Справа № 492/1805/18
ВИРОК
Іменем України

5 листопада 2018 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілих: ОСОБА_6
ОСОБА_7
розглянувши в місті Арцизі Одеської області у підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000484 від 10.09.2018 р. за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Арциз, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -
встановив:

Наприкінці березня 2018 року, приблизно о 23 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись на АДРЕСА_1 , керуючись раптово виниклим умислом скерованим на особисте збагачення шляхом викрадення чужого, через хвіртку пройшов до домоволодіння АДРЕСА_2 . Далі, шляхом вільного доступу він пройшов до будинку та умисно, із корисливих мотивів викрав з фронтону будинку супутникову антену вартістю 383,33 грн., яка належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_7 , після чого покинув місце скоєння злочину, а викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що в середині липня 2018 року, приблизно о 22 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не сталося можливим, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу пройшов у двір буд. АДРЕСА_3 . Та далі перебуваючи у дворі вказаного будинку, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з метою заволодіння чужим майном, через незачинені на замок двері проник у веранду будинку, та далі до однієї з не жилої кімнати, звідки таємно, шляхом застосування фізичної сили, викрав чавуну пічну плиту на два кружки, вартістю 500 грн., яка належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_6 , після чого покинув місце скоєння злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме переніс чавуну плиту до свого дому за адресою АДРЕСА_4 та сховав.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

До суду разом з обвинувальним актом прокурор ОСОБА_3 надав угоду про визнання винуватості від 29 жовтня 2018 року, укладену з обвинуваченим ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 469, 470 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, щиро розкаявся в їх вчиненні.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали суду заяви, вказавши, що не мають до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, а також не заперечували проти умов укладеної між прокурором та ОСОБА_5 угоди про визнання винуватості останнім.
За таких обставин суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів.

Судом встановлено, що згідно згаданої угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом крадіжки у потерпілої ОСОБА_7 ) та за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом крадіжки у потерпілої ОСОБА_6 ), істотних для даного кримінального провадження обставин, а також остаточного покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на три роки, із звільненням його від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом враховуються положення ст. ст. 468, 469 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468, ч. 2 ст. 469, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Абзац 2 ч. 4 ст. 469 КПК України встановлює недопустимість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами.
Потерпілими від даного злочину є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в свою чергу надали суду письмову згоду на укладення з обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Суд не вбачає підстав для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Питання про процесуальні витрати по кримінальному провадженню за залучення експертів для проведення товарознавчої експертизи у розмірі 1716,00 грн., та за залучення експертів для проведення товарознавчої експертизи у розмірі 1430,00 грн. суд вирішує керуючись ч. 2 ст. 124 та ст. 126 КПК України, зокрема з ОСОБА_5 на користь держави слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати у загальному розмірі 3146 грн.
Питання про речові докази у даному кримінальному провадженні підлягає вирішенню у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 жовтня 2018 року, укладену між прокурором Білгород-Дністровської прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, який обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 5 листопада 2018 року, поклавши на ОСОБА_5 в силу ст. 76 КК України обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню у загальному розмірі 3146 (три тисячі сто сорок шість) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області