У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції із Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , в його інтересах захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 161 100 300 002 04 від 18 січня 2016 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лелів Чорнобильського району Київської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 перебування останнього в установах попереднього ув`язнення з 18 січня 2016 року по 08 липня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З обвинуваченого ОСОБА_5 стягнуто на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у сумі 1.843,20 грн.
В провадженні вирішена доля речового доказу.
Вироком суду встановлено, що 18 січня 2016 року, близько 16 год. 40 хв., у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_3 між ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та його тещею - ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті останньої, підійшов до дивану, на якому лежала ОСОБА_10 , та почав здавлювати руками її шию. Після чого ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_10 , взяв у праву руку нігтьові ножиці та наніс ними один удар по носі ОСОБА_10 , спричинивши рану правої ніздрі. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_5 вказаними ножицями наніс п`ять ударів у шию потерпілої ОСОБА_10 , спричинивши поверхневі ушкодження шкіри лівої бокової поверхні шиї останньої, та один удар в шию зліва, заподіявши відкриту рану шиї з ушкодженнями лівої зовнішньої яремної вени, від якої ОСОБА_10 померла на місця події.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2016 року стосовно ОСОБА_5 змінити: виключити з вироку висновок, що ОСОБА_5 під час вчинення правопорушення знаходився в стані алкогольного сп?яніння та на підставі ст. 69 КК України призначити більш м?яке покарання.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на позицію обвинуваченого, який після ухвалення вироку, дійшов висновку, що спиртні напої він вживав ще вранці, а на час вчинення правопорушення вже був тверезий.
Просить прийняти до уваги, що ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини провадження, визнає їх в повному обсязі, окрім факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.
Зауважує, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно та просить врахувати і думку потерпілої - ОСОБА_7 , яка просила суд суворо не карати ОСОБА_5 , з урахуванням важкості виховання трьох дітей, яких матеріально утримував обвинувачений та займався їх вихованням, які, наразі, перебувають на її- ОСОБА_7 утриманні.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій, вважає вирок суду першої інстанції надто суворим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з чим просить його змінити в частині призначеного покарання та призначити йому- ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі, виключивши також обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах провадження відсутні документи, які б підтверджували даний факт, а в решті вирок залишити без змін.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить вирок змінити та з застосуванням ст. 69 КК України призначити більш м?яке покарання, посилаючись на те, що прожила з обвинуваченим однією сім?єю 8 років, у них двоє спільних малолітніх дітей, вихованням яких він постійно займався, як і водив на прогулянки третю дитину, яка знаходиться під її-потерпілою опікою.
Вказує і на те, що до 2013 року ОСОБА_5 постійно був офіційно працевлаштований, а після - працював неофіційно, але знаходив можливість утримувати сім?ю.
Посилається також на те, що ОСОБА_5 вперше притягається до відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, у тому числі і сусідами.
Стверджує, що не має до обвинуваченого ніяких претензій.
Просить врахувати, що їй важко одній виховувати трьох дітей.
Від інших учасників провадження апеляційні скарги не надходили.
Потерпіла ОСОБА_7 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлена належним чином.
Її неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь головуючої судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційних скарг в повному обсязі, пояснення прокурора, що заперечувала проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційних скарг в обсязі, підтриманому стороною захисту в суді апеляційної інстанції.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які не оспорюються в апеляційних скаргах, а тому колегія суддів їх не досліджує на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення не перебував в стані алкогольного сп?яніння - на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються показаннями самого обвинуваченого, поясненнями свідка ОСОБА_11 та даними протоколу встановлення стану сп?яніння.
Так, згідно пояснень ОСОБА_5 суду першої інстанції, він 18 січня 2016 року перебував в стані алкогольного сп?яніння, коли, в 16 год. 40 хв., між ним та тещею ОСОБА_10 виникла сварка на ґрунті того, що він не міг знайти медичну книжку, а ОСОБА_10 зробила йому зауваження, після чого він і почав вчиняти дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_10 .
Як пояснив суду першої інстанції свідок ОСОБА_11 , він 18 січня 2016 року разом з ОСОБА_5 у його-обвинуваченого помешканні розпивали алкогольні напої до 16 год. 30 хв., після чого він-свідок пішов додому.
У відповідності з даними протоколу № 147 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп?яніння від 18 січня 2016 року, ОСОБА_5 не заперечив, що в 15 год. 00 хв. 18 січня 2016 року вживав горілку в d=300,0.
У нього виявлено наявний запах алкоголю з рота, в 23 год. 30 хв. результат дослідження на приладі Алконт склав 0,8 ‰.
Від здачі інших біологічних зразків ОСОБА_5 відмовився.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 68 від 17 лютого 2016 року, ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, у тому числі не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, а перебував в стані простого алкогольного сп?яніння. Тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.
Наведене в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення перебував в стані алкогольного сп?яніння, а його позиція після винесення вироку в апеляційних скаргах сторони захисту про те, що він згадав, що вживав алкогольні напої тільки вранці 18 січня 2016 року, а на час вчинення правопорушення вже не перебував у стані сп?яніння, на переконання колегії суддів, направлена на зменшення ступеня вини і відповідальності за вчинений злочин.
Перевіривши з достатньою повнотою всі докази у провадженні, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, правильність чого фактично в апеляційних скаргах не оспорюється.
Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, на виконання вказаних вимог закону, суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений, відповідно до положень ст. 12 КК України, до особливо тяжких злочинів.
Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, за час проживання за місцем реєстрації в с. Яблунівка зарекомендував себе позитивно.
Водночас, під час проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 зарекомендував себе посередньо, громадський порядок не порушував, з сусідами сварок не вчиняв, з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя відносин не підтримує, схильний до вживання спиртних напоїв, участі в громадському житті будинку на вулиці не приймає.
Обставиною, що пом?якшує покарання обвинуваченого визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Разом з тим, як пояснила в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_7 , діти зареєстровані на її прізвище, у тому числі двоє спільних з обвинуваченим дітей.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 визнано - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп?яніння.
Підстав для виключення даної обставини з вироку суду, за викладеним вище, колегія суддів не вбачає.
За наведеним, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_5 покарання у мінімальних межах, встановлених в санкції ч. 1 ст. 115 КК України.
На правильність даних висновків не можуть вплинути доводи апеляційних скарг щодо труднощів, які виникли у потерпілої ОСОБА_7 у вихованні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованих на її ім?я, чи відсутність претензій у потерпілої до обвинуваченого, - оскільки, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно прийняв до уваги форму вини та ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, яка не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 115 КК України, як про те поставлено питання в апеляційних скаргах, так як призначене судом першої інстанції покарання, - є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів.
Колегія суддів не вбачає жодних підстав для зміни вироку суду.
Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а процесуальні витрати стягнуто на виконання вимог ст. 124 КПК України.
З урахуванням викладеного, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.
Разом з тим, колегія суддів на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року вважає за необхідне зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув?язнення з 18 січня 2016 року по 18 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , в його інтересах захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 161 100 300 002 04 від 18 січня 2016 року стосовно ОСОБА_5 - без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув?язнення з 18 січня 2016 року по 18 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який утримується під вартою - у той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3