Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/259/2019 Справа №641/7243/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2019 року Колегія суддів Комінтернівського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001793 від 12 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався. Строк дії запобіжного заходу спливає 01 лютого 2019 року.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор вказав, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні, особливо тяжкого злочину, санкція статті за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, офіційно не працевлаштований, може надалі продовжити злочинну діяльність, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом та вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, вважає, що інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.

Захисник адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 проти продовження строку запобіжного заходу заперечували, з підстав ненадання прокурором доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обґрунтування неможливості запобігання ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Також вказували на наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, наявність дружини, наявність тяжко хворого брата, наявність на утриманні матері похилого віку.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» зазначив, що питання проте, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення у справі "Яблонський проти Польщі". Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі", та "Смирнова проти Росії").

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і може бути застосований лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 характеризується позитивно, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та місце проживання, має тяжко хворого брата ОСОБА_8 , який страждає септичним кокситом зліва, має на утриманні мати похилого віку, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виходячи з викладеного, оцінивши приведені обставини у їх сукупності, враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та ту обставину, що з урахуванням викладеного, прокурор не довів, що жодний з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Разом з тим, колегія суддів вважає, за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із використанням електронних засобів контролю, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183,197, 199, 376, 392, 537 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із використанням електронних засобів контролю.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:
1) Прибувати до суду за першою вимогою;
2) Цілодобово не залишати місце постійного мешкання: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду;
3) Повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
4) Здати для зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон при його наявності;
5) Носити електронний засіб контролю.
Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з під варти в залі суду негайно.
Попередити ОСОБА_7 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.
Попередити ОСОБА_7 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.
Ухвалу передати для виконання органам національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Зобов`язати працівника органу Національної поліції перед застосуванням електронного засобу контролю, під розпис роз`яснити обвинуваченому правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5.
Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення, тобто до 23 березня 2019 року.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3