ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1009/13-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4817/5/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.189, ч.3 ст.355 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
потерпілого - ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за №0000017 від 16 лютого 2013 року, за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Тернопільської області та представника потерпілого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 на вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2017 року,-

В с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бережани Тернопільської області, українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, з середньою освітою, депутатом не обирався, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 3 ст.355 КК України визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні та виправдано в зв`язку з недоведеністю вчинення ним такого кримінального правопорушення.

- за ч. 3 ст.189 КК України визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, яке підтримане потерпілим ОСОБА_13 та виправдано в зв`язку з недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу - залишено попередній, - особисте зобов`язання прибувати за кожним викликом до суду і не відлучатися з міста Бережани Тернопільської області без дозволу прокурора або суду.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бережани Тернопільської області, українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, депутатом не обирався, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України вважається не судимим,
- за ч. 3 ст.355 КК України визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні та виправдано в зв`язку з недоведеністю вчинення ним такого кримінального правопорушення.

- за ч. 3 ст.189 КК України визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, яке підтримане потерпілим ОСОБА_13 та виправдано в зв`язку з недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку у законну силу - залишено попередній, - особисте зобов`язання прибувати за кожним викликом до суду і не відлучатися з міста Бережани Тернопільської області без дозволу прокурора або суду.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Прага, Чехія, українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, депутатом не обирався, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , проживає по АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України вважається не судимим,

- за ч. 3 ст.355 КК України визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні та виправдано в зв`язку з недоведеністю вчинення ним такого кримінального правопорушення.

- за ч. 3 ст.189 КК України визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, яке підтримане потерпілим ОСОБА_13 та виправдано в зв`язку з недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку у законну силу - залишено попередній, - особисте зобов`язання прибувати за кожним викликом до суду і не відлучатися з міста Бережани Тернопільської області без дозволу прокурора або суду.
Вироком суду також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Згідно вироку, відповідно до обвинувачення, яке підтримане у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_13 та сформульоване в обвинувальному акті (т.3 а.с. 1-11), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення за ч.3 ст.189 КК України, яке було вчинене ними за таких обставин.

ОСОБА_7 , обвинувачується у тому, що приблизно в першій декаді лютого 2013 року за невстановлених слідством обставин, в ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які усвідомлюючи, що ОСОБА_13 не має перед ними фінансових зобов`язань, виник злочинний намір, направлений на вимагання в нього грошових коштів в сумі 2000 доларів США.

Реалізуючи свій злочинний намір, 07 лютого 2013 року близько 18 год. ОСОБА_8 прийшов до потерпілого ОСОБА_13 , за місцем його проживання, що за адресою: АДРЕСА_4 , і пред`явив йому вимогу про повернення строком до 09 лютого 2013 року грошових коштів в сумі 2 тисячі доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 15986 гривень, не зазначивши за що. Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_13 , 09 лютого 2013 року близько 11 год. ОСОБА_8 знову прийшов до потерпілого за місцем його роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_5 , де запитав його, чи є гроші. Почувши відповідь ОСОБА_13 , що він ніяких грошей нікому не винен, ОСОБА_8 сказав йому: «Готуйся до вечора» і, більше нічого не повідомивши, пішов.

Так, 14 лютого 2013 року близько 11 год., ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів, прийшли до потерпілого ОСОБА_13 за місцем його роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 запитав в останнього, чи є гроші. Почувши відповідь потерпілого ОСОБА_13 , що ніяких грошей він нікому не винен, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 накинулися на нього, а саме ОСОБА_7 зловив його за ліву руку, а ОСОБА_8 за праву руку і не відпускали, таким чином, спричиняючи йому фізичний біль. В цей час ОСОБА_9 , взявши з собою скотч- стрічку, почав з силою намотувати її кругом шиї та по обличчі потерпілого ОСОБА_13 , спричиняючи при цьому йому сильну фізичну біль та, придушуючи за шию, не давав можливість вільно дихати. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повалили його на підлогу, де продовжували тримати за руки та викручували їх так, щоб він не міг піднятися із підлоги, а ОСОБА_9 наніс йому шість ударів ногами в різні ділянки тіла, а саме в тулуб, в спину, в ноги та руки. Після цього, ОСОБА_9 взяв рулон із упакувальною плівкою та почав намотувати її кругом шиї та по обличчі потерпілого ОСОБА_13 , спричиняючи при цьому йому сильну фізичну біль та удушення. Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 вказаним рулоном із упакувальною плівкою наніс два удари в область обличчя потерпілого ОСОБА_13 , спричинивши йому своїми діями сильний фізичний біль. Приблизно через 15 хвилин ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вибігли із приміщення вказаного магазину «Скло-дзеркала», при цьому ОСОБА_9 повідомив, що вони ще по нього повернуться.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , в потерпілого ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 207 від 19 березня 2013 року, виявлено садно в правій привушній ділянці, сліди загоєння саден правих вушної часточки, щоки і виличної ділянки, слід загоєння тріщини шкіри в ділянці червоної облямівки правої половини верхньої губи, слід загоєння садна на передній поверхні правого надпліччя, синці на передній поверхні нижньої третини шиї, зовнішній поверхні середньої третини правого плеча і тильній поверхні лівої кисті в п`ястковій ділянці, нижнє-внутрішнього квадранту лівої сідниці та на зовнішній поверхні середньої і нижньої третин правої гомілки, що є легкими тілесними ушкодженнями, а також закритий перелом 4-ої п`ясткової кістки лівої кисті, що в клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я та є тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості.

Крім цього, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_13 , в період з 14 лютого 2013 року по 19 березня 2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_7 неодноразово телефонували до ОСОБА_13 з вимогою повернути грошові кошти в сумі 2 тисячі доларів США, при цьому 13 березня 2013 року в телефонній розмові ОСОБА_7 почав погрожувати йому спричиненням фізичного насильства у випадку не повернення грошових коштів, а саме повідомив, що він розіб`є йому голову.

Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів ОСОБА_13 , 14 березня 2013 року близько 11 год., коли потерпілий ОСОБА_13 перебував неподалік свого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по АДРЕСА_5 , до нього підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який повідомив, що «шутки закінчилися» і що потрібно повертати їм гроші. Цього ж дня, у вечірню пору, до потерпілого ОСОБА_13 приходив ОСОБА_7 , який запитував про повернення грошей.

Так, 19 березня 2013 року близько 11 год. під час проведення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_13 , попередньо домовившись із ОСОБА_7 про зустріч, перебуваючи в салоні свого автомобіля "Ауді 100", д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Тернопільська область, м.Бережани, вул.Шевченка,6, передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1 тисячу доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 7993 гривні, як частину свого неіснуючого боргу, який у нього вимагали ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були затримані працівниками міліції.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування до зміни прокурором обвинувачення попередньо були кваліфіковані за ч.3 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи і така попередня кваліфікація дій обвинуваченого підтримана у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_13 .

ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що приблизно в першій декаді лютого 2013 року за невстановлених слідством обставин, в ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які усвідомлюючи, що ОСОБА_13 не має перед ними фінансових зобов`язань, виник злочинний намір, направлений на вимагання в нього грошових коштів в сумі 2000 доларів США.

Реалізуючи свій злочинний намір, 07 лютого 2013 року близько 18 год. ОСОБА_8 прийшов до потерпілого ОСОБА_13 , за місцем його проживання, що за адресою: АДРЕСА_4 , і пред`явив йому вимогу про повернення строком до 09 лютого 2013 року грошових коштів в сумі 2 тисячі доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 15 986 гривень, не зазначивши за що. Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_13 , 09 лютого 2013 року близько 11 год. ОСОБА_8 знову прийшов до потерпілого за місцем його роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_5 , де запитав його, чи є гроші. Почувши відповідь ОСОБА_13 , що він ніяких грошей нікому не винен, ОСОБА_8 сказав йому: «Готуйся до вечора» і, більше нічого не повідомивши, пішов.

Так, 14 лютого 2013 року близько 11 год., ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів, прийшли до потерпілого ОСОБА_13 за місцем його роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 запитав в останнього, чи є гроші. Почувши відповідь потерпілого ОСОБА_13 , що ніяких грошей він нікому не винен, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 накинулися на нього, а саме ОСОБА_7 зловив його за ліву руку, а ОСОБА_8 за праву руку і не відпускали, таким чином, спричиняючи йому фізичний біль. В цей час ОСОБА_9 , взявши з собою скотч- стрічку, почав з силою намотувати її кругом шиї та по обличчі потерпілого ОСОБА_13 , спричиняючи при цьому йому сильну фізичну біль та, придушуючи за шию, не давав можливість вільно дихати. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повалили його на підлогу, де продовжували тримати за руки та викручували їх так, щоб він не міг піднятися із підлоги, а ОСОБА_9 наніс йому шість ударів ногами в різні ділянки тіла, а саме в тулуб, в спину, в ноги та руки. Після цього, ОСОБА_9 взяв рулон із упакувальною плівкою та почав намотувати її кругом шиї та по обличчі потерпілого ОСОБА_13 , спричиняючи при цьому йому сильну фізичну біль та удушення. Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 вказаним рулоном із упакувальною плівкою наніс два удари в область обличчя потерпілого ОСОБА_13 , спричинивши йому своїми діями сильний фізичний біль. Приблизно через 15 хвилин ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вибігли із приміщення вказаного магазину «Скло-дзеркала», при цьому ОСОБА_9 повідомив, що вони ще по нього повернуться.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , в потерпілого ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 207 від 19 березня 2013 року, виявлено садно в правій привушній ділянці, сліди загоєння саден правих вушної часточки, щоки і виличної ділянки, слід загоєння тріщини шкіри в ділянці червоної облямівки правої половини верхньої губи, слід загоєння садна на передній поверхні правого надпліччя, синці на передній поверхні нижньої третини шиї, зовнішній поверхні середньої третини правого плеча і тильній поверхні лівої кисті в п`ястковій ділянці, нижнє-внутрішнього квадранту лівої сідниці та на зовнішній поверхні середньої і нижньої третин правої гомілки, що є легкими тілесними ушкодженнями, а також закритий перелом 4-ої п`ясткової кістки лівої кисті, що в клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я та є тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості.

Крім цього, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_13 , в період з 14 лютого 2013 року по 19 березня 2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_7 неодноразово телефонували до ОСОБА_13 з вимогою повернути грошові кошти в сумі 2 тисячі доларів США, при цьому 13 березня 2013 року в телефонній розмові ОСОБА_7 почав погрожувати йому спричиненням фізичного насильства у випадку не повернення грошових коштів, а саме повідомив, що він розіб`є йому голову.

Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_13 , 14 березня 2013 року близько 11 год., коли потерпілий ОСОБА_13 перебував неподалік свого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по АДРЕСА_5 , до нього підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який повідомив, що «шутки закінчилися» і що потрібно повертати їм гроші. Цього ж дня, у вечірню пору, до потерпілого ОСОБА_13 приходив ОСОБА_7 , який запитував про повернення грошей.

Так, 19 березня 2013 року близько 11 год. під час проведення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_13 , попередньо домовившись із ОСОБА_7 про зустріч, перебуваючи в салоні свого автомобіля "Ауді 100", д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Тернопільська область, м.Бережани, вул.Шевченка,6, передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1 тисячу доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 7993 гривні, як частину свого неіснуючого боргу, який у нього вимагали ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були затримані працівниками міліції.

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування до зміни прокурором обвинувачення попередньо були кваліфіковані за ч.3 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи і така попередня кваліфікація дій обвинуваченого підтримана у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_13 .

ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що приблизно в першій декаді лютого 2013 року за невстановлених слідством обставин, в ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які усвідомлюючи, що ОСОБА_13 не має перед ними фінансових зобов`язань, виник злочинний намір, направлений на вимагання в нього грошових коштів в сумі 2000 доларів США.

Реалізуючи свій злочинний намір, 07 лютого 2013 року близько 18 год. ОСОБА_8 зайшов до потерпілого ОСОБА_13 , за місцем його проживання, що за адресою: АДРЕСА_4 , і пред`явив йому вимогу про повернення строком до 09 лютого 2013 року грошових коштів в сумі 2 тисячі доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 15 986 гривень, не зазначивши за що. Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_13 , 09 лютого 2013 року близько 11 год. ОСОБА_8 знову прийшов до потерпілого за місцем його роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_5 , де запитав його, чи є гроші. Почувши відповідь ОСОБА_13 , що він ніяких грошей нікому не винен, ОСОБА_8 сказав йому: «Готуйся до вечора» і, більше нічого не повідомивши, пішов.

Так, 14 лютого 2013 року близько 11 год., ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів, прийшли до потерпілого ОСОБА_13 за місцем його роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 запитав в останнього, чи є гроші. Почувши відповідь потерпілого ОСОБА_13 , що ніяких грошей він нікому не винен, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 накинулися на нього, а саме ОСОБА_7 зловив його за ліву руку, а ОСОБА_8 за праву руку і не відпускали, таким чином, спричиняючи йому фізичний біль. В цей час ОСОБА_9 , взявши з собою скотч- стрічку, почав з силою намотувати її кругом шиї та по обличчі потерпілого ОСОБА_13 , спричиняючи при цьому йому сильну фізичну біль та, придушуючи за шию, не давав можливість вільно дихати. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повалили його на підлогу, де продовжували тримати за руки та викручували їх так, щоб він не міг піднятися із підлоги, а ОСОБА_9 наніс йому шість ударів ногами в різні ділянки тіла, а саме в тулуб, в спину, в ноги та руки. Після цього, ОСОБА_9 взяв рулон із упакувальною плівкою та почав намотувати її кругом шиї та по обличчі потерпілого ОСОБА_13 , спричиняючи при цьому йому сильну фізичну біль та удушення. Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 вказаним рулоном із упакувальною плівкою наніс два удари в область обличчя потерпілого ОСОБА_13 , спричинивши йому своїми діями сильний фізичний біль. Приблизно через 15 хвилин ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вибігли із приміщення вказаного магазину «Скло-дзеркала», при цьому ОСОБА_9 повідомив, що вони ще по нього повернуться.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в потерпілого ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 207 від 19 березня 2013 року, виявлено садно в правій привушній ділянці, сліди загоєння саден правих вушної часточки, щоки і виличної ділянки, слід загоєння тріщини шкіри в ділянці червоної облямівки правої половини верхньої губи, слід загоєння садна на передній поверхні правого надпліччя, синці на передній поверхні нижньої третини шиї, зовнішній поверхні середньої третини правого плеча і тильній поверхні лівої кисті в п`ястковій ділянці, нижнє-внутрішнього квадранту лівої сідниці та на зовнішній поверхні середньої і нижньої третин правої гомілки, що є легкими тілесними ушкодженнями, а також закритий перелом 4-ої п`ясткової кістки лівої кисті, що в клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я та є тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості.

Крім цього, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_13 , в період з 14 лютого 2013 року по 19 березня 2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_7 неодноразово телефонували до ОСОБА_13 з вимогою повернути грошові кошти в сумі 2 тисячі доларів США, при цьому 13 березня 2013 року в телефонній розмові ОСОБА_7 почав погрожувати йому спричиненням фізичного насильства у випадку не повернення грошових коштів, а саме повідомив, що він розіб`є йому голову.

Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_13 , 14 березня 2013 року близько 11 год., коли потерпілий ОСОБА_13 перебував неподалік свого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по АДРЕСА_5 , до нього підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який повідомив, що «шутки закінчилися» і що потрібно повертати їм гроші. Цього ж дня, у вечірню пору, до потерпілого ОСОБА_13 приходив ОСОБА_7 , який запитував про повернення грошей.

Так, 19 березня 2013 року близько 11 год. під час проведення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_13 , попередньо домовившись із ОСОБА_7 про зустріч, перебуваючи в салоні свого автомобіля "Ауді 100", д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Тернопільська область, м.Бережани, вул.Шевченка, 6, передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1 тисячу доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 7993 гривні, як частину свого неіснуючого боргу, який у нього вимагали ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були затримані працівниками міліції.

Такі дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування до зміни прокурором обвинувачення попередньо були кваліфіковані за ч.3 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи і така попередня кваліфікація дій обвинуваченого підтримана у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_13 ..

Згідно сформульованого прокурором обвинувачення в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням у згаданому кримінальному провадженні, яке погоджене 12 серпня 2014 року заступником прокурора Тернопільської області ОСОБА_15 , ( т.5 а.с.76-84), яке, як зазначено вище, не підтримане у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_13 , - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення за ч.3 ст.355 КК України.

Так, ОСОБА_7 , обвинувачується в примушуванні до виконання цивільно-правового зобов`язання, вчинене за попередньою групою осіб, та з погрозою вбивства, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, тобто у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч.З ст.355 КК України за таких обставин.

У березні 2011 року ОСОБА_7 , ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_13 , в усній формі, домовилися про ремонт квартири останнього, яка знаходиться в АДРЕСА_4 , тобто між вказаними особами виникли цивільно-правові відносини, так як у відповідності до вимог ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

На виконання вказаної домовленості, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в складі інших працівників, протягом березня 2011 року проводили ремонтні роботи в квартирі ОСОБА_13 ..

По закінченні ремонтних робіт, ОСОБА_13 з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за виконані роботи не розрахувався, оплату не провів.

Приблизно в першій декаді лютого 2013 року за невстановлених слідством обставин, в ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , виник злочинний намір, направлений на примушування ОСОБА_13 виконати цивільно-правове зобов`язання щодо оплати виконання ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_6 , на суму 2000 дол.США, з погрозою вбивства, та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Реалізуючи свій злочинний намір, 07 лютого 2013 року близько 18 год. ОСОБА_8 прийшов до потерпілого ОСОБА_13 , за місцем його проживання, що за адресою: АДРЕСА_4 і пред`явив йому вимогу про повернення строком до 09 лютого 2013 року грошових коштів в сумі 2 тисячі доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 15986 гривень, за проведений ремонт квартири. Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, тобто проведення оплати за ремонт квартири ОСОБА_13 , 09 лютого 2013 року близько 11 год. ОСОБА_8 знову прийшов до потерпілого за місцем його роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_5 , з вимогою повернення коштів.

Так, 14 лютого 2013 року близько 11 год., ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на примушування ОСОБА_13 виконати цивільно-правове зобов`язання щодо оплати виконання ремонтних робіт за проведений ремонт в квартирі АДРЕСА_6 , прийшли до потерпілого ОСОБА_13 за місцем його роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 запитав в останнього, чи є гроші. Почувши відповідь потерпілого ОСОБА_13 , що ніяких грошей він нікому не винен, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 накинулися на нього, а саме ОСОБА_7 зловив його за ліву руку, а ОСОБА_8 за праву руку і не відпускали, таким чином, спричиняючи йому фізичний біль. В цей час ОСОБА_9 , взявши з собою скотч-стрічку, почав з силою намотувати її кругом шиї та по обличчі потерпілого ОСОБА_13 , спричиняючи при цьому йому сильну фізичну біль та придушуючи за шию, не давав можливість вільно дихати. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повалили його на підлогу, де продовжували тримати за руки та викручували їх так, щоб він не міг піднятися із підлоги, а ОСОБА_9 наніс йому шість ударів ногами в різні ділянки тіла, а саме в тулуб, в спину, в ноги та руки. Після цього, ОСОБА_9 взяв рулон із упакувальною плівкою та почав намотувати її кругом шиї та по обличчі потерпілого ОСОБА_13 , спричиняючи при цьому йому сильну фізичну біль та удушення. Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 вказаним рулоном із упакувальною плівкою наніс два удари в область обличчя потерпілого ОСОБА_13 , спричинивши йому своїми діями сильний фізичний біль. Приблизно через 15 хвилин ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вибігли із приміщення вказаного магазину «Скло-дзеркала», при цьому ОСОБА_9 повідомив, що вони ще по нього повернуться.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , в потерпілого ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 207 від 19 березня 2013 року, виявлено садно в правій привушній ділянці, сліди загоєння саден правих вушної часточки, щоки і виличної ділянки, слід загоєння тріщини шкіри в ділянці червоної облямівки правої половини верхньої губи, слід загоєння садна на передній поверхні правого надпліччя, синці на передній поверхні нижньої третини шиї, зовнішній поверхні середньої третини правого плеча і тильній поверхні лівої кисті в п`ястковій ділянці, нижнє-внутрішнього квадранту лівої сідниці та на зовнішній поверхні середньої та нижньої третин правої гомілки, що є легкими тілесними ушкодженнями, а також закритий перелом 4-ої п`ясткової кістки лівої кисті, що в клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я та є тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості.

Крім цього, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на примушування ОСОБА_13 виконати цивільно-правове зобов`язання щодо оплати виконання ремонтних робіт за проведений ремонт, в період з 14 лютого 2013 року по 19 березня 2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_7 неодноразово телефонували до ОСОБА_13 з вимогою повернути грошові кошти в сумі 2 доларів США, при цьому 13 березня 2013 року в телефонній розмові ОСОБА_7 почав погрожувати йому спричиненням фізичного насильства у випадку не повернення грошових коштів, а саме повідомив, що він розіб`є йому голову.

Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на примушування ОСОБА_13 виконати цивільно-правове зобов`язання 14 березня 2013 року близько 11 год., коли потерпілий ОСОБА_13 перебував неподалік свого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по АДРЕСА_5 , до нього підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який повідомив, що потрібно повертати їм гроші. Цього ж дня, у вечірню пору, до потерпілого ОСОБА_13 приходив ОСОБА_7 , який запитував про повернення грошей.

Так, 19 березня 2013 року близько 11 год. під час проведення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_13 , попередньо домовившись із ОСОБА_7 про зустріч, перебуваючи в салоні свого автомобіля "Ауді 100", д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Тернопільська область, м.Бережани, вул.Шевченка, 6, передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1 тисячу доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 7993 гривні, який у нього вимагали ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були затримані працівниками міліції.

Такі дії ОСОБА_7 , згідно зміненого прокурором обвинувачення кваліфіковано за ч. З ст.355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, вчинене за попередньою групою осіб, та з погрозою вбивства, та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

ОСОБА_8 згідно зміненого прокурором обвинувачення, обвинувачується в примушуванні до виконання цивільно-правового зобов`язання, вчинене за попередньою групою осіб, та з погрозою вбивства, та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.355 КК України, за наступних обставин.

У березні 2011 року ОСОБА_7 , ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_13 , в усній формі, домовилися про ремонт квартири останнього, яка знаходиться в АДРЕСА_4 , тобто між вказаними особами виникли цивільно-правові відносини, так як у відповідності до вимог ст.189 КК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

На виконання вказаної домовленості, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в складі інших працівників, протягом березня 2011 року проводили ремонтні роботи в квартирі ОСОБА_13 .

По закінченні ремонтних робіт, ОСОБА_13 з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за виконані роботи не розрахувався, оплату не провів.

Приблизно в першій декаді лютого 2013 року за невстановлених слідством обставин, в ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , виник злочинний намір, направлений на примушування ОСОБА_13 виконати цивільно-правове зобов`язання щодо оплати виконання ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_6 , на суму 2000 дол.США, з погрозою вбивства, та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Реалізуючи свій злочинний намір, 07 лютого 2013 року близько 18 год. ОСОБА_8 прийшов до потерпілого ОСОБА_13 , за місцем його проживання, що за адресою: АДРЕСА_4 і пред`явив йому вимогу про повернення строком до 09 лютого 2013 року грошових коштів в сумі 2 тисячі доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 15986 гривень, за проведений ремонт квартири. Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, тобто проведення оплати за ремонт квартири ОСОБА_13 , 09 лютого 2013 року близько 11 год. ОСОБА_8 знову прийшов до потерпілого за місцем його роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_5 , з вимогою повернення коштів.

Так, 14 лютого 2013 року близько 11 год., ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на примушування ОСОБА_13 виконати цивільно-правове зобов`язання щодо оплати виконання ремонтних робіт за проведений ремонт в квартирі АДРЕСА_6 , прийшли до потерпілого ОСОБА_13 за місцем його роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 запитав в останнього, чи є гроші. Почувши відповідь потерпілого ОСОБА_13 , що ніяких грошей він нікому не винен, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 накинулися на нього, а саме ОСОБА_7 зловив його за ліву руку, а ОСОБА_8 за праву руку і не відпускали, таким чином, спричиняючи йому фізичний біль. В цей час ОСОБА_9 , взявши з собою скотч-стрічку, почав з силою намотувати її кругом шиї та по обличчі потерпілого ОСОБА_13 , спричиняючи при цьому йому сильну фізичну біль та придушуючи за шию, не давав можливість вільно дихати. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повалили його на підлогу, де продовжували тримати за руки та викручували їх так, щоб він не міг піднятися із підлоги, а ОСОБА_9 наніс йому шість ударів ногами в різні ділянки тіла, а саме в тулуб, в спину, в ноги та руки. Після цього, ОСОБА_9 взяв рулон із упакувальною плівкою та почав намотувати її кругом шиї та по обличчі потерпілого ОСОБА_13 , спричиняючи при цьому йому сильну фізичну біль та удушення. Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 вказаним рулоном із упакувальною плівкою наніс два удари в область обличчя потерпілого ОСОБА_13 , спричинивши йому своїми діями сильний фізичний біль. Приблизно через 15 хвилин ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вибігли із приміщення вказаного магазину «Скло-дзеркала», при цьому ОСОБА_9 повідомив, що вони ще по нього повернуться.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , в потерпілого ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 207 від 19 березня 2013 року, виявлено садно в правій привушній ділянці, сліди загоєння саден правих вушної часточки, щоки і виличної ділянки, слід загоєння тріщини шкіри в ділянці червоної облямівки правої половини верхньої губи, слід загоєння садна на передній поверхні правого надпліччя, синці на передній поверхні нижньої третини шиї, зовнішній поверхні середньої третини правого плеча і тильній поверхні лівої кисті в п`ястковій ділянці, нижнє-внутрішнього квадранту лівої сідниці та на зовнішній поверхні середньої та нижньої третин правої гомілки, що є легкими тілесними ушкодженнями, а також закритий перелом 4-ої п`ясткової кістки лівої кисті, що в клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я та є тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості.

Крім цього, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на примушування ОСОБА_13 виконати цивільно-правове зобов`язання щодо оплати виконання ремонтних робіт за проведений ремонт, в період з 14 лютого 2013 року по 19 березня 2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_7 неодноразово телефонували до ОСОБА_13 з вимогою повернути грошові кошти в сумі 2 доларів США, при цьому 13 березня 2013 року в телефонній розмові ОСОБА_7 почав погрожувати йому спричиненням фізичного насильства у випадку не повернення грошових коштів, а саме повідомив, що він розіб`є йому голову.

Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на примушування ОСОБА_13 виконати цивільно-правове зобов`язання 14 березня 2013 року близько 11 год., коли потерпілий ОСОБА_13 перебував неподалік свого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по АДРЕСА_5 , до нього підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який повідомив, що потрібно повертати їм гроші. Цього ж дня, у вечірню пору, до потерпілого ОСОБА_13 приходив ОСОБА_7 , який запитував про повернення грошей.

Так, 19 березня 2013 року близько 11 год. під час проведення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_13 , попередньо домовившись із ОСОБА_7 про зустріч, перебуваючи в салоні свого автомобіля "Ауді 100", д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Тернопільська область, м.Бережани, вул.Шевченка, 6, передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1 тисячу доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 7993 гривні, який у нього вимагали ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були затримані працівниками міліції.

Такі дії ОСОБА_8 , згідно зміненого прокурором обвинувачення кваліфіковано за ч. З ст.355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, вчинене за попередньою групою осіб, та з погрозою вбивства, та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

ОСОБА_9 , згідно зміненого прокурором обвинувачення обвинувачується в примушуванні до виконання цивільно-правового зобов`язання, вчиненого за попередньою групою осіб, та з погрозою вбивства, та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.355 КК України за таких обставин.

У березні 2011 року ОСОБА_7 , ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_13 , в усній формі, домовилися про ремонт квартири останнього, яка знаходиться в АДРЕСА_4 , тобто між вказаними особами виникли цивільно-правові відносини, так як у відповідності до вимог ст.189 КК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

На виконання вказаної домовленості, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в складі інших працівників, протягом березня 2011 року проводили ремонтні роботи в квартирі ОСОБА_13 .

По закінченні ремонтних робіт, ОСОБА_13 з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за виконані роботи не розрахувався, оплату не провів.

Приблизно в першій декаді лютого 2013 року за невстановлених слідством обставин, в ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , виник злочинний намір, направлений на примушування ОСОБА_13 виконати цивільно-правове зобов`язання щодо оплати виконання ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_6 , на суму 2000 дол.США, з погрозою вбивства, та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Реалізуючи свій злочинний намір, 07 лютого 2013 року близько 18 год. ОСОБА_8 прийшов до потерпілого ОСОБА_13 , за місцем його проживання, що за адресою: АДРЕСА_4 і пред`явив йому вимогу про повернення строком до 09 лютого 2013 року грошових коштів в сумі 2 тисячі доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 15986 гривень, за проведений ремонт квартири. Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, тобто проведення оплати за ремонт квартири ОСОБА_13 , 09 лютого 2013 року близько 11 год. ОСОБА_8 знову прийшов до потерпілого за місцем його роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_5 , з вимогою повернення коштів.

Так, 14 лютого 2013 року близько 11 год., ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на примушування ОСОБА_13 виконати цивільно-правове зобов`язання щодо оплати виконання ремонтних робіт за проведений ремонт в квартирі АДРЕСА_6 , прийшли до потерпілого ОСОБА_13 за місцем його роботи в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 запитав в останнього, чи є гроші. Почувши відповідь потерпілого ОСОБА_13 , що ніяких грошей він нікому не винен, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 накинулися на нього, а саме ОСОБА_7 зловив його за ліву руку, а ОСОБА_8 за праву руку і не відпускали, таким чином, спричиняючи йому фізичний біль. В цей час ОСОБА_9 , взявши з собою скотч-стрічку, почав з силою намотувати її кругом шиї та по обличчі потерпілого ОСОБА_13 , спричиняючи при цьому йому сильну фізичну біль та придушуючи за шию, не давав можливість вільно дихати. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повалили його на підлогу, де продовжували тримати за руки та викручували їх так, щоб він не міг піднятися із підлоги, а ОСОБА_9 наніс йому шість ударів ногами в різні ділянки тіла, а саме в тулуб, в спину, в ноги та руки. Після цього, ОСОБА_9 взяв рулон із упакувальною плівкою та почав намотувати її кругом шиї та по обличчі потерпілого ОСОБА_13 , спричиняючи при цьому йому сильну фізичну біль та удушення. Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 вказаним рулоном із упакувальною плівкою наніс два удари в область обличчя потерпілого ОСОБА_13 , спричинивши йому своїми діями сильний фізичний біль. Приблизно через 15 хвилин ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вибігли із приміщення вказаного магазину «Скло-дзеркала», при цьому ОСОБА_9 повідомив, що вони ще по нього повернуться.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , в потерпілого ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 207 від 19 березня 2013 року, виявлено садно в правій привушній ділянці, сліди загоєння саден правих вушної часточки, щоки і виличної ділянки, слід загоєння тріщини шкіри в ділянці червоної облямівки правої половини верхньої губи, слід загоєння садна на передній поверхні правого надпліччя, синці на передній поверхні нижньої третини шиї, зовнішній поверхні середньої третини правого плеча і тильній поверхні лівої кисті в п`ястковій ділянці, нижнє-внутрішнього квадранту лівої сідниці та на зовнішній поверхні середньої та нижньої третин правої гомілки, що є легкими тілесними ушкодженнями, а також закритий перелом 4-ої п`ясткової кістки лівої кисті, що в клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я та є тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості.

Крім цього, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на примушування ОСОБА_13 виконати цивільно-правове зобов`язання щодо оплати виконання ремонтних робіт за проведений ремонт, в період з 14 лютого 2013 року по 19 березня 2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_7 неодноразово телефонували до ОСОБА_13 з вимогою повернути грошові кошти в сумі 2 доларів США, при цьому 13 березня 2013 року в телефонній розмові ОСОБА_7 почав погрожувати йому спричиненням фізичного насильства у випадку не повернення грошових коштів, а саме повідомив, що він розіб`є йому голову.

Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на примушування ОСОБА_13 виконати цивільно-правове зобов`язання 14 березня 2013 року близько 11 год., коли потерпілий ОСОБА_13 перебував неподалік свого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по АДРЕСА_5 , до нього підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який повідомив, що потрібно повертати їм гроші. Цього ж дня, у вечірню пору, до потерпілого ОСОБА_13 приходив ОСОБА_7 , який запитував про повернення грошей.

Так, 19 березня 2013 року близько 11 год. під час проведення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_13 , попередньо домовившись із ОСОБА_7 про зустріч, перебуваючи в салоні свого автомобіля "Ауді 100", д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Тернопільська область, м.Бережани, вул.Шевченка, 6, передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1 тисячу доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 7993 гривні, який у нього вимагали ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були затримані працівниками міліції.

Такі дії ОСОБА_9 , згідно зміненого прокурором обвинувачення кваліфіковано за ч. З ст.355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, вчинене за попередньою групою осіб, та з погрозою вбивства, та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

В апеляційних скаргах:

- представник потерпілого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_14 просить вищевказаний вирок суду скасувати та ухвалити новий.
Свої доводи мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а рішення прийнято з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.
Вважає, що суд першої інстанції невірно оцінив докази наведені прокурором та представником потерпілого, що підтверджують винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зокрема показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та інші письмові докази.
Звертає увагу на те, що в обвинувачених була можливість ознайомитися з матеріалами справи, але вони не навели жодних заперечень та доказів щодо спростування обвинувачення за ч. 3 ст.189 КК України.
Зазначає, що в порушення вимог ст.340 КПК України потерпілому не було надано час для підготовки до судового розгляду, у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення у суді.

прокурор просить вищевказаний вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким:
визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.355 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнити від призначеного покарання та встановити іспитовий строк 3 роки.
визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.355 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнити від призначеного покарання та встановити іспитовий строк 3 роки.
визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.355 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнити від призначеного покарання та встановити іспитовий строк 3 роки.
Мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а рішення прийнято з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.
Зазначає, що одночасний розгляд судом обвинувальних актів з різними обвинуваченнями не передбачений законом та є порушенням меж судового розгляду.
Вказує, що вина ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повністю доведена у судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , що узгоджуються з показаннями інших свідків та доказами, що містяться в матеріалах провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора та потерпілого, які підтримали подані ними апеляційній скарги та просять вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, пояснення обвинувачених та захисників, які заперечили проти задоволення апеляцій, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження були повністю дотримані.
Виправдовуючи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд зазначив, що стороною обвинувачення та потерпілого не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження пред`явленого обвинувачення, а тому обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід виправдати, у зв`язку з недоведеністю в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.355 та ч.3 ст.189 КК України.
Вказаний висновок суду першої інстанції про недоведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.355 КК України та підтримане потерпілим за кваліфікацією ч.3 ст.189 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні, достатній аналіз яким суд дав у вироку та які узгоджуються між собою, і є обґрунтованим, а доводи прокурора, потерпілого та його представника про причетність обвинувачених до інкримінованого їм злочину, є безпідставними з таких міркувань.

Так, зокрема судом вірно, у відповідності до вимог ч.4 ст.97 КПК України, визнано недопустимими доказами покази свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 в частині заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , оскільки їм про факти й обставини нападу обвинувачених та заподіяння ними тілесних ушкоджень останньому 14 лютого 2013 року, а також про факти вимагання у нього грошей обвинуваченими, відомо лише зі слів самого потерпілого, який відмовився у судовому засіданні давати свої показання на підставі ст.63 Конституції України.

Крім того жоден із допитаних у судовому засіданні свідків не був безпосереднім очевидцем обставин подій вчинення кримінального правопорушення, тобто вони давали покази в цій частині з чужих слів, зокрема зі слів потерпілого, а сторона захисту відмовилася визнати їх доказами.

Щодо нападу обвинувачених та заподіяння ними тілесних ушкоджень потерпілому 14 лютого 2013 року, то із досліджених судом першої інстанції письмових доказів, зокрема інформації головного лікаря Бережанської ЦРКЛ вих. №-262 від 01 квітня 2013 року вбачається, що при виїзді бригади ШМД у складі лікаря ОСОБА_23 та фельдшера ОСОБА_24 від обстеження та госпіталізації ОСОБА_13 категорично відмовився, при його огляді була присутня його мати, скарг на насильницькій дії не було, зі слів перехворів на грип, рекомендовано звернутися в поліклініку. ( т.1 а.с 158).

При цьому, будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень у потерпілого виявлено та зафіксовано не було.

Згідно витягу з записів амбулаторного журналу Тернопільської МКЛШД, наступного дня, тобто 15 лютого 2013 року о 19 год 20 хв. ОСОБА_13 був оглянутий з приводу побутової травми, поставлено діагноз забій грудної клітки, забій лівої кисті, осадніння IV пальця лівої кисті. Зазначений витяг також містить запис про отримання з цього приводу ОСОБА_13 довідки. ( т.3 а.с.132).

Також з інформації, наданої головним лікарем Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої медичної допомоги на запит адвоката ОСОБА_25 , ( вих. №-1689 від 18 вересня 2013 року) вбачається, що ОСОБА_13 звертався в травмпункт лікарні з приводу побутової травми. Оглянутий лікарем травматологом з діагнозом закрита травма грудної клітки; забій грудної клітки, забій лівої кисті, осадніння IV пальця лівої кисті. Проводилося рентгенологічне дослідження 15 лютого 2013 року за №-2729, а саме: знімки ОГК, правого нижнього суглобу, лівої кисті ( із запису в амбулаторному журналі травмпункту). Довідка з травмпункту №-2090 додається. ( т.3 а.с. 129).

Отже, 15 лютого 2013 року, при зверненні ОСОБА_13 за медичною допомогою у зв`язку із побутовою травмою, жодного перелому та будь-яких видимих тілесних ушкоджень, у тому числі на обличчі, виявлено та зафіксовано не було.

Так, при наступному зверненні за медичною допомогою потерпілий вказував на одержання побутової травми, а не спричинену обвинуваченими, що підтверджується інформацією головного лікаря Бережанської ЦРКЛ ( вих. №-544 від 15 квітня 2013 року).

Про факт відсутності у потерпілого ОСОБА_13 тілесних ушкоджень одразу після його зустрічі з обвинуваченими у приміщенні магазину 14 лютого 2013 року ствердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , показам яких, суд дав вірну оцінку у вироку.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_13 ще за кілька місяців до інкримінованих обвинуваченим подій, а саме 15 листопада 2012 року, звертався до лікаря-травматолога з приводу закритого гвинтоподібного перелому IV п`ястної кістки лівої кисті без зміщення. Згідно запису лікаря травматолога травма отримана вдома, на руку впала дошка. Зовнішніх змін не констатовано, болючість по ходу IV п`ястної кістки лівої кисті. Допомога надана амбулаторно, що вбачається з вищевказаної інформації головного лікаря Бережанської ЦРКЛ ( вих. №-544 від 15 квітня 2013 року).

Отже, суд першої інстанції, в силу вимог ч.5 ст.101 КПК України та практики Європейського суду з прав людини щодо плодів отруєного дерева, прийшов до вірного висновку про недопустимість висновку експерта №-207 від 19 березня 2013 року в частині виявлення у потерпілого перелому 4-го пальця лівої руки й визначення природи (механізму) та давності (часу) походження решти тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_13 18 лютого 2013 року при такій експертизі, оскільки об`єктом дослідження такої експертизи в цій частині були об`єкти, отримані з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме довідки №-2090 наданої потерпілим ОСОБА_13 ( т.1 а.с.24), яка визнана судом недопустимим доказом у зв`язку із відсутністю у ній необхідних реквізитів, які мають містити офіційні документи (штампи та печатки лікувального закладу, печатка лікаря) та рентген знімки від 15 лютого 2013 року, яким органом досудового розслідування, в супереч вимогам ч.2,3 ст.100 КПК України не було надано процесуального статусу та, виходячи зі змісту супроводжувального листа (т.1 а.с.18) відсутні дані про те, як ці знімки потрапили до слідчого.

Так, фактично єдиним джерелом на яке посилається експерт в частині визначення механізму травмування потерпілого, є відомості, які повідомлені самим потерпілим при проведення такої експертизи, а також покази потерпілого, які він дав слідчому при допиті. Однак експертом не конкретизовано внаслідок яких конкретно дій, про які було повідомлено йому потерпілим, які конкретно тілесні ушкодження виникли.

Як вбачається з матеріалів провадження, жодна із сторін не заявляла клопотань про призначення експертизи за дорученням суду, чи виклику експерта в судове засідання з приводу часу та механізму виникнення у потерпілого ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, виявлених експертом при його безпосередньому огляді. При цьому, в силу вимог ст. 332 КПК України, суд позбавлений можливості вирішувати дані питання з власної ініціативи.

Також, судом першої інстанції було критично оцінено такий доказ у справі, як протокол добровільної видачі предметів від 15 лютого 2013 року, згідно якого ОСОБА_13 у приміщенні службового кабінету №-21 УБОЗ УМВС України в Тернопільській області добровільно видав: поліетиленовий пакет білого кольору у якому знаходиться рулон з пакувальною плівкою шириною близько 50 см, відрізки використаної пакувальної плівки та клейкої ленти на якій знаходяться залишки речовини бурого кольору. ( т.1 а.с. 25).

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погоджується, оскільки відповідно до ч.3 ст.214 КПК України, здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Як вбачається з матеріалів провадження, відомості по заяві ОСОБА_13 про вчинення щодо нього злочину були внесені в ЄРДР 16.02.2013 року.

Описані вище речі були видані потерпілим ОСОБА_13 15.02.2013 року у службовому кабінеті оперативного працівника ВБ ЕОЗГЕ УБОЗ УМВС України в Тернопільській області всупереч вимогам ч.1,2 ст.41 КПК, оскільки оперативний працівник не мав права, без доручення слідчого, здійснювати процесуальні дії з власної ініціативи.

При цьому, такі дії оперуповноваженим були здійснені 15.02.2013 року, тобто ще до внесення відомостей за заявою ОСОБА_13 до ЄРДР.

Враховуючи те, що допустимість та достовірність похідних доказів, у тому числі і висновків експертів, прямо залежать від допустимості та достовірності первинних процесуальних джерел доказування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недопустимість такого доказу, як висновку судово-медичної експертизи речових доказів: шматка щільної плівки, трьох фрагментів харчової плівки, прозорої липкої стрічки типу «скотч» №-144, проведений на підставі постанови слідчого від 12 березня 2013 року, в період з 14 березня по 20 березня 2013 року, оскільки ці речі, надані експерту для проведення експертизи та надання висновку, були отримані органом досудового розслідування з порушенням вимог КПК України.

Також, вірною є оцінка суду першої інстанції такого доказу, як протоколу дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 23 березня 2013 року ( час початку 11 год.00 хв., час закінчення 13 год.00 хв.), складеного в м.Тернопіль оперуповноваженим ВБЕОЗГЕ УБОЗ УМВС України в Тернопільській області та протоколів, складених за результатами негласних слідчих (розшукових) дій по проведення контролю за вчиненням злочину від 19 березня 2013 року, по отриманню інформації під час проведення аудіо-, відеоконтролю ОСОБА_7 від 28 березня 2013 року, та по зняттю інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які визнані недопустимими доказами у справі, виходячи з наступного.

Так, Верховним Судом України у постанові від 16 березня 2017 року №5-364-кс-16 визначено, що невідкриття матеріалів сторонами в порядку ст.290 КПК України є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, окрім протоколів, в яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів. Суд, згідно з ч.12 ст.290 КПК України не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування.

Невідкриття сторонами кримінального провадження одна одній матеріалів суттєво зменшує їх доказову базу, що, в свою чергу, може негативно вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення.

Відкриття матеріалів є обов`язком сторони обвинувачення, навіть у тому випадку, коли сторона захисту не заявляє клопотання про надання доступу до них. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до всіх матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, зокрема будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання, що встановлено ч.2 ст.290 КПК, зокрема, і тих матеріалів, які є у розпорядженні сторони обвинувачення, але не будуть використовуватися нею під час судового розгляду.

Отже, у випадку ненадання доступу до клопотання, постанови, ухвали про проведення НСРД, тобто якщо слідчий, прокурор не забезпечить можливості реалізації цього права стороні захисту, суд не має допускати такі відомості як докази, відповідно до положень ч.12 ст. 290 КПК України.

Аналогічне відображення цих принципів міститься у рішенні Європейського Суду з прав людини від 11 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії» де зазначено, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх. Суд зазначив, що рішення про відмову розкрити матеріали, пов`язані з операцією щодо прослуховування телефонних розмов, результатами якого було обґрунтовано обвинувальний вирок національного суду, не супроводжувалося адекватними процесуальними гарантіями, і, крім цього, не було достатньо обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, у судовому засіданні сторона захисту порушувала питання про недопустимість таких доказів, як протоколи дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів з огляду на те, що стороні захисту у повному обсязі не відкривалися і судом не досліджувалися матеріали, які стосувалися санкціонування відповідних заходів судом.

Однак, сторона обвинувачення не надала ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення згаданих НСРД відповідно до ст.ст. 246, 260 КПК України, як не подала й доказів, що такі документи були відкриті стороні захисту в порядку ст.290 КПК України.

Аналізуючи викладене вище та надані суду першої інстанції докази у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що доказ, отриманий внаслідок проведення НСРД, за відсутності ухвали слідчого судді, постанови прокурора у разі проведення такої НСРД, як контроль за вчиненням злочину, є очевидно недопустимим.

Відповідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічний правовий принцип закріплений й у ч.4 ст.17 КПК України. Зі змісту ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (п.45) випливає, що суд, оцінюючи докази, керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може походити зі співісування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно з ч. 1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, в тому числі винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

З урахуванням викладеного, оцінивши кожен поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що за обставин, сформульованих в обвинувальному акті прокурора за ч.3 ст.355 КК України, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 примушували потерпілого ОСОБА_13 до виконання цивільно-правового зобов`язання і такі дії вчинені обвинуваченими стосовно потерпілого за попередньою змовою групою осіб та з погрозою вбивства, та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, поєднаних з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи потерпілого; а також не доведено стороною потерпілого, що за обставин, сформульованих в обвинувальному акті за ч.3 ст.189 КК України, обвинувачення за яким підтримане потерпілим ОСОБА_13 , обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вимагали у потерпілого передачі чужого для обвинувачених майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), де такі дії були вчинені обвинуваченими за попередньою змовою групою осіб, поєднані з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи потерпілого.

За таких обставин, судом було прийнято правильне рішення про визнання невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.355 КК України та ч.3 ст.189 КК України, та виправданні обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, у зв`язку з недоведеністю в діях обвинувачених складу цих злочинів.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції було істотно порушено вимоги КПК, яке полягає у тому, що суд не вправі був розглядати в одному провадженні два обвинувальних акта, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором у даному кримінальному провадженні було скеровано до суду обвинувальний акт від 06 червня 2013 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.3 ст. 189 КК України. Далі, в ході судового розгляду, прокурор прийшов до переконання про необхідність змінити раніше пред`явлене обвинувачення та 12 серпня 2014 року ним було складено новий обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.3 ст.355 України.

Однак, потерпілий ОСОБА_13 не погодився із зміненим обвинуваченням та підтримав первісне обвинувачення за ч.3 ст.189 КК України, що відповідає вимогам ч.3 ст.338 КПК України, згідно якої, якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Вказаних вимог судом першої інстанції було повністю дотримано.

Також, необґрунтованими є твердження представника потерпілого ОСОБА_13 про порушення прав останнього, так як судом не було надано йому часу для підготовки підтримання обвинувачення за ч.3 ст.189 КК України у зв`язку із зміною обвинувачення прокурором.

Так, відповідно до ч.4 ст.338 КПК України суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення.

Отже, виходячи зі змісту вказаної норми, права потерпілого в даному випадку порушені не були, а правом підготуватися для захисту від нового обвинувачення наділені лише обвинувачений та його захисник.

При цьому, відповідно до ст.340 КПК України, надання часу потерпілому для підготовки до судового розгляду передбачено, лише у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення, яке потерпілий висловив згоду підтримати, що у даному випадку не мало місця.

Будь-яких порушень вимог КПК України, які б стали підставою для скасування виправдувального вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладені вище обставини, в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, у зв`язку з чим його слід залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Тернопільської області та представника потерпілого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 залишити без задоволення, а вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.189, ч.3 ст.355 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.189, ч.3 ст.355 КК України та ОСОБА_9 за ч.3 ст.189, ч.3 ст.355 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи