МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/812/179/19 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000141 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2018 року скасувати.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за оскаржуваним вироком та за вироками Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2018 року, засудженого за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 КК України, із застосуванням частини 1 статті 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року, засудженого за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Ухвалено:
строк відбуття покарання рахувати з 10 квітня 2018 року.
стягнути на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 1144 грн. 00 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджені всі обставини справи, не взято до уваги показання ОСОБА_8 .
Просить застосувати та перерахувати відбутий строк знаходження під вартою з 10 квітня 2018 року з розрахунку один день за два.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що 27 березня 2018 року, в вечірній час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, він, перебуваючи у гостях у ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_2 , після того як власник домоволодіння ОСОБА_9 заснув, після спільного вживання спиртного, вирішив вчинити крадіжку мобільного телефону марки «Samsung» належного ОСОБА_9 , що лежав на столі.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , розуміючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу в приміщенні будинку АДРЕСА_2 скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Samsung» вартістю 250 грн. 00 коп., який належить ОСОБА_9 .
В подальшому викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 шкоду на суму 250 грн. 00 коп.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
З мотивувальної частини оскаржуваного вироку вбачається, що судовий розгляд проведено із застосуванням положень частини 3 статті 349 КПК України.
За приписами частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Журнал судового засідання та технічний носій інформації, на якому зафіксовано перебіг судового розгляду, свідчать що обвинувачений ОСОБА_6 ніяких заперечень щодо пред`явленого йому обвинувачення не виказував, вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив факт викрадення ним 27 березня 2018 року в будинку АДРЕСА_2 , мобільного телефону марки «Samsung», який належить ОСОБА_9 та який було ним продано за 50 грн.
Визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження у відповідності до статті 349 КПК України, в судовому засіданні 30 травня 2018 року суд першої інстанції роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 положення частини 3 статті 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив суду добровільність його позиції. Судом першої інстанції було роз`яснено, що у такому випадку він, як і інші учасники судового провадження, будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку обставини, докази стосовно яких судом не досліджувалися.
Учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачений ОСОБА_6 , погодилися на вказаний порядок судового розгляду, передбачений частиною 3 статті 349 КПК України.
В зв`язку з чим, суд першої інстанції, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого, дослідив матеріали кримінального провадження, що характеризують дані про особу обвинуваченого.
Відповідно до вимог частини 2 статті 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 цього Кодексу.
Вищезазначені вимоги частини 3 статті 349 КПК України, судом першої інстанції виконані належним чином.
За такого, апеляційним судом не розглядаються доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 в частині заперечення ним обставин, які ним не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких судом першої інстанції було визнано недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України. Тобто, в частині заперечення обставин щодо винуватості, з чим пов`язано і твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про добровільність надання йому потерпілим мобільного телефону.
Фактичні обставини вчиненого злочину судом обґрунтовано встановлені відповідно до обвинувального акту. Дії обвинуваченого за частиною 2 статті 185 КК України кваліфіковано правильно.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам статей 50, 65, 66, 67 КК України.
Судом першої інстанції в повній мірі враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, ступінь його тяжкості, який відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, дані досудової доповіді відносно обвинуваченого, складену начальником Арбузинського МРВ з питань пробації, зокрема те, що обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі, обставину, яка пом`якшує покарання - визнання ним своєї вини, обставину, яка обтяжує покарання перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Рішення суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції вірно застосовано і положення частини 4 статті 70 КК України.
З цими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Окрім цього, 21 червня 2017 року набув чинності Закон України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, яким до частини 5 статті 72 КК України внесено зміни, відповідно до яких попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
При цьому, апеляційний суд приймає до уваги висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17, провадження №13-31кс18) відповідно яким, вирішуючи питання про те, якою редакцією частини 5 статті 72 КК України, належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у частині 2 і 3 статті 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність.
Отже, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі здійснюється до 20 червня 2017 року включно, а з 21 червня 2017 року попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі - день за день.
Оскільки ОСОБА_6 вчинив злочини, у тому числі покарання за які були визначено за оскаржуваним вироком за сукупністю злочинів відповідно до положень частини 4 статті 70 КК України, після 21 червня 2017 року, тому доводи обвинуваченого про зарахування йому у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з 10 квітня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є безпідставними та задоволенню не підлягають.
За наведеного, вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам статті 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Істотних порушень КПК України, які б були безумовними підставами для скасування вироку, судом апеляційної інстанції не виявлено.
Керуючись статтями 376, 404, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримаються під вартою, в той де строк, з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді: