Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1764/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.11.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , його представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000480 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, торгового представника ТзОВ "Закарпатська продовольча група", раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 13 квітня 2015 року, близько 02 години, перебуваючи в коридорі клубу JJ Night Club, що розташований за адресою м.Виноградів вул.Вакарова, №18 Виноградівського району, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в область правого ока, в результаті чого ОСОБА_6 впав на підлогу та втратив свідомість.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми правого ока у вигляді контузії правого ока з центральним розривом судинної оболонки та розвитком макулодистрофії та парацентрального хоріоретиніту, які згідно додаткового висновку судово-медичної експертизи №461 від 17.12.2015 року, призвели до розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину (65-80%) і по цій ознаці згідно п.2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом № 6» МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що в 13.04.2015 року разом з дружиною відпочивали в нічному клубі JJ Night Club, що розташований за адресою АДРЕСА_2 . Участі в бійках він не брав, нікому не наносив побоїв. Коли виходив з приміщення клубу надвір, то бачив невелике скупчення людей біля гардеробної. Хто наніс потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, йому не відомо. Просить виправдати його, оскільки жодних доказів його вини не має.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що подія трапилася 13 квітня 2015 року близько 2-ої години в нічному клубі JJ м.Виноградів біля гардеробної. Разом з ним була його дівчина ОСОБА_8 . Розважаючись в нічному клубі він випив 3 стакани вина. Далі, одягаючись біля гардеробної разом з дівчиною, де були присутні близько п`ятнадцяти чоловік, його штовхнули в плече, невідомо хто, після чого почався конфлікт з ОСОБА_4 , з яким раніше знайомий не був. Надалі його вдарили в праве око, хто саме він не бачив, після чого впав на спину, втратив свідомість і прийшов до тями лише зранку наступного дня біля 10 години. Прокинувшись він відчув, що погано бачить на праве око. Крім цього, повідомив, що раніше мав проблеми з лівим оком. Як йому повідомила його дівчина, ОСОБА_4 заглядався на неї у зв`язку з чим і виникли проблеми. Через день після цієї пригоди він звернувся до лікаря у м.Виноградів у зв`язку з тим, що не бачив на праве око. Надалі його направили на обстеження в м.Ужгород, звідки він був направлений в м.Одеса, де був вже чотири рази. Про те що його побили він не звертався в поліцію. Інших бійок в нічному клубі він не бачив. Повідомив суд, що повністю підтримує заявлений цивільний позов. Продовжує лікуватися у військовому госпіталі в м.Одеса.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що з обвинуваченим ОСОБА_4 він зустрівся на дискотеці. Коли він з другом Арендарчуком виходили покурити, ОСОБА_4 виходив до туалету. Ніякої бійки вони не бачили, однак чули, що була бійка і ОСОБА_10 був присутній на ній, однак участі не приймав. Через 25 хвилин він знову побачив ОСОБА_10 вже на танцполі, однак про бійку мова не йшла. Через рік його викликали з цього питання до органів слідства.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що працює на гардеробі в нічному клубі в м.Виноградів. Тої ночі було дуже багато людей. Він ніякої бійки не бачив, однак біля гардеробної після півночі було скупчення людей, яке тривало 5-6 хвилин. Через 20-30 хвилин він дізнався про інцидент між відвідувачами дискотеки. Бачив як одного чоловіка підняли і вивели з клубу, він йшов своїми ногами. Йому не відомо про присутність ОСОБА_4 на даному заході. Швидку та міліцію не викликали.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що десь півтора роки тому на Паску він з друзями відвідали нічний клуб в м.Виноградів. Йдучи з великого залу по коридору, біля гардеробної він бачив, що між ОСОБА_13 і ОСОБА_14 виникли суперечності, після чого ОСОБА_13 наніс ОСОБА_14 рукою удар в праве око. ОСОБА_14 від удару впав на землю і почав втрачати свідомість, появилося почервоніння під правим оком. До ОСОБА_14 підбігли його дівчина ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Після цього ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підібрали потерпілого та відвели надвір, звідки його відвезли додому. Він бачив як ОСОБА_14 вживав спиртні напої на дискотеці. Через тиждень його допитували в якості неповнолітнього свідка. При допиті був присутній слідчий ОСОБА_19 та педагог. Протокол допиту та пред`явлення до впізнання відбувалося в один день. Слідчий показував мені фото і на ньому він впізнав ОСОБА_20 . Надалі проводився слідчий експеримент під час якого він, свідок, показував як відбувався удар. Наступного дня після інциденту йому зателефонував ОСОБА_14 і просив розповісти йому як все сталося.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що того дня він приїхав в нічний клуб біля 12 години, припаркував автомобіль і бачив як з клубу виносили ОСОБА_22 . Йому розповіли, що відбулася бійка і він посадив ОСОБА_14 в автомобіль і відвіз додому. ОСОБА_14 був при свідомості, напідпитку, скаржився на біль в оці. Вранці йому телефонував ОСОБА_14 , скаржився, що не бачить на око, однак не говорив хто його вдарив. Сам свідок бійку не бачив, хто саме наносив удар ОСОБА_14 не знає.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показав, що знаходився в нічному клубі в м.Виноградів на Паску, з ним був ОСОБА_24 . Він виходив з ОСОБА_25 покурити, а перед ними в туалет йшов Тисяк, який відпочивав в клубі з жінкою. Жодних бійок він не бачив за цілий вечір.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показала, що в ту ніч відпочивала в нічному клубі, стояла в коридорі разом з потерпілим ОСОБА_27 . Біля гардероба зібралося багато людей і хтось ненавмисно штовхнув когось на ОСОБА_14 . Останній був у нетверезому стані. В одну мить йому нанесли удар в обличчя. ОСОБА_28 почав захищати ОСОБА_29 . Хто і як саме наносив удар потерпілому вона не бачила, однак пам`ятає, що в бійці брали участь троє-четверо осіб. Вона не може стверджувати, що саме ОСОБА_10 наніс удар потерпілому і що саме він приймав участь у бійці. Повідомила суд, що ОСОБА_14 перебував у нетверезому стані. Бійка припинилися після того як охоронці всіх розігнали. Під час слідства слідчий показував їй 3 фото, серед яких був чоловік, який приймав участь у бійці, але стверджувати, що ним був саме обвинувачений ОСОБА_4 вона не може.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показав, що він працює охоронцем в нічному клубі в м.Виноградів. Коли відбувся конфлікт він був у великому залі, у зв`язку з чим не бачив саму бійку. Камери відеоспостереження не зафіксували бійку. Обвинуваченого ОСОБА_31 на дискотеці того вечора він бачив.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні показав, що про саму бійку йому стало відомо від одного з охоронців в кінці дискотеки, коли він закривав клуб. Саму бійку він не бачив, оскільки майже весь час знаходився в залі. Через три-чотири дні його викликали в міліцію для допиту. Він знайомий з обвинуваченим ОСОБА_4 , однак йому не відомо чи той знаходився на дискотеці в нічному клубі 13.04.2015 року.

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні показала, що 13.04.2015 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 та подругою ОСОБА_34 відвідували нічний клуб в м.Виноградів. Перебували там з 12 години до 02 години. Декілька разів вона з чоловіком виходили до туалету. Вони завжди разом виходили із залу, її чоловік не відлучався сам без неї. Повідомила суд, що її чоловік не встрявав у жодну бійку, конфліктів ніяких не мав. Через 2-3 тижні ОСОБА_4 викликали на допит в якості свідка. 24 жовтня 2015 року до неї в магазин прийшов слідчий ОСОБА_19 та повідомив, що її чоловік побив хлопця.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні показав, що саме ним проводилося досудове слідство по даній справі і в межах кримінального провадження він допитував свідка ОСОБА_36 . Остання повідомила слідство, що була поруч з ОСОБА_37 в момент нанесення йому удару в обличчя саме обвинуваченим.

Оцінюючи покази обвинуваченого, потерпілого та свідків, допитаних у судовому засіданні, суд керується положеннями ч.4 ст.95 КПК України, згідно якої суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Дослідженні судом показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_30 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_26 , не спростовують саму подію злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, яка мала місце 13.04.2015 року. Однак, жоден з цих свідків не надав суду чітких та послідовних показань про те, що ОСОБА_4 взагалі наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Навпаки, свідок ОСОБА_26 , надала показання про те, що ОСОБА_6 перебував поряд з нею, однак вона не бачила хто саме наносив удар останньому.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні про те, що саме ОСОБА_13 наніс ОСОБА_14 удар рукою в праве око, після чого до ОСОБА_14 підбігли його дівчина ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , розцінюючи їх, як суперечливі і такі, що не відповідають дійсним обставинам справи. Так, свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показала, що під час нанесення удару ОСОБА_6 вже стояла поруч з ним і в бійці брали участь троє-четверо осіб.

Суд відхиляє як доказ вини обвинуваченого показання потерпілого ОСОБА_6 , якому не відомо про обставини нанесення йому удару в область правого ока, тобто тяжких тілесних ушкоджень, та особу, яка спричинила вказані тілесні ушкодження, оскільки показання потерпілого не підтверджують прямо чи непрямо вчинення злочину саме обвинуваченим ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_38 підтвердила висновок експерта №339 від 21.10.2015 року та висновок експерта №461 від 17.12.2015 року додатковий до №339. Повідомила суд, що саме такий удар про який йдеться в обвинуваченні міг призвести до таких наслідків. При встановленні відсотка втрати працездатності було враховано ту обставину, що потерпілий є інвалідом ІІІ групи і мав ваду лівого ока.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину сторона обвинувачення, посилається на докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:

- заяву ОСОБА_39 від 15.04.2015 року, в якій вказується про нанесення 13.04.2015 року його сину ОСОБА_6 , 1994 р.н. тілесних ушкоджень (а.п.7);

- протокол огляду місця події від 15.04.2015 року, об`єктом якого являється нічний клуб JJ за адресою АДРЕСА_2 (а.п.10-12);

- висновок експерта №339 від 21.10.2015 року, згідно якого у ОСОБА_6 , 1994 р.н., мали місце тілесні пошкодження у вигляді: тупої травми правого ока у вигляді контузії правого ока з центральним розривом судинної оболонки та розвитком макулодистрофії та парацентрального хоріоретиніту (післятравматичного). Дані тілесні пошкодження виникли внаслідок дії тупого предмету, можливо рукою стиснутою в кулак, обутою ногою чи іншими подібними предметами по ударному механізму спричинення, що можливо при обставинах на які вказує освідчуваний. По давності виникнення дані тілесні пошкодження вкладаються в строк події, що мала місце 13.04.2015 року. В момент спричинення йому вказаного вище тілесного пошкодження ОСОБА_6 міг знаходитися в будь-якому положенні, повернутий обличчям до травмуючого предмету (а.п.24-26);

- висновок експерта №461 від 17.12.2015 року додатковий до №339, згідно якого вказані вище тілесні пошкодження призвели до розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину (65-80%) і по цій ознаці згідно п.2.1.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом № 6» МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження (а.п.27-29);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.08.2015 року (а.п.60-61);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.01.2016 року (а.п.66-67);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.08.2015 року (а.п.74-75);

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.05.2016 року (а.п.89-92);

- протокол проведення слідчого експерименту від 06.05.2016 року (а.п.95-98);

- протокол одночасного допиту осіб від 15.06.2016 року (а.п.130-132);

- протокол одночасного допиту осіб від 27.06.2016 року (а.п.137-139).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази суд враховує, що вони не містять жодних відомостей, які б прямо або опосередковано підтверджували винуватість ОСОБА_4 у завданні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та вважає, що вони лише підтверджують факт наявності у потерпілого тілесних ушкоджень та ступінь їх тяжкості.

Суд визнає неналежним доказом протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_40 від 11.08.2015 року, ОСОБА_26 від 15.01.2016 року, оскільки зазначені в протоколі обставини свідки ОСОБА_40 та ОСОБА_26 не підтвердили суду під час допиту у якості свідка.

Протокол огляду місця події від 15.04.2015 року, об`єктом якого являється нічний клуб ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 , не містить фактичних даних про причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до вказаного злочину.

На підставі вищезазначених розбіжностей та протиріч у показах свідка ОСОБА_12 , які в судовому засіданні не були усунуті і не спростовані, відсутні достатні підстави вважати інші письмові докази, які приєднані до матеріалів справи і на які посилається сторона обвинувачення, допустимим доказом, а саме: протокол проведення слідчого експерименту від 26.05.2016 року та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.08.2015 року.

Суд безпосередньо дослідив докази, пояснення потерпілого ОСОБА_6 , показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_26 , ОСОБА_41 , ОСОБА_32 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , які не підтвердили факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 саме обвинуваченим ОСОБА_4 , і приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Аналізуючи та оцінюючи в сукупності зазначені докази, суд приходить до висновку, що беззаперечно по кримінальному провадженню встановлено лише наявність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та їх ступінь тяжкості.

Таким чином, виявлення у потерпілого судовим експертом тяжких тілесних ушкоджень без сукупності інших доказів, не може слугувати доказом винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, оскільки не доводить їх заподіяння саме обвинуваченим.

Сторонами кримінального провадження під час судового розгляду не було ініційовано питання про проведення слідчих дій.

Яких-небудь інших даних, що могли б спростовувати версію потерпілого ОСОБА_6 судом не встановлено, як і не наведено достатню кількість доказів для доведення винуватості ОСОБА_4 в суді та вичерпані можливості їх отримати.

Відповідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року №9 визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце за умови доведеності її вини.

Згідно ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України та ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою вину невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України та ч.4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п.45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або неспростованих презумпцій щодо фактів.

Як вбачається із ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства, держави від кримінального правопорушення, охорона прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне провадження був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч.1 ст.9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження, суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згоди на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Так, у справі «Барбера, Мессегуе та Джабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до ст.368 КПК України суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що саме обвинувачений ОСОБА_4 вчинив заподіяння тяжких тілесних ушкоджень за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Згідно п.2 ч.1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне провадження вчинене обвинуваченим ухвалюється виправдувальний вирок.

За наявності наданих обвинуваченням і досліджених судом доказів, пояснень свідків, пояснень потерпілого, експерта, враховуючи, що можливості збору додаткових доказів вичерпано і не пропонується стороною обвинувачення, суд, всебічно, повно дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, достовірності, допустимості, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено і судом не здобуто жодних доказів вчинення кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину, тому ОСОБА_4 необхідно виправдати з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Дане судове рішення не є перешкодою для повного і достовірного встановлення обставин спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , особи чи осіб, котрі це скоїли, юридичної оцінки дій такої особи чи осіб, та притягнення до кримінальної відповідальності, виходячи із фактично і достовірно встановлених всіх обставин події.

Відповідно до ст. 129 КПК у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду. Отже на підставі ст. 129 КПК цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. суд залишає без розгляду.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_42 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. - залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1