№ 243/3581/18
№ 1-кс/243/517/2019
У Х В А Л А
іменем України

22 лютого 2019 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого Слов?янського ВП ГУНП в Донецькій області від 30.01.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001165 від 27.04.2016 року.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_4 просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0001165 від 27.04.2016 року, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України. Заявник обґрунтовує свою скаргу тим, що 30.01.2019 р. слідчим було закрито кримінальне провадження, однак розслідування не проведено в повному обсязі, потерпілого ОСОБА_4 (чоловіка заявника) допитано не було, не завершено проведення одночасного допиту потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , не проведено додатковий допит потерпілої ОСОБА_4 , не встановлено, чи перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у м.Слов?янську у спірний період та не призначено і не проведено психолого-психіатричну експертизу, оскільки свідки плутаються та надають різні показання, внаслідок чого кримінальне провадження безпідставно закрито за відсутністю події кримінального правопорушення.

Заявник ОСОБА_4 у судовому засіданні доводи, викладені у своїй скарзі підтримала та просила скасувати постанову слідчого. Зазначила, що досудове розслідування не проведено у повному обсязі, тому постанова про закриття кримінального провадження є незаконною.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги ОСОБА_4 , зазначила, що кримінальне провадження правомірно закрито на підставі всіх зібраних у кримінальному провадженні доказів, під час досудового розслідування встановлено відсутність подій кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України. У задоволенні скарги просила відмовити.

Слідчий був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані суду матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 30.01.2019 р. вбачається, що кримінальне провадження № 0001165 від 27.04.2016 року закрито у зв?язку з відсутністю події кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України.

Слов?янським ВП ГУНП в Донецькій області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001165 від 27.04.2016 року за заявою ОСОБА_4 про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України. Окрім того, за заявою ОСОБА_4 про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, 08.06.2016 р. внесені відомості до ЄРДР за № 0001612, яке об?єднане з кримінальним провадженням № 0001165.

05.07.2017 р. до ЄРДР за № 0001798 внесено відомості за заявою ОСОБА_4 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України свідком ОСОБА_6

19.07.2017 р. до ЄРДР за № 0001896 внесено відомості за заявою ОСОБА_4 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України свідком ОСОБА_8 .

Постановою прокурора Слов?янської місцевої прокуратури кримінальні провадження № 0001165, 0001798, 0001896 об?єднані в одне провадження під номером 0001165.

Під час досудового розслідування слідчим допитано потерпілу ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_5 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , проведено додатковий допит потерпілої ОСОБА_4 , проведено дві почеркознавчі експертизи, проведено одночасний допит свідка ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , одночасний допит потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_18 , одночасний допит потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 , одночасний допит потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_14 , за клопотанням потерпілої долучено копію протоколу допиту свідка ОСОБА_7 в слідчому управлінні прокуратури Донецької області, проведено одночасний допит потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 .

Окрім того, слідчим витребувано вирок Слов?янського міськрайонного суду від 04.02.2016 р., яким затверджено угоду про визнання винуватості між ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_14 , ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України та призначено узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком на 4 р., на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням в 1 рік. Також долучено виписку з журналу реєстрації звернень щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , з якої вбачається, що за період з 2011 р. по 2016 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було подано 89 звернень на дії одна одної, здійснено тимчасовий доступ до протоколів допиту свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_8 , ОСОБА_31 (анкетні дані змінені) у кримінальному провадженні № 0000212. В той же час слідчим витребувано з відділу освіти Слов?янської міської ради та долучено до матеріалів кримінального провадження відомості про відсутність інформації про знаходження ОСОБА_5 на території школи-інтернату «Лісова казка» м.Святогірськ у період часу з квітня 2014 р. по липень 2014 р., отримано табелі обліку робочого часу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , отримано копію наказу про надання відпустки ОСОБА_5 з 19.06.2014 р., отримано відомості зі Слов?янської міської ради, згідно з якими жоден маршрут громадського транспорту не проходить по вул.Гончарній, а автобус № 14 з 24 квітня по липень 2014 р. не здійснював перевезення пасажирів.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на постанову з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

З матеріалів скарги та доводів ОСОБА_4 , висловлених у судовому засіданні, вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 вважає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено не в повному обсязі з наступних підстав: слідчим не завершено одночасний допит потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 ; слідчим не допитано чоловіка потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_4 , який також має статус потерпілого у цьому кримінальному провадженні; слідчим не проведено додаткового допиту потерпілої ОСОБА_4 (за її клопотанням, яке було задоволено слідчим) та слідчим не проведено необхідних експертних досліджень, наприклад, психолого-психіатричну експертизу, оскільки свідки плутаються в показаннях та надають різні свідчення.

Оцінюючи доводи потерпілої ОСОБА_4 , слідчий суддя виходить з наступного.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування у об?єднаному кримінальному провадженні під № 0001165 від 27.04.2016 р. здійснюється за повідомленнями ОСОБА_4 про вчинення щодо неї кримінальних правопорушень ОСОБА_7 (правова кваліфікація ст.383 ч.1, ст.384 ч.1 КК України), ОСОБА_6 (правова кваліфікація ст.384 ч.1 КК України) та ОСОБА_8 (правова кваліфікація ст.384 ч.1 КК України).

З протоколу додаткового допиту потерпілої ОСОБА_4 вбачається, що у кримінальному провадженні відносно її чоловіка ОСОБА_32 було допитано свідків зі зміненими анкетними даними. Вона вважає, що свідок « ОСОБА_33 » - це ОСОБА_5 , а під прізвищем « ОСОБА_34 » зазначена ОСОБА_6 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 23.07.2018 р. ОСОБА_4 подав слідчому заяву про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні. Постановою слідчого від 24.07.2018 р. у задоволенні клопотання ОСОБА_4 було відмовлено, ухвалою слідчого судді від 08.08.2018 р. зазначена постанова слідчого була скасована, після чого постанова про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 слідчим не виносилась.

Оскільки КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, з огляду на відсутність у матеріалах кримінального провадження постанови про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, слідчий суддя приходить до переконання про наявність у ОСОБА_4 статусу потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

В матеріалах кримінального провадження відсутній протокол допиту потерпілого ОСОБА_4 , тобто зазначена слідча дія проведена не була. В той же час в матеріалах кримінального провадження міститься рапорт слідчого СВ ОСОБА_35 від 05.10.2018 р., зі змісту якого вбачається, що з урахуванням ухилення ОСОБА_4 від явки до слідчого, слідчим разом з дільничним офіцером поліції ОСОБА_36 виїхали за місцем роботи ОСОБА_4 на завод «Бетонмаш». Слідчий вручив ОСОБА_4 пам?ятку потерпілого, однак ОСОБА_4 зателефонував своїй дружині ОСОБА_4 , яка заборонила чоловіку ставити підпис на пам?ятці потерпілого. ОСОБА_4 у присутності понятих повідомив, що йому заборонила дружина ставити підпис, тому він відмовляється (а.к.п.166, т.3). Аналогічний за змістом рапорт дільничного ОСОБА_37 (а.к.п.140, т.3). Відмова ОСОБА_4 від підпису у пам?ятці про процесуальні обов?язки потерпілого підтверджена підписами двох понятих (а.к.п.137, т.3).

Допит потерпілого є слідчою дією у розумінні ст.223 КПК України, хід і результати проведення якої фіксуються у протоколі. Згідно положення ч.3 ст.224 КПК України перед допитом встановлюється особа, роз?яснюються її права, а також порядок проведення допиту, потерпілий попереджається про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань. Однак, протокол допиту потерпілого ОСОБА_4 у матеріалах кримінального провадження відсутній, тобто допит потерпілого ОСОБА_4 слідчим не проводився.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 30.01.2019 р. та матеріалів зазначеного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 під час допиту в якості свідка на підставі ст.63 Конституції України відмовився надавати пояснення.

Підсумовуючи вищенаведене слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_4 (чоловік заявниці) має статус потерпілого у кримінальному провадженні, однак слідчим потерпілого не було допитано про обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення. Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 18.04.2018 р., він на підставі ст.63 Конституцій України відмовився від надання свідчень, зазначив, що прийде до поліції та надасть письмові показання (а.к.п.250, т.2). Додатково слід зазначити, що допит свідка ОСОБА_4 було здійснено до об?єднання кримінальних проваджень 16.07.2018 р., після об?єднання кримінальних проваджень жодних відомостей про здійснення слідчим допиту потерпілого ОСОБА_4 матеріали кримінального провадження не містять.

За таких обставин посилання слідчого в постанові про закриття кримінального провадження на відмову свідка ОСОБА_4 від надання свідчень є неприпустимим та вказує на неповноту проведеного досудового розслідування. Тобто, доводи заявниці ОСОБА_4 в цій частині є обґрунтованими.

Щодо не проведення слідчим додаткового допиту потерпілої ОСОБА_4 за її клопотанням, слід зазначити наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 19.12.2018 р. потерпіла ОСОБА_4 звернулася до слідчого з клопотанням про проведення слідчих дій, зокрема проведення додаткового допиту її в якості потерпілої, постановою слідчого від 21.12.2018 р. зазначене клопотання було частково задоволено, зокрема в частині проведення додаткового допиту ОСОБА_4 (а.к.п.284-285, т.3).

Згідно рапорту начальника СВ Слов?янського ВП ГУНП в Донецькій області від 25.01.2019 р., під час проведення особистого прийому ОСОБА_4 було запропоновано провести її додатковий допит у якості потерпілої, на що ОСОБА_4 відповіла відмовою (а.к.п.291, т.3).

Підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя зазначає, що відомостей про проведення додаткового допиту потерпілої ОСОБА_4 згідно її раніше заявленого та задоволеного слідчим клопотання матеріали кримінального провадження не містять, як не містять і відомостей про вручення їй повістки для участі у зазначеній слідчій дії. Як було зазначено вище, хід і результати проведення слідчої дії (допиту потерпілого) фіксуються у протоколі. Рапорт начальника СВ Слов?янського ВП ГУНП про відмову ОСОБА_4 від проведення додаткового допиту не може бути прийнятий слідчим суддею до уваги, оскільки згідно ст.103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися у протоколі, на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії, у журналі судового засідання. Зазначений перелік є вичерпним, відповідно, такої форми фіксування процесуальної дії як «рапорт», КПК України не передбачено. Таким чином, і в цій частині доводи ОСОБА_4 є обґрунтованими.

Щодо доводів заявниці ОСОБА_4 про не закінчення слідчим одночасного допиту потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , слідчим суддею встановлено наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілою ОСОБА_4 було заявлено клопотання про проведення одночасного допиту її та свідка ОСОБА_5 , яке слідчим було задоволено. В матеріалах кримінального провадження містяться протоколи одночасного допиту осіб потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , а саме протокол від 30.10.2018 р. (одночасний допит проведено у період часу з 10-10 год. до 12-40 год. (а.к.п.202-207, т.3), протокол від 15.11.2018 р. (одночасний допит проведено у період часу з 09-42 год. до 12-25 год. (а.к.п.240-245, т.3), протокол від 27.11.2018 р. (одночасний допит проведено у період часу з 09-40 год. до 12-16 год. (а.к.п.262-266, т.3).

Згідно рапорту дільничного офіцеру поліції від 03.12.2018 р., на виконання надано йому доручення про вручення повістки про виклик потерпілій ОСОБА_4 він виїзжав за місцем мешкання та роботи потерпілої, де вона була відсутня. Тому виклик потерпілої до слідчого для участі в одночасному допиті 06.12.2018 р. на 09-30 год. ним було здійснено за допомогою смс-повідомлення (а.к.п.268-270, т.3). 19.12.2018 р. ОСОБА_4 у присутності понятих відмовилася від підпису про отримання повістки про виклик на 24.12.2018 р. о 09-30 год. для забезпечення її участі в одночасному допиті (а.к.п.300, т.3). Постановою слідчого від 29.01.2019 р. вирішено слідчу дію одночасний допит потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , розпочатий 30.10.2018 р., вважати закінченим. З мотивувальної частини цієї постанови вбачається, що ОСОБА_4 неодноразово викликалася слідчим для продовження слідчої дії, однак жодного разу не з?явилася, враховуючи, що всі можливі та вичерпні питання по суті в кримінальному провадження поставлені, протиріччя в показаннях усунені, тому слідчу дію слід вважати завершеною (а.к.п.292, т.3).

Згідно ч.1 та 2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. Положенням ч.3 ст.110 КПК України передбачено, що рішення, слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя зазначає, що одночасний допит ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був проведений 30.10.2018 р., 15.11.2018 р., 27.11.2018 р. і загалом тривав 7 год. 29 хв., потерпіла ОСОБА_4 , яка і була ініціатором проведення цієї слідчої дії, будучи викликаною до слідчого у порядку, передбаченому ст.135 КПК України, двічі не з?явилася до слідчого. Додатково слід зазначити, що положенням ч.1 ст.139 КПК України передбачено накладення грошового стягнення на потерпілого у випадку нез?явлення без поважних причин або не повідомлення про причини свого неприбуття на виклик слідчого. Частиною 3 цієї статті передбачено, що за злісне ухилення від явки потерпілий несе відповідальність, встановлену законом.

Таке невиконання ОСОБА_4 своїх процесуальних обов?язків, з урахуванням отриманих слідчим показань від учасників слідчої дії, які надавалися протягом 7 годин 29 хвилин, які слідчим оцінені як достатні для усунення протиріч у попередніх показаннях зазначених осіб, обґрунтовано визначене слідчим як підстава для визнання слідчої дії закінченою. Таким чином, доводи заявниці ОСОБА_4 про не проведення слідчим одночасного допиту її та свідка ОСОБА_5 слідчим суддею визнаються необґрунтованими.

Щодо не проведення слідчим психолого-психіатричних експертиз слід зазначити наступне.

За змістом ч.1 ст.242 КПК України експертиза призначається якщо для з?ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей (згідно Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції від 08.10.1998 р. № 53/5). В той же час психіатрична експертиза проводиться задля визначення психічного стану осіб, яким призначено експертизу, у конкретні проміжки часу і відносно певних обставин, що становлять інтерес для органів слідства та суду. Об?єктами психіатричної експертизи у кримінальному провадженні є: підозрювані, стосовно яких в органів дізнання та слідства виникли сумніви щодо їх психічної повноцінності; обвинувачені та підсудні, стосовно яких в органах слідства та суду виникли сумніви щодо їх осудності або можливості за психічним станом брати участь у слідчих діях чи судовому засіданні; свідки і потерпілі, стосовно яких в органах слідства та суду виникли сумніви щодо їх психічної повноцінності; потерпілі, стосовно яких вирішується питання про взаємозв?язок змін у їхньому психічному стані зі скоєними щодо них протиправними діяннями (безпорадний стан та заподіяння шкоди здоров?ю (згідно Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров?я України від 08.10.2001 р. № 397).

В кримінально-процесуальній доктрині розглядається можливість проведення психолого-психіатричної експертизи як комплексної психологічної експертизи, об?єктом пізнання якої є психіка осіб, що перенесли або мають психічне захворювання чи тимчасовий розлад психічної діяльності, або для яких характерна межова нервово-психічна патологія (олігофренія, психопатія, інфантилізм, схильність до суїциду та ін.). При цьому слід враховувати, що до компетенції судово-психологічної експертизи належить вивчення психічної діяльності здорової людини, а судово-психіатрична експертиза досліджує порушення у нервово-психічній сфері, виникнення і розвиток яких пов?язані з уродженими чи набутими відхиленнями психіки.

Таким чином, експерт-психіатр не може вирішувати завдання психології, а психолог психіатрії. Тому при підозрі щодо наявності суміжних станів призначається комплексна психолого-психіатрична експертиза.

Підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя зазначає, що оскільки підставою для проведення психолого-психіатричної експертизи заявник ОСОБА_4 неодноразово зазначала у своїх клопотаннях слідчому необхідність встановлення правдивості або неправдивості наданих свідками показань, а зазначені питання не підлягають вирішенню під час проведення цього виду дослідження, доводи заявниці в цій частині визнаються слідчим суддею необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, слід зазначити, що попри проведення у кримінальному провадженні великої кількості слідчих і процесуальних дій, слідчим не було допитано потерпілого ОСОБА_4 та не проведено додатковий допит потерпілої ОСОБА_4 . Оскільки прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань та інших фактичних даних, які мають відношення до обставин, що підлягають встановленню під час досудового розслідування, у їх сукупності, слідчий суддя приходить до переконання про передчасність прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, через невжиття органом досудового розслідування всіх необхідних заходів для допиту потерпілого ОСОБА_4 і додаткового допиту потерпілої ОСОБА_4 , тобто для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 30.01.2019 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Постанову слідчого Слов?янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_38 від 30.01.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001165 від 27.04.2016 року, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України, скасувати.

Копію ухвали та матеріали кримінального провадження направити до слідчого відділу Слов?янського ВП ГУНП в Донецькій області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 22 лютого 2019 року.

Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1