ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2019 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Дніпропетровської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про повідомлення про кримінальне правопорушення.

Рішення суду обґрунтовано наступним.

Скаржник звернувся 18 грудня 2018 року до вказаної прокуратури з письмовою заявою, з повідомленням про злочин. На вказану заяву заявнику на час звернення до суду не не надано відповідь. Враховуючи, що належних доказів іншого належного звернення заявника про вказаний злочин суду не надано, а питання кваліфікації злочинних дій віднесено до компетенції слідчого, процесуального керівника, а не заявника, заява скаржника, як зазначив суд, не містить об`єктивних даних, якій дійсно свідчать про обставини і ознаки саме зазначеного заявником злочину, що що підтверджують реальність конкретної події злочину, про наявність усіх передбачених ознак злочину, а зводиться до незгоди скаржника з діями слідчого і прокурора у конкретній справі, по конкретному зверненню і його суб`єктивної оцінки вказаних дій. Тому слідчий суддя прийшов до висновку, що підстав вносити відомості до ЄРДР не має.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та ухвалити будь-яке судове рішення на розсуд суду, в межах повноважень апеляційного суду, передбачених положеннями ст. 407 КПК України.

Вказує, що 18 грудня 2018 року він подав прокурору Дніпропетровської області заяву про кримінальне правопорушення, про можливе вчинення якого свідчать обставини протиправних, на його думку, дій ОСОБА_8 . Але уповноважений прокурор не виконав вимоги ч.1 ст. 214 КПК України і не вніс відповідні відомості до ЄРДР, чим, на думку апелянта, вчинив бездіяльність.

26 грудня 2018 року, апелянт звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора, однак слідчий суддя, на його думку, перешкоджаючи заявнику до доступу до правосуддя, виклав в ухвалі свою суб`єктивну думку, припущення та особисті судження, які не ґрунтуються на положеннях закону, безпідставно відмовив в задоволенні його скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а доводи апелянта, на його думку, слід розцінювати як засіб тиску на суддю Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 , перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

Згідно ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановлюється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

- скасування рішення слідчого чи прокурора;

- скасування повідомлення про підозру;

- зобов`язання припинити дію;

- зобов`язання вчинити певну дію;

- відмову у задоволенні скарги.

Частиною 1 статті 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним судом, створеним на підставі закону.

Колегію суддів встановлено, що ОСОБА_7 18 грудня 2018 року звернувся до прокуратури Дніпропетровської області з заявою про кримінальне правопорушення.
В заяві він зазначив, що суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 постановила незаконну ухвалу про залишення без руху його позовної заяви до Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9, що, на думку заявника, свідчить про вчинене нею кримінальне правопорушення.
На вказану заяву заявнику на час звернення до суду ще не було надано відповіді.
Згідно заперечень прокурора на апеляційну скаргу ОСОБА_7 , його звернення щодо внесення відомостей до ЄРДР розглянуто та направлено для розгляду по суті за належністю, до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, про що було повідомлено заявника 22 грудня 2018 року за вих. № 15-18.
Тобто в теперішній час заява ОСОБА_7 є предметом перевірки державного бюро розслідувань у м. Полтава.
Перевіркою справи встановлено, що істотних порушень вимог Кримінального процесуального Кодексу України, які б слугували підставою для зміни, чи скасування судового рішення, - колегією суддів не встановлено.
Доводи апелянта про те, що слідчий суддя, відмовивши у задоволенні заяви ОСОБА_7 перешкодив йому у доступі до правосуддя, виклав в ухвалі суб`єктивну думку, припущення та особисті судження, які, на його думку, не ґрунтуються на положеннях закону, за висновком колегії суддів, - є безпідставними.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 т колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2019 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Дніпропетровської області, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4