КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
-----------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ТОВ «Актан 1», на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року стосовно ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Вказаним вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 28.04.2016 року укладену між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтриманням державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 . ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено їй, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання:
за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.
за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки, поклавши на неї певні обов`язки.
Не погоджуючись з вказаним вироком суду адвокат ОСОБА_2 , в інтересах ТОВ «Актан 1», подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року по справі №761/16902/16-к та призначити новий судовий розгляд.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що вказаною угодою про визнання винуватості, та як наслідок і вироком, порушуються права та законні інтереси ТОВ «Актан 1», що є єдиним учасником (власником) ТОВ «Фудмережа» та володіє 100 % його статутного капіталу.
Вивчивши апеляційну скаргу, матеріали кримінального провадження вважаю, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ТОВ «Актан 1», на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року стосовно ОСОБА_3 підлягає поверненню, оскільки вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Згідно частини 2 статті 24 КПК України гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно ч. 4 статті 475 КПК вирок, на підставі угоди, може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.
За правилами ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеннясудом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконанням судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Згідно ч. 1 ст. 458 КПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Згідно висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладеного у його постанові від 03 березня 2016 року у справі № 5-347кс15, право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11 рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).
Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
Наведене свідчить про те, що відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому статтею 394 КПК, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено частиною другою статті 24 цього Кодексу.

Відповідно до цієї норми закону кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Стосовно справи у якій подана апеляційна скарга адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ТОВ «Актан 1», у вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року стосовно ОСОБА_3 , виходячи із зазначених положень, ключовим є зясування, чи насправді вирок щодо ОСОБА_3 стосується інтересів ТОВ «Актан 1» тією мірою, що надає її представнику, згідно із частиною другою статті 24 КПК, право оскаржити його до вищих судових інстанцій.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст.205, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст.205 КК України, як надання засобів для придбання юридичної особи з метою прикриття незаконної діяльності, та ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.
Викладені у вироку стосовно ОСОБА_3 фактичні обставини кримінального провадження не містять вказівки на ТОВ «Актан 1» і ТОВ «Фудмережа», які би впливали на їх права та інтереси, та не містять даних, які дають можливість ідентифікувати ТОВ «Актан 1» та ТОВ «Фудмережа», як юридичну особу, інтереси якої стосується вирок тією мірою, що надає представнику даної юридичної особи згідно із частиною 2 ст. 24, ч. 4 ст. 394 та ч. 4 ст. 475 КПК України право оскаржити його в апеляційному порядку.
Зі змісту вироку вбачається, що він стосується виключно обвинуваченої ОСОБА_3 , яка уклала угоду про визнання винуватості. Дослідження та оцінку правомірності дій іншихфізичних осіб чи представників інших юридичних осіб, які угоду про визнання винуватості не укладали, суд не здійснював, а отже, не вирішував наперед питання про права, свободи чи інтереси в тому числі і не створював преюдицію для них (постанова Верховного Суду України від 3 березня 2016 року у справі №5-347кс15), а тому посилання на це в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_2 є безпідставними.
Враховуючи вище наведене вважаю, що інші доводи апеляційної скарги є небгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Згідно положень п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Разом з цим, належить залишити без розгляду клопотання адвоката ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року, оскільки вона не є особою, яка може оскаржувати зазначений вирок.
Керуючись ст. 394, п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ТОВ «Актан 1», на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року, стосовно ОСОБА_3 - повернути.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1