальні витрати та змінювати організацію свого життя.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Необхідності обирати запобіжний захід відносно обвинуваченого немає
На підставі викладеного, керуючись ст.. 65 КК України , стст.368,374 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 128 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.
На підставі ст.. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь державної установи КУ «Ширяївська центральна районна лікарня» матеріальну шкоду у розмірі 4712грн.52 коп., пов`язану з лікуванням потерпілого ОСОБА_7 .
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди , причиненої злочином , залишити без розгляду
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любашівський районний суд Одеської області .

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому .

суддя ОСОБА_1