Справа № 273/393/19
Провадження № 1-кп/273/100/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 27 лютого 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, розлученого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, освіта професійно- технічна, працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Згідно рішення Любарського районного суду Житомирської області від 11.12.2006 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя смт. Довбиш, Баранівського району, Житомирської області зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_5 грошові кошти (аліменти) на утримання дитини - доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення донькою ОСОБА_7 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3

Однак, всупереч рішення Любарського районного суду Житомирської області від 11.12.2006 року ОСОБА_4 , в період з 01.09.2018 року по 01.02.2019 року включно, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Так, будучи неодноразово офіційно попередженою державним виконавцем Баранівського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про кримінальну відповідальність про ухилення від сплати аліментів, знаючи свій обов`язок виплачувати аліменти на особовий рахунок дитини, являючись дієздатним, будучи працездатною особою, заходів до офіційного працевлаштування не вживав, на обліку в Баранівському районному центрі зайнятості не перебував та не перебуває, на обліку в управлінні пенсійного фонду не перебуває.

Крім цього, від Баранівського районного відділу державної виконавчої служби протягом вказаного періоду приховував доходи від тимчасових щомісячних заробітків. Добровільно допомоги на утримання дитини не надавав, аліменти в добровільному порядку не виплачував, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дитини взагалі не вживав та допустив заборгованість по сплаті аліментів на особовий рахунок дитини, на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на суму 8747,5 грн.

Обвинувачений винним себе в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини визнав, щиро каявся та просив суворо не карати.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, в заяві просила розгляд даного кримінального провадження проводити у її відсутність, щодо міри покарання покладалася на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному обсязі.

Отже, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані ч. 1 ст. 164 КК України, як дії, які виразились в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, а також, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України не виявлено.

Крім того, суд бере до уваги досудову доповідь що характеризує обвинуваченого, складену Центром пробації згідно якої оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та ризики небезпеки для суспільства, у тому числі, для окремих осіб оцінюється як середній.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує характеризуючи дані щодо обвинуваченого, так згідно довідки характеристики Довбиської селищної ради від 20.02.2019 №2216/67 ОСОБА_4 проживає один по АДРЕСА_1 . Компрометуючих даних щодо ОСОБА_4 в селищній раді немає.

Згідно довідки Баранівської КЦРЛ від 25.02.2019 №172 ОСОБА_4 в лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, про те, що обвинувачений не є особою небезпечною для суспільства і відносно нього найбільш доцільно обрати міру покарання у вигляді громадських робіт, в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України. Суд вважає, що зазначене покарання обвинуваченому, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

На час ухвалення вироку до ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не було застосовано жодного запобіжного заходу, а тому в даний час відсутня необхідність застосування до нього будь-якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.368-376 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, крім апеляційного оскарження з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1