1Справа № 335/1200/19 1-кс/335/947/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000075, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
30 січня 2019 року слідчий ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що 29 січня 2019 року, приблизно о 06 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у лівій смузі по проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь на території м. Запоріжжя, з боку вул. Магістральної в напрямку вул. Миколи Краснова, наближаючись до регульованого перехрестя з вул. Базовою та регульованого пішохідного переходу, рухаючись на дозволяючий (зелений) сигнал світлофора. В цей же час, проїзну частину автодороги Харків-Сімферополь в м. Запоріжжі, в районі перехрестя з вул. Базовою в м. Запоріжжі, по регульованому пішохідному переходу, на забороняючий (червоний) сигнал світлофора, перетинала пішохід ОСОБА_5 , який рухався справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Volkswagen LT35», під керуванням водія ОСОБА_4 . Продовжуючи рух, водій ОСОБА_4 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 . В результаті наїзду, пішохід ОСОБА_5 впав на проїзну частину. В цей же час, в зустрічному автомобілю «Volkswagen LT35» напрямку, у лівій смузі, рухався автомобіль «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який після падіння пішохода на проїзну частину скоїв на нього наїзд. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 загинув на місці події. Дане кримінальне правопорушення кваліфікується за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 29 січня 2019 року, після завершення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 тимчасово вилучено та поміщено для зберігання на територію спец майданчика Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнечний, 11. Автомобіль «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який приймав участь в дорожньо-транспортній пригоді, є доказом вчинення зазначеного кримінального правопорушення, який зберіг на собі сліди вчинення цього правопорушення. Вказаний транспортний засіб відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 видане Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області 07.09.2011, належить ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .
З метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також для проведення судових експертиз, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в проваджені СУ ГУНП у Запорізької області перебуває кримінальне провадження № 0000075, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученими.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 діючого КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому діючим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у діючим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.
Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Речі, вилучені під час проведення огляду, мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки можуть зберігати на собі сліди скоєного кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, оскільки воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, містить на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.
Керуючись ст. ст. 98, 167, 168,170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з позбавленням його власника права на відчуження, розпорядження та користуванням вказаним майном, який було вилучено в ході проведення огляду місця події 29.01.2019.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1