справа № 208/7422/18
№ провадження 1-кп/208/628/18
ВИРОК
Іменем України

07 грудня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у стадії підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001510 від 14.09.2018 року і угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянином України, маючим середню освіту, офіційно не працюючим, не одруженим, на утриманні неповнолітніх дітей не маючим, зареєстрованим та мешкаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимим:
- 17.10.1991 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 17, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142 КК України до 3 років позбавлення волі. З застосуванням ст. 46-1 КК України виконання вироку суду відстрочено на 2 роки;
- 17.09.1996 року Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 14.05.2000 року з Жовтоводської ВК №26 Дніпропетровської області по відбуттю терміну покарання;
- 12.11.2001 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Зарахування тримання під вартою з 02.08.2000 року по 07.08.2000 року. Звільнений 25.12.2002 року з Дніпропетровської ВК № 133 по постанові Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2002 року, ст. 81 КК України, умовно-достроково на 9 місяців 4 дні;
- 11.05.2004 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 08.07.2005 р. з Солонянської ВК № 21 Дніпропетровської області на підставі ст. 3«А». Закону України «Про амністію» 31.05.2005 року на підставі рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2005 року;
- 11.06.2007 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 395 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном на 3 роки;
- 21.11.2005 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Постанова Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2007 року згідно ст. 71 КК України частково за сукупністю вироків приєднано невідбуте покарання за вироком Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2005 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі (за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2007 року) до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 21.02.2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін 6 місяців по вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2007 року до відбуття покарання 3 роки 6 місяців;
- 08.11.2013 року Солонянським районним судом м.Дніпропетровська за ст. 124 КК України покарання у вигляді 6 місяців арешту. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднано невідбуте покарання терміном 2 роки 4 місяці по вироку Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.02.2013 року до відбуття покарання 2 роки 10 місяців позбавлення волі. Звільнився 15.03.2016 року з Маневічської ВК №42 Волинської області по ухвалі апеляційного суду Волинської області від 10.03.2016 року за ч. 5 ст. 72 КК України по відбуттю терміну покарання, обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
встановив:
ОСОБА_5 , повторно, 19.08.2018 року, приблизно об 11.00 год., перебуваючи на території центрального ринку м. Кам`янське, розташованої зі сторони вул. Мурахтова, побачив раніше знайомого йому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та за спільною домовленістю почав разом з ним вживати спиртні напої. В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме: мобільним телефоном марки «Philips» моделі «wp3568», чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний злочинний умисел, направлений на заволодіння мобільним телефоном марки «Philips» моделі «wp 3568», чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, розуміючи, що ОСОБА_4 , сприймає його як свого знайомого та довіряє йому, оскільки до цього 19.08.2018 року, давав йому у користування свій мобільний телефон, запевнив останнього, що йому потрібен мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, тим самим ввів ОСОБА_4 в оману та попросив мобільний телефон для цього.
У подальшому, 19.08.2018 року приблизно о 12.00 год., ОСОБА_4 , будучи введеним в оману та довіряючи ОСОБА_5 , як своєму знайомому, перебуваючи біля будинку № 4 по вул. Широкій зі сторони вул. Тагільської у м. Кам`янське добровільно передав останньому свій мобільний телефон марки «Philips» моделі «wp 3568», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 для здійснення дзвінка. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння мобільним телефоном марки«Philips» моделі «wp 3568», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , котрий належний ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 , тримаючи у руках при собі вищевказаний мобільний телефон почав здійснювати телефонний дзвінок, відійшов від потерпілого ОСОБА_4 на відстань, та не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику попрямував по вул. Широкій у напрямку пр. Тараса Шевченка, 15 таким чином залишивши місце вчинення кримінального правопорушення (злочину).
Після чого, в цей же день без згоди власника, ОСОБА_5 згідно договору 10.22477/0 від 19.08.2018 року про надання фінансового кредиту під заставу заклав до Повного товариства «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» мобільний телефон марки «Philips» моделі «wp 3568», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 за що отримав грошові кошти в розмірі 200 грн., тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 4987-18 від 25.09.2018 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Philips» моделі «wp 3568», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 станом на 19.08.2018 року становить 400 гривень. Протиправними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 було завдано майнову шкоду на суму 400 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно.
30.10.2018 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001510 від 14.09.2018 року за ч. 2 ст. 190 КК України була укладена угода про примирення, яка містить наступні положення.
У кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_4 цивільний позов не заявляв, вимог майнового характеру до обвинуваченого не має, майнову шкоду йому відшкодовано, а саме повернуто викрадене майно.
Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, у скоєному розкаявся та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі обвинувачення у судовому провадженні. Відповідно до ст. 471 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується не вчиняти інших злочинів, а потерпілий ОСОБА_4 в свою чергу вважає за можливе при вирішенні питання щодо міри покарання за ч. 2 ст. 190 КК України призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі розміром 850 гривень. Сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій. Потерпілий та обвинувачений визнають та підтверджують, що обставини події кримінального правопорушення досудовим розслідуванням встановлено правильно.
Обвинуваченому роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження угоди про примирення для сторін є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України.
Потерпілому роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди про примирення для сторін є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованому ОСОБА_5 кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, свідків і надання суду своїх доказів ОСОБА_5 роз`яснено і є зрозумілими.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним закону з будь-якого положення складеної угоди.
У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, вказав, що кримінальне правопорушення ним було вчинено при обставинах, викладених в обвинувальному акті, зобов`язується виконати умови угоди про примирення, погоджується з визначеним покаранням.
Потерпілий в підготовчому судовому засіданні пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просив затвердити зазначену угоду, події відбувалися так, як було встановлено в ході досудового слідства і як розповідає обвинувачений, зазначив, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, йому відшкодована.
За таких обставин суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, прийшов до висновку, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, які, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості. Реєстр матеріалів досудового розслідування містить достатньо доказів для обгрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тому укладення останнім угоди про примирення є цілком виправданим.
Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим укладена добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або була наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпілому роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Виходячи з викладеного, наявності обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щирого каяття, відсутності обставин, що його обтяжують, того, що обвинувачений на обліку лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку лікаря-нарколога, посередньо характеризується за місцем проживання, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засіданні згідно ст. 314 КПК України між потерпілим та обвинуваченим та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, щодо судових витрат відповідно до ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. 314, 370, 373, 374, 469, 471, 474 - 475 КПК України, суд -
ухвалив:
Затвердити угоду про примирення від 30.10.2018 року у кримінальному провадженні № 0001510 від 14.09.2018 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Згідно затвердженої угоди, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_5 286 (двісті вісімдесят шість) гривень витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи за № 4987-18 від 25.09.2018 року.
Речові докази:
- договір про надання фінансового кредиту під заставу № 10.22477/0 - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон марки «Philips» моделі «wp3568», чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1