ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/415/19 Справа № 183/4660/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000011, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останій раз:
- 06.10.2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.. Звільнений 03.05.2017 року з Дніпропетровської виправної колонії № 89 умовно-достроково, невідбутий строк 10 місяців 2 дні,

засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 3 ст. 297 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_8 призначено покарання за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі на строк 6 років.
На підставі ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року,остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 13.06.2018 року по 23.10.2018 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 13 червня 2018 року та залишено до набрання вироком законної сили.
Вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком було визнано винним та засуджено ОСОБА_8 за те, що він приблизно о 02 годині 05 хвилин 06.12.2017 року, знаходячись біля будинку № 30 по вул. Гетьманській м. Новомосковська Дніпропетровської області, повторно, розбив водійське скло автомобіля марки «Volkswagen-LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проник до салону вказаного автомобіля, та повторно таємно викрав майно, що належить ОСОБА_11 , на загальну суму 788 гривень 77 копійок, та з місця скоєння злочину втік.
Приблизно о 03 годині 05 хвилин 25.01.2018 рок, ОСОБА_8 , знаходячись біля господарського приміщення по АДРЕСА_1 , повторно, пошкодив навісний замок на вхідних дверях та повторно проник до господарського приміщення, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 4495 гривень 20 копійок, та з місця скоєння злочину втік.
Цього ж дня, приблизно о 04 годині 45 хвилин, знаходячись за вказаною вище адресою, він пошкодив навісний замок на вхідних дверях та проник до господарського приміщення, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_13 на загальну суму 13 018 гривень 90 копійок, та з місця скоєння злочину зник.
Окрім цього, приблизно о 00 годині 35 хвилин 12.03.2018 року ОСОБА_8 , знаходячись біля гаражу по АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, пошкодив навісний замок на воротах гаражу та проник до приміщення гаражу, звідки викрав майно потерпілого ОСОБА_14 на загальну суму 3 173 гривні 50 копійок, та з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Також, приблизно о 03 годині 05 хвилин 19.03.2018 року ОСОБА_8 , проходячи біля території домоволодіння по АДРЕСА_2 , через неогороджену парканом сторону зайшов на територію вказаного домоволодіння, відірвавши фанеру з даху гаражу, проник до гаражу, звідки таємно повторно викрав майно потерпілого ОСОБА_15 на загальну суму 2 666,00 гривень та з місця скоєння злочину зник.
Окрім цього, приблизно о 03 годині 35 хвилин 11.04.2018 року ОСОБА_8 , знаходячись біля дачної ділянки АДРЕСА_3 , проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_16 на загальну суму 2432 гривні 30 копійок. Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину втік, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Також, приблизно о 04 годині 25 хвилин 18.04.2018 року ОСОБА_8 , проник на територію вищевказаної дачної ділянки, звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_16 на суму 465, 00 гривень. Після цього з місця скоєння злочину зник.
Окрім цього, приблизно о 01 годині 05 хвилин 01.06.2018 року ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , заліз на балкон даної квартири, через незачинене вікно проник до приміщення балкону, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_17 на загальну суму 353 гривень 75 копійок та зник.
Також, в період з 01.05.2018 року до 08.05.2018 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_8 , приїхав на цвинтар, що розташований по вул. Шкільній м. Новомосковська Дніпропетровської області, та з місця поховання ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , за допомогою лому повторно демонтував з могили надгробні плити із нержавіючої сталі та завантажив їх на велосипед. З викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, продавши їх ОСОБА_20 .
Окрім цього, в період з 01.05.2018 року до 31.05.2018 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_8 , за допомогою лому демонтував з могили надгробну та меморіальну плиту із нержавіючої сталі, продавши їх в подальшому ОСОБА_20 .
Аналогічним чином він з 09.05.2018 року до 19.06.2018 року, з 15.05.2018 року до 12.06.2018 року, та з 26.05.2018 року до 01.06.2018 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_8 , повторно демонтував з п`яти могил надгробні плити та меморіальні плити із нержавіючої сталі та з корисливою метою заволодів ними. Після цього ОСОБА_8 демонтовані частини завантажив на велосипед та з викраденим майном з місця скоєння злочину зник.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений просить вирок, в частині призначеного покарання, змінити, та призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Вважає, що судом не було враховано пом`якшуючі обставини справи, а саме те, що він під час досудового розслідування та судового розгляду справи вину свою визнав в повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочинів, має на утриманні малолітнього сина.
- захисник просить вирок, в частині призначеного покарання, змінити, призначивши ОСОБА_8 покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 3 ст.297 КК України- у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
На підставі ч. 4 ст.81, ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року, остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі було враховано обставини, що пом`якшують ОСОБА_8 покарання, а саме те, що він визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєних злочинах, активно сприяв розкриттю злочинів, не намагався ухилитись від відповідальності, в судовому засіданні вибачився перед потерпілими, офіційно одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, на обліку у лікарів не перебуває. Вказує, що обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Заслухавши доповідь суддідоповідача, думки обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, просили їх задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення поданих апеляційних скарг сторони захисту та вважала вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 297 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, і які ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються.
Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочину, дані про особу ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочини проти власності в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком. Судом враховано дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано його щире каяття та визнання своєї вини. Обставини, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи особою раніше судимою, висновків для себе не зробив, та знову вчинив злочин середньої тяжкості та дванадцять епізодів, які відносяться до категорії тяжких корисливих злочинів.
При цьому колегія суддів приймає до уваги характер скоєного обвинуваченим, аморальність його дій, те, що він неодноразово скоював крадіжки надгробних та меморіальних плит.
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 скоїв злочини в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком.
Також колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у вигляді 6 років 3 місяців позбавлення волі є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 65-67 КК України, а призначене судом першої інстанції покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Отже, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про те, що призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання є занадто суворим та не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та його особі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК УКраїни, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 ,- залишити без зміни.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3