12.03.2019
Справа № 497/237/19
Провадження № 1-кп/497/47/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Болграда обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000587 від 05.12.2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виноградівка Болградського району Одеської області, громадянина України, гагауза за національністю, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел спрямований на незаконне придбання. Виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту в жовтні місяці 2017 року з сайту Інтернет мережі замовив два насіння рослини роду конопля, які в подальшому отримав через службу доставки «Нова Пошта» в м.Болград, після чого зберігав їх у своєму домоволодінні.
Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи в порушення Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, в травні місяці 2018 року насадив вказані 2 насіння на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та доглядав за ними з метою доведення культур до стадії дозрівання, з яких виросло 2 куща.
В подальшому, ОСОБА_4 діючи з вищевказаним умислом, у вересні місяці 2018 року, після дозрівання. Викорчував вказані кущі та перебуваючи у власному домоволодінні за адресою проживання, діючи в порушення Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року власноруч відділив верхівки рослин, та помістив їх на горище господарського приміщення, а стеблі з листям залишив у господарському приміщенні для природного сушіння та особистого вживання тим самим виготовив наркотичний засіб канабіс.
Надалі, після висихання кущів, ОСОБА_4 , зібрав з одного куща верхівки та помістив їх у скляну банку об`ємом 3 л., частину з яких (точна кількість не встановлена) особисто вжив шляхом викурювання, а решту зберігав для особистого вживання, а листя куща зібрав у картонну коробку та залишив на горищі домоволодіння в якому проживає, тим самим виготовивши наркотичний засіб канабіс.
Вказаний наркотичний засіб, ОСОБА_4 незаконно зберігав у себе вдома без мети збуту. Коли 05.12.2018 року у ході обшуку його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції зазначений наркотичний засіб виявлено та вилучено, який згідно висновку експерта № 2791-Х від 28.01.2019 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою в перерахунку на суху речовину 2049,121 грам, що згідно таблиці «Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, обіг яких заборонено», затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року, є великим розміром та включений в «перелік наркотичних засобів. Психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» №770 від 06.05.2000 року.
Вищезазначеними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 309 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину у вчиненні злочину, за зазначеними обставинами визнав в повному обсязі.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні висловився щодо наявності усіх підстав для можливості затвердження судом угоди.
13.02.2019 року між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого, укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в 1 рік, а також відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти таки обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, та погоджується про призначення йому покарання за ч.2 ст. 309 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню в дохід держави судові витрати, пов`язані з проведенням в цьому кримінальному провадженні судової експертизи наркотичних засобів в сумі 2 145,00 гривень.
Речові докази судом розподіляються у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371,373,374,475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13.02.2019 року укладену між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому цим вироком покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 ч.1 п.п.1,2 ч.2 п.2 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (УД у м.Одесі/Малиновський район/24060300, р/р 5007, , банк Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, за кодом класифікації доходів бюджету 240603000 «Інші надходження» по Одеській області) витрати на проведення експертизи №2791-Х в кримінальному провадженні № 0000587 в розмірі 2 145,00 (дві тисячі сто сорок п`ять) гривень.
Речові докази по справі: 1 поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження (канабіс); 2 невеликі гілки рослини роду конопля; 1 паперовий згорток із речовиною рослинного походження, в висушеному та подрібненому вигляді темно-зеленого кольору; 1 скляну банку об`ємом 3 літри з верхівками від рослини роду конопля; 1 картонний короб із речовиною рослинного походження, в висушеному стані (канабіс), 1 рослину роду коноплі; 2 фрагменти пластикових пляшок та наперсток із нашаруванням речовини рослинного походження темно-зеленого кольору - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1