У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/7892/18

№ 1-кс/183/335/19

11 лютого 2019 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Новомосковського міськрайонного суду клопотання слідчого слідчого відділення Перещепинського відділу поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянки України, працюючої технічним працівником НВК «Родина», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

встановив :

ОСОБА_4 повідомлено про підозру відповідно до якої 16.12.2018 р. приблизно о 19 год. вона перебувала за місцем мешкання свого брата ОСОБА_7 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними виник словесний конфлікт, який переріс в бійку. Після того як ОСОБА_7 наніс декілька ударів ОСОБА_4 в обличчя, у останній виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 . Після чого, діючи умисно, усвідомлюючи, що скоює злочин, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , о 19 год. 30 хв., взявши в руку ніж, що знаходився на столі у кухні будинку, та коли ОСОБА_7 ліг на дивані у кімнаті відпочивати, підійшла до нього, та ножем умисно нанесла один удар останньому в область черевної порожнини, чим заподіяла тілесні ушкодження що призвело до його смерті.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 скоїла особливо тяжкий злочин, покарання за яке передбачено від 7 до 15 років позбавлення волі, та усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 , знаходячись на свободі, зможе незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_8 , що є її матір`ю, та свідка ОСОБА_9 , що є її знайомим.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 14 лютого 2019 року, однак закінчити кримінальне провадження та направити до суду не можливо, так як не виконані всі необхідні слідчі дії, а саме потрібно: долучити висновки судово імунологічних експертиз, судово цитологічних експертиз, судової медико криміналістичної та психіатричної експертиз, повідомити про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів; надати потерпілій доступ до матеріалів досудового розслідування; ознайомити потерпілу з матеріалами кримінального провадження; повідомити підозрювану та її захисника про завершення досудового розслідування; надати підозрюваній та її захиснику доступ до матеріалів досудового розслідування; ознайомити підозрювану та її захисника з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; вручити підозрюваній під відповідну розписку копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування.

Для виконання вказаних слідчих дій по кримінальному провадженні необхідно не менше одного місяця

Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його та продовженні запобіжного заходу тримання під вартою на 30 днів.

Захисник ОСОБА_6 заперечує проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , враховуючи можливу зміну обвинувачення вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт.

Підозрювана ОСОБА_4 пояснив, що вину визнає, та просить обрати домашній арешт.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підозра ОСОБА_4 підтверджено наявними у слідства доказами безпосередньо дослідженими у судовому засіданні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою, який був обраний ОСОБА_4 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 р., перебіг якого спливає 14 лютого 2019 р., суд враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою та наявності вказаних ризиків, суд, відповідно до ст. 178 КПК України враховує вагомість вказаних вище доказів, які є достатніми для висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, суворість покарання за вказаними статтями КК України у разі визнання ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, дані про особу підозрюваної, відсутні відомості про наявність хвороб, які б виключали застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у провадженні наявні ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

11 лютого 2019 р. керівником Новомосковської місцевої прокуратури винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000313 від 17 грудня 2018 р. до трьох місяців, тобто до 17 березня 2019 р.

В наслідок чого, суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17 березня 2019 р., якого буде достатньо для виконання процесуальних дій пов`язаних з закінченням ознайомлення всіх учасників з кримінальним провадженням.

При перевірці наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризики втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку суду, це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

Посилання сторони захисту на відсутність ризиків та інші обставини, що дають підстави для відмови в задоволенні клопотання слідчого, суд вважає як обраною ними позицією що захисту на підставі закону. Однак при цьому суд враховує, що захист не навів суду належних та беззаперечних доказів, щодо втрати ризиків, які були встановлені Новомосковським міськрайонним судом при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_4 триманні під вартою.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р. ЄСПП зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Виходячи з заявлено слідчим об`єму слідчих дій, які йому необхідно провести для закінчення кримінального провадження, то суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 необхідно продовжити до 17 березня 2019 р., що буде достатнім для виконання слідчим відповідних процесуальних дій.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196,199 КПК України, суд,

постановив :

продовжити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 17 березня 2019 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань №4 управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1