Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/2616/18
№ провадження 1-кп/541/286/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рашівка Гадяцького району, Полтавської області, громадянина України, студента 3 курсу Хомутецького ветеринарно-технічного коледжу, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,
в с т а н о в и в :
За обвинувальним актом, 15.09.2018 близько 19 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , правомірно перебуваючи у кімнаті №19 гуртожитку Хомутецького ветеринарно-технічного коледжу за адресою: село Хомутець, Миргородського району, звернув увагу на мобільний телефон, що належить ОСОБА_6 , та який лежав на столі у кімнаті.
З корисливих мотивів, під раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, так як ОСОБА_6 в цей час спав на ліжку, тобто діючи таємно, ОСОБА_5 викрав мобільний телефон марки «МЕZU М5С» в чохлі чорного кольору.
Вартість мобільного телефону відповідно до висновку експерта 2000,00 грн., вартість чохла - 37,33 грн.
Після вчинення вищевказаних дій ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, продавши його в подальшому ОСОБА_7 за 800 грн., чим довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 2 037, 33 грн.
Органом досудового розслідування протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

09 листопада 2018 року у даному кримінальному провадження між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 було укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

В поданій на затвердження суду угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 ч. 3 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Даний злочин згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ст. 474 ч.5 п.1 КПК України , наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.1 п.1 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п.2 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_4 просили суд затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 просив суд затвердити угоду про примирення.

Прокурор не висловив заперечень проти затвердження судом угоди про примирення.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
Затвердити угоду про примирення, укладену 09 листопада 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000855.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).
Речовим доказом по справі: мобільним телефоном марки «МЕZU М5С» в чохлі чорного кольору, який перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , дозволити потерпілому розпоряджатися на власний розсуд.
Процесуальні витрати по справі в сумі 858 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень), які пов`язані із залученням експерта стягнути із ОСОБА_5 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_9