Справа № 305/1974/18
Номер провадження 1-кп/305/416/18
УХВАЛА

18.12.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря с/з - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2018 року, до Рахівського районного суду, Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР 30.08.2018 за №0000739 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Ухвалою Рахівського районного суду від 31.08.2018 року (слідчий суддя ОСОБА_6 ) відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В останнє дію зазначеного запобіжного заходу було продовжено ухвалою суду від 29.10.2018 на 2 місяці, тобто по 28 грудня 2018 року, включно.

У судове засідання не з`явилася потерпіла ОСОБА_7 , у зв`язку з чим виникла необхідність відкладення судового засідання.

В матеріалах справи міститься клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 .

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 , клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав, оскільки строк дії такого закінчується, кримінальне провадження не завершене, ризики, визначені слідчим-суддею на сьогодні не відпали, справу по суті ще не розглянуто, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, обвинувачений, усвідомлює, що за вчинене може бути засуджений до реальної міри покарання, тому буде ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили змінити обраний раніше запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як зазначено у пункті 3 рішення Конституційного суду України від 23.11.2017 № 1-р/2017, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 інкриміноване кримінальне правопорушення, імовірно, вчинив у стані алкогольного сп`яніння. Він на даний час не має постійного місця роботи, не має власної сім`ї чи утриманців, схильний до вживання алкогольних напоїв. Суд не володіє жодними належними доказами на підтвердження міцності його соціальних зв`язків. Лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою суду не надано.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.

У межах зазначеного кримінального провадження судове слідство ще не розпочато, тому, потерпіла та свідки не допитані, таким чином, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від слідства та суду, матиме змогу вплинути на свідків та потерпілу.

Підсумовуючи викладені вище обставини, суд вважає, що прокурор у клопотанні довів, що раніше визначені ризики продовжують існувати на день розгляду клопотання, отже, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , тому, строк дії запобіжного заходу обвинуваченому слід продовжити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194 331 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , строком на два місяці, тобто по 17 лютого 2018 року, включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1