АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/39/19 Справа № 709/777/17 Категорія: п.12 ч.2 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 10.10.2017 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хустського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , одруженого, працюючого, раніше не судимого,

засуджено за п.12 ч.2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі.

Строк попереднього ув`язнення обвинуваченому зараховано з 11.02.2017 по 20.06.2017 включно у співвідношенні 1 день попереднього ув`язнення до 2 днів позбавлення волі згідно з положеннями ст. 72 КК України (в ред. Закону на 26.04.2017).

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишений попередній - тримання під вартою.

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Сміла, Черкаської області, українка, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не заміжньої, пенсіонерка, раніше судимої: 20.08.2009 Смілянським міськрайонним судом за ч.2 ст.121 КК України до 09 років позбавлення волі, на підставі рішення Уманського міського суду від 15.06.2015 відповідно до ст. 81 КК України звільнена умовно - достроково, не відбутий термін: 2 роки 11 місяців 16 днів, на утримані неповнолітніх дітей не має,

засуджено п. 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено їй покарання у виді 14 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Смілянського міськрайоним судом від 20.08.2009 року та призначено остаточно до відбуття 15 років позбавлення волі.

Строк попереднього ув`язнення обвинуваченої із 11.02.2017 по 20.06.2017 включно зарахувано у строк відбутого покарання у співвідношенні 1 день попереднього ув`язнення до 2 днів позбавлення волі згідно з положеннями ст. 72 КК України (в ред. Закону на 26.04.2017). Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишений попередній - тримання під вартою.

Стягнуто із обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати при проведенні судових експертиз на стадії досудового розслідування у розмірі - 3081,40 грн. в рівних частках по1540 грн. 70 коп.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст.ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджені за те, що 28 січня 2017, близько 20 години 30 хвилин разом, ОСОБА_7 зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 перебуваючи у домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживав ОСОБА_11 , після спільного розпивання спиртних напоїв, під час словесної перепалки, яка раптово виникла на ґрунті неприязних відносин з сином ОСОБА_7 , вчинили умисне вбивство ОСОБА_11 за попередньою змовою групою осіб. А саме, ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_7 в бік увімкненої плитки із погрозливими викриками, останній, імпульсивно реагуючи на поведінку ОСОБА_11 разом та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , переслідуючи умисел, раптово виниклий на заподіяння смерті останньому, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді невідворотної смерті та бажаючи їх настання, умисно штовхнув ОСОБА_11 на диван, від поштовху потерпілий впав на спину, а ОСОБА_7 сів на нього зверху в області живота і почав стискати шию ОСОБА_11 тривалий проміжок часу, з метою подолання його опору. В свою чергу, в цей же момент, ОСОБА_8 взяла зі столу, що стояв поряд, кухонний ніж, яким нанесла численні удари, починаючи із тулуба, рук та в область голови ОСОБА_11 , який продовжував пручатися та чинити опір. ОСОБА_7 , продовжуючи утримувати за шию потерпілого, який на той час вже був мертвий , попросив ОСОБА_8 , подати йому металевого цвяха довжиною близько 100 мм., після чого встромив вказаний металевий цвях ОСОБА_11 в область шиї зліва, який там і залишив.

Не погоджуючись з вироком суду в своїх апеляціях:

- прокурор не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання 15 років позбавлення волі, а ОСОБА_8 призначити довічне позбавлення волі;

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії, як вчинення злочину в стані сильного душевного хвилювання. При цьому ОСОБА_7 зазначає, що потерпілий ОСОБА_11 погрожував йому та його дружину вбити їх, потім потерпілий ОСОБА_11 почав бити його, він лише захищав своє життя і не міг контролювати свої дії оскільки був в стані сильного душевного хвилювання. Працівники поліції здійснювали психологічний тиск на нього та обвинувачену ОСОБА_8 . Також вказує про те, що обвинувачена ОСОБА_8 в цей час знаходилась на вулиці і не була учасником вказаних подій.

- обвинувачена ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, та постановити новий вирок, яким виправдати її в зв`язку із недоведеністю її участі у вчиненні даного кримінального правопорушення, звільнити з під варти в залі суду. Також обвинувачена ОСОБА_8 вказує, що до неї та обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування застосовувався психологічний тиск, який виражався в погрозах розправою, змушували її визнати вину, однак суд першої інстанції перевірки по недозволеним методам слідства не призначив. Вважає, що протоколи проведення слідчого експерименту від 13.02.2017 року за її участю та участю обвинуваченого ОСОБА_7 незаконно покладені в основу обвинувачення. Обвинувачена ОСОБА_8 вказує, що відсутні будь-які докази про те, що вона наносила тілесні ушкодження потерпілому одночасно, коли обвинувачений ОСОБА_7 душив потерпілого. Саме обвинувачений ОСОБА_7 наносив потерпілому всі тілесні ушкодження під час обоюдної скарки і бійки з ним. Вважає, що показання свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які суд поклав в основу обвинувачення є безпідставними, так як вказані свідки не були присутні під час кримінального правопорушення, а тому не є очевидцями вказаних подій.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що із самого початку розгляду кримінального провадження прокурор порушує Закон, вигадуючи обставини по справі, яких ніколи не було і які не підтверджені жодним доказом. Просить визнати вимоги, які викладені в апеляційній скарзі прокурора такими, що не відповідають вимогам КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, лише в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , доводи захисників, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти апеляційної скарги прокурора,, просили вирок суду скасувати, перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 , як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, а обвинувачену ОСОБА_8 виправдати у зв`язку із недоведеністю її участі у вчиненні даного кримінального правопорушення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинувачених не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані вірно, за п.12 ч.2 ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані вірно, за п.12 ч.2 ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 про перекваліфікацію його дій на ст..116 КК України, як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. З приводу того, що потерпілий вчиняв проти ОСОБА_7 яке небудь суспільно небезпечне діяння або створював реальну загрозу заподіяння шкоди, суду не надано ніяких належних доказів.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами, а саме даними протоколів слідчих експерементів за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , даними висновку судово-медичної екпертизи потерпілого ОСОБА_11 , з яких видно кількість нанесенних ударів, їх характер та локалізація, наслідки їх отримання, причини конфлікту, який виник між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_11 , тому колегія суддів вважає дані доводи апеляційної скарги про умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що висновок суду побудований на неналежних і недопустимих доказах та взагалі відсутні прямі докази, які б підтверджували її вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, всі тілесні ушкодження потерпілому наніс обвинувачений ОСОБА_7 також не грунтуються на матеріалах справи та спростовуються доказами, які досліджені судом першох інстанції повно, всебічно та об`єктивно.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, мотивуючи висновки про винність у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочину, суд обгрунтовано послався на дані протоколів проведення слідчих експериментів від 13.02.2017 року (т.1 а.к.п. 235-247; 243-249) із застосуванням технічних засобів фіксації за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , спеціалістів, статистів, у присутності понятих, в ході якого, останні, на місці вчинення злочину детально пояснили та відтворили кожен їз своїх дій, а також пояснили про мотиви, які спонукали їх це зробити, вказували на деталі, які могли бути відомі тільки особам, причетним до злочину, що надалі знайшло своє підтвердження в ході слідства, в тому числі у висновках експерта про виявлені у потерпілого тілесних ушкоджень в області голови та шиї, рани пальців правої кисті, садна черевної стінки та синець правої гомілки, садна обох кистей, синець обличчя, які могли утворитися: садна шиї, крововиливи в мязи шиї, перелом ріжка підязикової кістки виникли від тупого предмета (якими можуть бути руки людини); травма голови з різаними, колото-разаною ранами голови та різані рани пальців правої кисті виникли від дії якогось предмета, що володіє властивостями гострого ріжучого та гострого колючо-ріжучого предмета, садна черевної стінки, садна та синець правої гомілки, садна обох кистей, садна, синець обличчя від дії тупих предметів (т.2 а.к.п.36-39).

Зокрема, дані протоколів слідчого експеременту узгоджуються з висновком експерта № 05-8-02/19 від 30.01.2017 року з якого вбачається, що у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді - садна шиї, крововиливи в м`язи шиї, в адвентицію сонних артерій, перелом ріжка під`язикової кістки; травма голови з різаними, колото-різаною ранами, саднами, синцем обличчя; садна черевної стінки, садна та синець правої гомілки; різані рани пальців правої кисті, садна обох кистей. Всі ушкодження на тілі ОСОБА_11 утворилися до настання смерті, що підтверджується наявністю ознак при життєвості ушкоджень. Причиною смерті гр. ОСОБА_16 є механічна асфіксія від здавлення шиї руками, що підтверджується наявністю саден шиї, крововиливів в м`язи шиї, в адвентицію сонних артер переломом ріжка під`язикової кістки; загально асфіктичними ознаками (крововиливи на з`єднувань!-оболонках лівого ока, під плеврою легень, в легенях ділянки ателектазу та дистелектазу чергуютьсі 5 гострою вогнищевою емфіземою) і ознаками смерті, що швидко настала: рідка темна кров порожнинах серця, повнокрів`я внутрішніх органів. На тілі потерпілого ОСОБА_11 виявлено ушкодження від багаторазової дії (не менше ніж 60 місць прикладення сили). Судово-медичних даних для встановлення послідовності нанесення ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_11 не виявлено. Чисельніст, характер, локалізація, тяжкість ушкоджень у ОСОБА_11 виключають можливість їх заподіяння власною рукою потерпілого.

Крім того вина ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні вбивства за попередньою змовою групою осіб під тверджується іншими доками доказами зібраними по справі та дослідженими судом, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_17 , який пояснив, що 28.01.2017 до нього прийшов покійний брат, дома були він і співмешканка. Він запросив їх до себе додому, де був батько і його дружина по дорозі вони скупилися і пішли в гості, там випивали, включали музику та потім шукали телефон батька. Поки виходили покурити він, брат і його співмешканка, в хаті відбулася сварка між ОСОБА_8 та його батьком, вони їх розбороняли, вона кричала, що я його вб`ю, після чого вони із співмешканкою пішли додому. Дома залишалися брат, батько та його співмешканка ОСОБА_8 , потім на другий день прибіг ОСОБА_18 і сказав, що його брата вбили. Коли він прийшов то бачив, що брат лежав на дивані, у нього у шиї був цвях, все було в крові, батька та ОСОБА_8 не було, їхніх речей також. Вважає, що вбивство вчинили разом, так як батько і менший ростом, і на одне око не бачить повністю, у нього катаракта, а також має ушкодження лівої руки, там вставлена пластина.

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яко пояснила, що 28.01.2017 їй зателефонував покійний племінник і сказав, що його виганяють із будинку батько із ОСОБА_8 . Потім в телефонній розмові чула як ОСОБА_8 кричала нецензурною лайкою в його бік, щоб той ліг спати. 29.01.2017 зателефонувала до брата ОСОБА_13 близько 10 год. 00 хв. і запитала, що там ОСОБА_19 , він відповів, що його не було на роботі, він пішов додому та побачив, що племінника було вбито, покликав на допомогу. Потім вона зателефонувала брату, ОСОБА_20 , запитала, навіщо вони таке зробили і вбили ОСОБА_19 , він відповів, що це не він. Про події, що там відбулися, вона дізналася від ОСОБА_21 , що ОСОБА_22 покійний штовхнув на гарячу плиту, потім ОСОБА_8 взяла два ножі і порізала йому обличчя, а потім додушила його і подала цвяха, щоб ОСОБА_23 встромив його.

- показами свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 27.01.2017 ОСОБА_24 та ОСОБА_25 приїхали до них в с. Франківка, він зустрів їх. ОСОБА_26 та ОСОБА_27 пішли проживати до хати покійної матері, де жив племінник ОСОБА_19 . 28.01.2017 він прийшов до них в гості, випили пляшку горілки і він пішов додому. Коли йшов то бачив близько 20 год. 28.01.2017, що ОСОБА_19 йшов із пакетом і був на підпитку. 29.01.2017 його дружині зателефонувала завферми і запитала чи не бачили вони ОСОБА_19 , чи не має його в них, тоді він пішов до нього додому, де побачив, що його було вбито, він лежав на дивані в кухні, в шиї стирчав цвях.

Покази свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_13 узгоджуються з показами свідка ОСОБА_28 , яка є дружиною ОСОБА_29 , про те, що 28.01.2017 приблизно о 10 год. зателефонувала ОСОБА_30 і просила сходити до ОСОБА_19 , бо там, щось відбувається. До ОСОБА_19 пішов її чоловік, повернувся переляканий, сказав, що він лежить побитий, вона викликала швидку допомогу і вони пішли разом туди, там побачили, що його було вбито.

- показами свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що 28.01.2017 бачилися із потерпілим, на даний час проживає із братом померлого. До них прийшов ОСОБА_19 і запросив в гості, так як приїхав батько із своєю дружиною. В будинок зайшли приблизно в 14 год. разом посиділи і пішли додому приблизно о 16 годині. Додому пішли із ОСОБА_31 та ОСОБА_19 залишився там. ОСОБА_32 , що її б`є ОСОБА_24 , вони їх розборонили та пішли.

- показами ОСОБА_33 пояснила, що їй зателефонувала ОСОБА_14 сказала прийти додому до ОСОБА_11 , там щось сталося. У неї не вийшло і через деякий час приїхали працівники поліції. ОСОБА_34 мав до неї переїхати жити, коли приїде батько. В день смерті бачила його під вечір п`яним, він запитав, чи можна йому прийти, вона відповіла, що краще, коли протверезіє, більше нічого не знає.

- даними протоколу огляду предметів від 26.04.2017 року, речі, які були оглянуті в приміщенні службового кабінету СУ ГУНП в Черкаській області;

- даними протоколу огляду місця події від 29.01.2017, відповідно до якого було вилучено у дослідженого трупа потерпілого, зразки волосся з 5 частин голови трупа, та фото таблицями;

- даними протококу огляду місця події від 30.01.2017, відповідно до якого здійснено огляд трупа ОСОБА_11 , з доданими фототаблицями з відібранням зразків крові та вилучення одягу;

- даними висновку експерта №05-5-06/43 від 10.02.2017, згідно якого встановлено, що група крові потерпілого ОСОБА_11 О(І) з ізогемаглютинінами анти А і анти В ізосерологічної системи АВо. При судово-медичний експертизі плям та помарок бурого кольору на руків`ї ножа з частиною леза (об. 1,2) виявлено кров людини. При серологічному дослідженні даної крові виявлено антиген н ізосерологічної системи АВО. При судово-медичній експертизі змивів з ножа 9об.З,4) крові не виявлено. Таким чином, враховуючи отримані результати, групу крові потерпілого, можна прийти до висновку, що антиген Н, виявлений в слідах крові на руків`ї ножа з частиною леза (об. 1,2) може доходити від особи (осіб) з групокукрові 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосеродоґптаої системи АВО. Походження крові від потерпілого ОСОБА_11 не виключається;

- даними висновку експерта №05-1-08/102 від 29.03.2017, згідно до якого встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи 0?? (І).В слідах на лівій рукавиці (об`єкт №1) знайдена кров людини і виявлений антиген Н. В слідах на правій рукавиці (об`єкт №2) знайдена кров людини і виявлений антиген Н. В слідах на джемпері (об`єкти №№3,4) знайдена кров людини і виявлений антиген Н. Таким чином, Антиген Н, виявлений в слідах крові людини на рукавицях (об`єкти №№1,2) і джемпері (об`єкти №№3,4), міг походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові 0?? (І), але категорично стверджувати це неможливо, так як антиген Н міститься і в інших групах крові як супутній. Походження крові від потерпілого ОСОБА_11 не виключається;

- даними висновку експерта №05-1-08/103 від 29.03.2017, відповідно до якого встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи 0?? (І). В слідах на штанах джинсових (об`єкт №4) знайдена кров людини і виявлений антиген Н. В об`єктах №№1-3,5 кров не знайдена. В слідах на олімпійці (об`єкт №7) знайдена кров людини і виявлений антиген Н. Таким чином Антиген Н, виявлений в слідах крові людини на штанах джинсових (об`єкт №4) і на олімпійці (об`єкт №7), які були вилучені у ОСОБА_8 , міг походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові 0?? (І), але категорично стверджувати це неможливо так, як антиген Н міститься і в інших групах крові як супутній. Походження крові від потерпілого ОСОБА_11 не виключається;

- даними висновку судово психіатричного експерта №121 від 22.03.2017, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, а виявляє психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності та прояви легкого органічного, у зв`язку з алкоголізацією, когнітивного розладу, що при збереженні у нього вольових процесів, критичних і прогностичних функцій - свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними.

На період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_7 , інкримінованого йому правопорушення, у нього не відмічалося проявів тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, він знаходилася в стані простого алкогольного сп`яніння, в його поведінці не відображалося психопатологічної симптоматики - що також свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 , хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності та прояви легкого органічного, у зв`язку з алкоголізацією, когнітивного розладу, що при збереженні у нього вольових процесів, здатності критично оцінювати своє становище, розуміти суть і наслідки інкримінованого йому правопорушення - свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, приймати участь у слідчих діях і судовому процесі. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_7 , не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України;

- даними висновку судово психіатричного експерта №122 від 22.03.2017, встановлено, що ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждала на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого їй правопорушення, а виявляє прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації, органічного, у зв`язку з алкоголізацією і віковими змінами, легкого когнітивного розладу та психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, що при відсутності розладів психотичного чи межового з психотичним рівня, збереженні у неї вольових процесів, критичних і прогностичних функцій - свідчить про її здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними.

На період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_8 інкримінованого їй правопорушення, у неї не відмічалося проявів тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, вона знаходилася в стані простого алкогольного сп`яніння, в її поведінці не відображалося психопатологічної симптоматики - що також свідчить про її здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації, органічного, у зв`язку з алкоголізацією і віковими змінами, легкого когнітивного розладу та психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, що при збереженні у неї вольових процесів, критичних і прогностичних функцій - свідчить про її здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, приймати участь у слідчих діях і судовому процесі. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_8 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України;

- даними висновку експерта №05-1-09/133 від 15.03.2017, згідно до якого встановлено, що кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи Оав(І).

- даними висновку експерта №05-1-09/134 від 15.03.2017, згідно до якого встановлено, що кров підозрюваної ОСОБА_8 відноситься до групи АБ(ІІ).

- даними висновку експерта №05-1-09/68 від 15.03.2017, згідно якого встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи Оав(І).

- даними висновку експерта №05-8-01/130 від 21.04.2017, згідно якого встановлено, що враховуючи характер, локалізацію, механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , садна шиї, крововиливи в м`язи шиї, в адвентицію сонних артерій, перелом ріжка під`язикової кістки; травма голови з різаними, колото-різаною ранами, саднами, синцем обличчя, можуть відповідати механізму виникнення.

- даними висновку експерта №05-8-01/129 від 21.04.2017, згідно якого встановлено, що враховуючи характер, локалізацію, механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , садна шиї, крововиливи в м`язи шиї, в адвентицію сонних артерій, перелом ріжка під`язикової кістки; травма голови з різаними, колото-різаною ранами, саднами, синцем обличчя, могли виникнути при обставинах та в час, вказані при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 .

Колегія суддів, надаючи оцінку кожному з цих доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання винними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства за попередньою змовою групою осіб, із зазначенням у вироку місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, тому доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 сам наносив потерпілому всі тілесні ушкодження не ґрунтується на метеріалах кримінального провадження та спростовується вище наведеними доказами, які в своїй сукупності підтверджують причетність ОСОБА_8 до вбивства ОСОБА_11 .

Твердження ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції поклав в основу обвинувачення протоколи слідчих експериментів від 13.12.2017 року, які є недопустимими доказами - є необґрунтованими, оскільки при проведенні слідчих експериментів, які були проведені із відеофіксацією, за участю захисників, спеціалістів, статистів, понятих та були дотримані вимоги кримінально процесуального закону в повному обсязі, були дотримані права учасників та жодних зауважень від обвинувачених та їх захисників не надходило.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року та «Коробов проти України» від 21.10.2011року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, колегія суддів розцінює, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Крім того, враховуючи кількість нанесених тілесних ушкоджень потерпілому, відповідно до висновку експерта № 05-8-02/19 від 30.01.2017 року, одна особа не могла одночасно наносити удари та здавлювати шию потерпілого двома руками, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що дії на причинення смерті потрібно було вчинювати одночасно двом особам.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він один наносив удари потерпілому у стані сильного душевного хвилювання, колегія суддів розцінює як намагання зменшити відповідальність за скоєне та сприяти уникненню від кримінальної відповідальності своєї подруги ОСОБА_8 .

Доводи обвинувачених про те, що під час проведення досудового розслідування до них застосовувались недозволені методи ведення слідства, були предметом перевірки за ухвалою Апеляційного суду Черкаської області. Результатом перевірки, 28 серпня 2018 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю в діях працівників поліції складу кримінального правопорушення і дана постанова слідчого СВ Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області є чинною.

Таким чином, по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, тому доводи обвинуваченої щодо її невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення спростовуються вище наведеними доказами, яким надана обгрунтована юридична оцінка.

Апеляційна скарга прокурора щодо м`якості покарання призначеного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65, 66,67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого нним злочину, обставини справи, дані про особу засудженого, який раніше не судимий, вчинив один епізод злочинної діяльності, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, часткове визнання вини.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.ч.2,3 ст.50 КК України може бути досягнута при призначені ОСОБА_7 покарання у вигляді 12 років позбавлення волі, яке призначено в межах санкції п.12 ч.2 ст.115 КК України, при цьому не є мінімальним і буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, тому апеляція прокурора задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги прокурора про призначення ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі, є необґрунтованими. Так, відповідно до ч.2 ст.64 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується до осіб у віці понад 65 років, при цьому обвинувачена ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 і таким чином на момент розгляду справи апеляційним судом їй виповнилось 66 років.

Разом з тим, 29.08.218 року Велика Палата Верховного Суду прийняла рішення щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання). Прийнято рішення про те, що ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є нормою матеріального кримінального права, а не кримінального процесуального права.

Велика Палата ВС констатувала, що якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї

продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017

року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування

попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючи (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення 28 січня 2017 року, тобто в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), і до них продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (день за два).

Враховуючи вищенаведене, обвинувачениму ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у строк відбування покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 20 червня 2017 року до дати постановления рішення апеляційною інстанцією.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку Придніпровського районного суду м.Черкаси від 10.10.2017 року, тому апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 10.10.2017 року, відносно ОСОБА_35 та ОСОБА_36 - залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_37 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 20 червня 2017 року по 22 січня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_38 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 20 червня 2017 року по 22 січня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченими в той самий строк, з моменту вручення їм копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :