Справа № 638/1035/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
з участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0000258 від 13.12.2017 рокуза обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта середня-спеціальна, працевлаштованого у ТМ «Толарі», одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2017 року близько 01:40 год. ОСОБА_4 знаходився у коридорі відділення політравми КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мєщанінова» за адресою: м. Харків, вул. Балакірєва, буд. 3-А, в якості пацієнта. У цей час по коридору йшла ОСОБА_7 , яка займає посаду молодшої медичної сестри КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова». Несподівано між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 стався конфлікт, у ході якого у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, ОСОБА_4 зненацька наніс ОСОБА_7 один удар верхнім дерев`яним кінцем костилю (палкою, яка служить опорою при ходьбі), який знаходився у правій руці в область обличчя з ліва та другий удар верхнім дерев`яним кінцем костилю, який знаходився у правій руці в область обличчя з права, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 наніс три удари верхнім дерев`яним кінцем костилю в тім`яну область голови, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми у формі струсу головного мозку, які в сукупності, відповідно до висновку судово медичної експертизи №1560-А/17 від 26.12.2017 року відносяться до легких за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, які призвели за собою короткочасний розлад здоров`я. Після чого ОСОБА_4 довівши свій злочинний умисел до кінця, покинув місце скоєння злочину.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України у повному обсязі, та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся, пояснивши, що доповнити йому нічого.
Суд зі згоди прокурора та обвинуваченого, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 , та кваліфікує його дії зачастиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При вирішенні питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого злочину, який у відповідності із статтею 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, одружений, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 судом не виявлено.
Відповідно до частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу.
Потерпілою ОСОБА_7 цивільного позову не заявлено.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Головуючий: