Справа № 308/2510/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні № 0000241 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 лютого 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, погоджене прокурором про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням, у кримінальному провадженні № 0000241 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 лютого 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, погоджене прокурором про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що як встановлено досудовим розслідуванням в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду за № 308/2039/19 від 22.02.2019 року по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0001462 від 03.12.2018 року, у ході виконання доручення слідчого та реалізації оперативної інформації отриманої працівниками СКП Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області та надісланої до органу досудового розслідування, було виявлено і вилучено у громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні речі, два предмети схожі на мисливські ножі, предмет конструктивно схожий на механізм до зброї з номером НОМЕР_1 , предмет конструктивно схожий на пістолет.

В клопотанні вказано, що 28 лютого 2019 року дані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий зазначає, що 28.02.2019 слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду за № 308/2039/19 від 22.02.2019 року., так в ході обшуку виявлено та вилучено: - два предмети схожі на мисливські ножі; - предмет конструктивно схожий на механізм до зброї з номером НОМЕР_1 ; - предмет конструктивно схожий на пістолет.

Згідно частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку, згідно ч. 3 цієї ж статті арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

В клопотанні вказано, що на час звернення до суду із даним клопотанням встановлено, що вилучені речі у кримінальному провадженні відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, проведення необхідних експертиз слідчий вказує на необхідність у накладенні арешту на вказане майно. А тому враховуючи зазначене, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 167, 168, 170, 171 КПК України, поросить суд подане ним клопотання задовольнити та накласти арешт на вилучене майно, а саме: - два предмети схожі на мисливські ножі; - предмет конструктивно схожий на механізм до зброї з номером НОМЕР_1 ; - предмет конструктивно схожий на пістолет.

Слідчий в судове засідання не подав до суду рапорт в якому повідомив, що подане клопотання підтримує, та просить розглядати без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, згідно протоколу обшуку, від 28.02.2019 року, під час проведення вказаної слідчої дії було виявлено та вилучено: два предмети схожі на мисливські ножі; предмет конструктивно схожий на механізм до зброї з номером НОМЕР_1 ; предмет конструктивно схожий на пістолет.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що виявлені та вилучені речі, а саме: два предмети схожі на мисливські ножі; предмет конструктивно схожий на механізм до зброї з номером НОМЕР_1 ; предмет конструктивно схожий на пістолет могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчим в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні № 0000241 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 лютого 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, погоджене прокурором про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на виявлене та вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку 28.02.2019 року майно, а саме на: два предмети схожі на мисливські ножі; предмет конструктивно схожий на механізм до зброї з номером НОМЕР_1 ; предмет конструктивно схожий на пістолет.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1