ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/728/19 Справа № 191/2614/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001209 від 01 липня 2017 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року,

за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року і остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Окрім того, судом вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Так, 24 червня 2017 року ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні шино-монтажу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, 1-В, куди прибув з метою виконання шиномонтажних робіт на своєму автомобілі марки ВАЗ 21013 червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , де побачив шино-монтажний ключ марк «King Топу 1991 1722», який належить ОСОБА_8 .. Вказаний предмет ОСОБА_5 визначив для себе, як предмет свого злочинного посягання на свою користь, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись у відсутності свідків та в тому, що його дії носять таємний характер і за ним ніхто не спостерігає, знаходячись за вказаною адресою пішов до місця розташування шино-монтажного ключа марки «King Топу 1991 1722» та умисно, з особистої зацікавленості, повторно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме: шино-монтажний ключ марки «King Топу 1991 1722», вартість якого становить 245,00 грн., чим спричиню останньому матеріальний збиток на вказану суму. З викраденим майном ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився за власним розсудом.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити покарання, призначене за вироком, шляхом зменьшення терміну покарання у виді позбавлення волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на те, що у скоєному злочині він розкаявся та провину визнав у повному обсязі, що судом належним чином не було враховано, також судом не взято до уваги його стан здоров"я та наявність тяжких хвороб, що призвело до призначення занадто суворого покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та кваліфікація його дій обвинуваченим в апеляційному порядку не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину та його особі, за доводами апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів виходить з того, що згідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як видно з вироку, при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості і характер суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, а також особу ОСОБА_5 , який посередньо характеризується за місцем проживання, раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, хворіє ВІЧ-інфекцією ІІІ клінічної стадії. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом встановлено не було.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав сумніватись у достовірності встановлених судом відомостей.
Оцінюючи їх у своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, як за ч.2 ст.185 КК України, так і при визначенні остаточного покарання на підставі положень ст. 71 КК України.
Разом з тим, колегія суддів вважає розмір призначеного обвинуваченому покарання таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі винного.
Так, на думку колегії суддів, судом правильно встановлено обставини, які впливають на покарання, однак не надано їм належну оцінку.
Враховуючи наявність у ОСОБА_5 такої тяжкої хвороби, як ВІЧ-інфекція, та беручи до уваги обставини вчинення злочину, визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що потерпілий претензій не має, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав достатні підстави призначити йому покарання, пов`язане з позбавлення волі на менш тривалий строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
За таких обставин, визнати покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненного злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів не може, тому приходить до висновку, що воно є занадто суворим та підлягає пом`якшенню.

Виходячи з того, що колегією суддів визнано призначене ОСОБА_5 покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі через суворість, колегія суддів вважає, що вирок слід змінити, частково задовольнивши апеляційну скаргу обвинуваченого.
Разом з тим, пом`якшуючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, колегія суддів вважає за необхідне визначити остаточне покарання, із застосуванням ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, щляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутого покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року.
Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого та приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення й зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_5 покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року і визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4