Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

06 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_8 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_9
ОСОБА_10 ,
захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001343 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2018 року стосовно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Харалуг Корецького району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з базовою загальною середньою освітою, учня Городоцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, раніше судимого 25 липня 2018 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст.69, 102 КК України на шість місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.18 , ч.2 ст.289 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Зоря Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого 14 червня 2018 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.102 КК України, на шість місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Астрахань Російська Федерація, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 19 лютого 2004 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.296, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців; 14 вересня 2011 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений із іспитовим строком на 3 роки; 27 грудня 2011 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений із іспитовим строком на три роки (ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області 14 березня 2014 звільнення від відбування покарання скасовано); 25 червня 2018 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.309, ч.ч.1, 4 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2018 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено:
- за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на два роки шість місяців позбавлення волі;
- за ч.3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на три роки позбавлення волі
На підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_6 за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2018 року по кримінальному провадженню №0000279 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

Цим же вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:
- за ч. 2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на три роки шість місяців позбавлення волі,
- за ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на три роки вісім місяців позбавлення волі.
На підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_7 за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2018 року по кримінальному провадженню №0001219 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки вісім місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту взяття під варту - 30 листопада 2017 року.
Зараховано у строк відбування покарання період його затримання з 23.11.2017 року по 24.11.2017 року.

Також цим вироком ОСОБА_9 визнано винним та засуджено:
- за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на два роки шість місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на три роки позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.ч.1,4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_9 за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 25 липня 2018 року по кримінальному провадженню №0000281 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту взяття під варту - 22 червня 2018 року.

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 25 серпня 2017 року, приблизно о 03 год. 30 хв., діючи умисно за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, шляхом пошкодження металевої сітки та шляхом віджиму металопластикового вікна, незаконно проник до приміщення товариства з обмеженою відповідальністю «Лагідком», яке розташоване у підвалі багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав системний блок марки «НР Соmpaq 8000 Elite SFF», вартістю 2 055 грн. 88 коп. та монітор «IBM Think Vision L191p», балансовою вартістю 710 грн. 12 коп., які обернув на свою користь, чим завдав товариству з обмеженою відповідальністю «Лагідком» майнову шкоду в розмірі 2 765 грн. 88 коп.
Крім того, 11 вересня 2017 року, приблизно о 01.00 год. він, діючи умисно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, шляхом зриву навісного замка проник до підсобного приміщення ОСОБА_15 , що знаходиться на АДРЕСА_6 , звідки таємно повторно викрав шліфмашину кутову марки «Тандем МШК4-15-180», вартістю 397 грн. 60 коп., дриля ударного марки «Итерскол ДУ-1000 ЕР», вартістю 522 грн. 60 коп., вібраційну шліфмашину марки «Титан ППШМ 220» вартістю 482 грн. 83 коп., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_15 загальну майнову шкоду в розмірі 1 942 грн. 83 коп.
ОСОБА_9 продовжуючи свою злочинну діяльність, 13 листопада 2017 року, приблизно о 06.00 год., діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного матеріального збагачення, згідно попередньої домовленості, підійшли до підвального приміщення багатоповерхового будинку, де мешкає ОСОБА_16 , що знаходиться по АДРЕСА_7 . Реалізуючи злочинний умисел на викрадення чужого майна ОСОБА_9 , залишився поблизу вхідних дверей до підвалу спостерігати за відсутністю сторонніх осіб, з метою недопущення викриття спільних злочинних дій, а ОСОБА_6 , пройшов безпосередньо у підвальне приміщення будинку. У подальшому, ОСОБА_6 шляхом зриву навісного замка відчинив двері до підвального приміщення ОСОБА_16 та проник в середину, звідки таємно викрав пилу циркулярну марки «Einhen HES 55», вартістю 1019 грн. 90 коп., електричну дриль «J1Z-10 230V-50Hz 450 W N0-2600 r|min 10mm», вартістю 441 грн. 88 коп. та шуруповерт, вартістю 500 грн., які обернув на свою користь, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_16 загальну майнову шкоду в розмірі 1 961 гривня 78 копійок.
Вказаними умисними діями, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.
Крім того, ОСОБА_9 11 вересня 2017 року приблизно о 01.00 год. хвилин, діючи умисно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, всупереч волі власника, шляхом зриву навісного замка проник до підсобного приміщення ОСОБА_15 , що знаходиться на АДРЕСА_6 , звідки таємно незаконно заволодів мопедом марки «YAMAHA JOG», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який обернув на свою користь, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду в розмірі 9 908 грн., після чого з місця події зник.
Вказаними умисними діями ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням в інше приміщення.
ОСОБА_6 13 листопада 2017 року близько 06.00 год., діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотиві та з метою власного матеріального збагачення, згідно попередньої домовленості, підійшли до підвального приміщення багатоповерхового будинку, де мешкає ОСОБА_16 , що знаходиться по АДРЕСА_7 . Реалізуючи злочинний умисел на викрадення чужого майна ОСОБА_9 , залишився поблизу вхідних дверей до підвалу спостерігати за відсутністю сторонніх осіб, з метою недопущення викриття спільних злочинних дій, а ОСОБА_6 , пройшов безпосередньо у підвальне приміщення будинку. У подальшому, ОСОБА_6 шляхом зриву навісного замка відчинив двері до підвального приміщення ОСОБА_16 та проник в середину, звідки таємно викрав пилу циркулярну марки «Einhen HES 55», вартістю 1019 грн. 90 коп., електричну дриль «J1Z-10 230V-50Hz 450 W N0-2600 r|min 10mm», вартістю 441 грн. 88 коп. та шуруповерт, вартістю 500 грн., які обернув на свою користь, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_16 загальну майнову шкоду в розмірі 1 961 грн. 78 коп.
Вказаними умисними діями, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.
Також ОСОБА_6 23 листопада 2017 року приблизно о 00 год. 50 хв., діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з метою власного матеріального збагачення, прийшли до приміщення Зорянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального закладу «Рівненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», що знаходиться по вул. Сморжівська, 45, с. Зоря Рівненського району Рівненської області, де шляхом віджиму металопластикового вікна, проникли всередину даного приміщення, звідки намагались таємно викрасти керамічний умивальник з п`єдесталом виробництва ЗАТ «Славутський комбінат «Будфарфор», вартістю 494 грн. 60 коп., та змішувач (кран) марки «MARS L», вартістю 101 грн. 86 коп.
Однак під час того, як ОСОБА_7 передавав ОСОБА_6 вказані речі через вікно, їхні дії були помічені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які почали до них кричати, вимагаючи припинити протиправні дії, на що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не відреагували, вчинення кримінального правопорушення не припинили, разом з викраденим майном з місця події втекли, чим заподіяли комунальному закладу «Рівненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» майнову шкоду в загальному розмірі 596 грн. 46 коп.
Вказаними умисними діями, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення.
25 жовтня 2017 року, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на законних підставах у квартирі ОСОБА_19 , що знаходиться по АДРЕСА_8 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з метою власного матеріального збагачення, в присутності останнього відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «СUВОТ Р10» вартістю 1475 грн. 42 коп. з сім-картою мобільного оператора ПАрТ «Київстар» вартістю 25 грн., який лежав на дивані в спальній кімнаті, після чого пройшов в кухню, де із столу взяв пляшку горілки «Первак» ємкістю 0,5 л вартістю 84 грн. 99 коп. та пляшку води «Мірінда» ємкістю 1 л вартістю 14 грн. 99 коп., та разом із викраденим майном направився до виходу з квартири. Вказані незаконні дії ОСОБА_7 були помічені ОСОБА_19 , який почав до нього кричати, вимагаючи припинити протиправні дії, на що ОСОБА_7 не відреагував, вчинення кримінального правопорушення не припинив, разом з викраденим майном з місця події втік, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_19 майнову шкоду в загальному розмірі 1600 грн. 40 коп.
Вказаними умисними діями, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Також ОСОБА_7 23 листопада 2017 року, приблизно о 00 год. 50 хв., діючи за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з метою власного матеріального збагачення, прийшли до приміщення Зорянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального закладу «Рівненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», що знаходиться по вул. Сморжівська, 45, с. Зоря Рівненського району Рівненської області, де шляхом віджиму металопластикового вікна, проникли всередину даного приміщення, звідки намагались таємно викрасти керамічний умивальник з п`єдесталом виробництва ЗАТ «Славутський комбінат «Будфарфор», вартістю 494 грн. 60 коп., та змішувач (кран) марки «MARS L», вартістю 101 грн. 86 коп.
Однак під час того, як ОСОБА_7 передавав ОСОБА_6 вказані речі через вікно, їхні дії були помічені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які почали до них кричати, вимагаючи припинити протиправні дії, на що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не відреагували, вчинення кримінального правопорушення не припинили, разом з викраденим майном з місця події втекли, чим заподіяли комунальному закладу «Рівненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» майнову шкоду в загальному розмірі 596 гривень 46 копійок.
Вказаними умисними діями, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення.

В апеляційній скарзі (з врахуванням доповнень) на цей вирок, обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене йому покарання - звільнити його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.
На обгрунтування цих вимог зазначив, що судом не було враховано пом`якшуючих обставин - визнання ним своєї вини та щирого каяття у вчиненому, а також того, що вилучене майно було повернуто потерпілими, відсутність претензій з боку потерпілих та їх думку з приводу міри призначеного покарання. Окрім того, апелянт вказав на те, що він хворіє гепатитом "С", у зв`язку з чим потребує лікування.
Також обвинувачений просив зарахувати йому у строк відбування покарання період тримання під вартою з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні тримання під вартою.
Водночас, у доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений вказав, що інкримінованих йому злочинів не вчиняв та просив допитати під час апеляційного розгляду потерпілого ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також ОСОБА_20 . При цьому, апелянт вказав на те, що йому не було вручено копію обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши до нього положення ст.75 КК України, та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком. Обґрунтовує свої вимоги апелянт тим, що він є неповнолітнім, раніше не судимий, проживає з бабусею похилого віку, яка потребує його допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_8 , а також його захисника-адвоката ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_6 та апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_12 , які просили задовольнити свою та обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційні скарги, міркування прокурорів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 щодо безпідставності апеляційних вимог обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи кожної із апеляційних скарг, колегія суддів приходить висновків, що вони - скарги задоволеннню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, з належною повнотою проаналізував усі обставини даного кримінального провадження, призначивши обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає як особі кожного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.
Так при обранні виду та міри покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував пом`якшуючі покарання обставини, до яких відніс вчинення злочину у неповнолітньому віці, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, а також особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , місцевим судом було враховано пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_19 , відсутність обтяжуючих обставин, а також ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно класифікації ст.12 КК України відносено до категорії тяжких, та особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.
Сукупність вказаних обставин стала підставою для призначення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, яка передбачає можливість призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу.
Водночас, суд першої інстанції дійшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про неможливість виправлення та перевиховання обвинувачених без ізоляції від суспільства.
Отже судом першої інстанції було враховано ті обставини, на які покликаються обвинуваченні в своїх апеляційних скаргах. Водночас, наявність в обвинуваченого ОСОБА_7 хвороби гепатиту "С", а також проживання обвинуваченого ОСОБА_6 з бабусею похилого віку, не є обставинами, які значно знижують ступінь тяжкості вчинених ними злочинів та не можуть вважатись пом`якшуючими покарання обставинами.
З огляду на викладене, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, колегія суддів вважає, що визначене місцевим судом обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у вказаному виді та розмірі є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових злочинів.
Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зарахування йому строку тримання під вартою у строк відбуття покарання із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає два дні попереднього ув`язнення, то колегія суддів зазначає наступне.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17 викладено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі). Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII, який передбачає, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Оскільки злочини були вчинені обвинуваченим ОСОБА_7 25 жовтня 2017 року та 23 листопада 2017 року, то при зарахуванні йому попереднього ув`язнення не може бути застосовано ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, а підлягає застосуванню саме ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.
Крім того, як вбачається з оскаржуваного вироку, місцевий суд, зважаючи на те, що обвинувачені визнали свою вину в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, врахувавши думку учасників судового провадження, в тому числі і обвинуваченого ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, як підтвердив захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 у ході апеляційного розгляду, під час розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції він додатково роз`яснив своєму підзахисному зміст вказаної норми та неможливість в подальшому оскаржувати обставини, які не досліджувались, під час апеляційного розгляду.
Таким чином, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості розгляду апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 в частині оскарження доведеності його вини у злочинах, передбачених ч.ч.2, 3 ст.186 КК України, з допитом ряду свідків, про який заявляв апелянт, оскільки вказані обставини не були предметом дослідження місцевим судом під час розгляду кримінального провадження.
З огляду на вказане, враховуючи добровільну відмову сторони захисту в суді першої інстанції від права заперечувати свою вину та обставини, викладені в обвинувальному акті, шляхом надання згоди на застосування судом положень ч.3 ст.349 КПК, колегія суддів не знаходить підстав вважати обґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо незаконності і необґрунтованості даного вироку в частині визнання його винним в інкримінованих йому злочинах.

Також колегія суддів зауважує, що у розписці про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 міститься дата отримання акта - 15 січня 2018 року, а також прізвище обвинуваченого - ОСОБА_7 , однак відсутній підпис останнього. При цьому, 16 січня 2018 року його захисником-адвокатом ОСОБА_21 також було отримано копію цього обвинувального акта із копією реєстру матеріалів досудового розслідування. Окрім того, як зафіксовано на технічному носії інформації, під час судового розгляду прокурором було оголошено обвинувальний акт, після чого обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, вину він визнає частково. В подальшому під час допиту, ОСОБА_7 вину в інкримінованих йому злочинах визнав у повному обсязі, надавши показання щодо обставин їх вчинення.

Зважаючи на те, що колегією суддів достеменно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 був ознайомлений із пред`явленим йому обвинуваченням та розумів його суть, під час як досудового провадження, так і усього судового розгляду користувався послугами захисника, у місцевому суді жодного разу не заявляв про невручення йому обвинувального акта, то доводи щодо колегія суддів розцінює не проставлення свого підпису у розписці про отримання обвинувального акта як обрану ним позицію захисту.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що при ухваленні даного вироку судом першої інстанції були дотримані норми як закону про кримінальну відповідальність, так і кримінального процесуального закону, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - у той самий строк з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3