Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 673/1597/18
Провадження № 1-кп/673/19/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 р.м.Деражня

Деражнянський районний суд
Хмельницької області

в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000216 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2018 року, згідно якого обвинувачується
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нижній Новгород, Російської Федерації, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживаючий по АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, раніше судимий:

- 17.08.2012 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 08.11.2012 Нововолинським районним судом Волинської області за ч.1 ст.289,ч.4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного покарання 01.07.2014 на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2018 року, близько 22 год. 40 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу залізничної станції Деражня ВП «Жмеринська дирекція залізничних перевезень» РФ «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», розташованому по вул. Майдан Привокзальний, 12, м. Деражня, Хмельницької області, помітивши на лавці мобільний телефон «NOKIA», що належить ОСОБА_5 , прийняв рішення про його таємне викрадення.

Тоді ж, ОСОБА_4 , 19 серпня 2018 року, близько 22 год. 40 хв., перебуваючи спільно із ОСОБА_5 на лавці поблизу залізничної станції Деражня ВП «Жмеринська дирекція залізничних перевезень» РФ «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», розташованому вул. Майдан Привокзальний, 12, м. Деражня Хмельницької області, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного особистого збагачення та наживи, усвідомлюючи протиправний та суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, скориставшись відсутністю нагляду власника, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, взяв руками з лавки та помістив до власної шкарпетки на правій нозі мобільний телефон «NOKIA», моделі Nokia 150 dual sim/RM 1190, чорного кольору, вартістю 630 грн. 00 коп., із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., на якій грошових коштів не було, всього загальною вартістю 655 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_5 , і таким чином виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але свій злочинний намір не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки викрадене майно було виявлено потерпілим ОСОБА_5 .

Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_4 намагався завдати майнову шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 655 грн. 00 коп.

В ході судового розгляду сторонами була підписана та надана суду Угода про примирення підозрюваного з потерпілим від 13.12.2019 року (Далі Угода).
У судовому засіданні, в якому проводився розгляд щодо угоди з обов`язковою участю її сторін, потерпілий ОСОБА_5 заявив клопотання про затвердження укладеної 13.12.2018 року між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, Угоди та просила суд її затвердити.
Разом з тим, потерпілий підтвердив суду, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, пояснивши, що завдана йому злочином матеріальна та моральна шкода відшкодована повністю і претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої особи він не має, тому просив призначити узгоджене сторонами покарання.

Так, перевіряючи зазначену Угоду на відповідність вимогам чинного КПК України, суд встановив, що відповідно до неї потерпілий та обвинувачена особа дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення ОСОБА_4 та його правової кваліфікації за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, щодо розміру завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, відшкодування обвинуваченою особою нанесеної матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі, зобов`язання обвинуваченої особи вибачитись перед потерпілим за вчинення протиправних дій під час розгляду справи в суді, а також щодо узгодженого покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., згоди сторін на його призначення,

щодо наслідків укладення та затвердження Угоди, передбачених ст. 473 КПК України та щодо наслідків невиконання Угоди, передбачених ст. 476 КПК України і щодо умисного невиконання Угоди, а також інших істотних для відповідного кримінального провадження обставин.
В судовому засіданні обвинувачена особа зазначила, що цілком розуміє характер обвинувачення, яке їй пред`явлено та повністю визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, щиро розкаялася у вчиненому, відшкодувала завдану шкоду та визнала фактичні обставини справи встановлені слідством.

Разом з тим, обвинувачена особа зазначила, що цілком розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинені якого його обвинувачують, а вона право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Крім того, обвинувачена особа розуміє наслідки укладення та затвердження Угод про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер кожного обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, тому просила угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене сторонами покарання.
Прокурор проти затвердження даної угоди заперечила, вказуючи на непогашену судимість обвинуваченого, як на перешкоду для цього.

Заслухавши думку прокурора, сторони угоди, перевіривши умови укладання угоди, відповідність її змісту вимогам чинного кримінального процесуального законодавства України, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваної особи та потерпілого повне розуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили б їх погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з наступних підстав.
Так, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 цього Кодексу.
Разом з тим, відповідно до правил ст.ст. 468 та 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, суд погоджується з викладеною в угоді правовою кваліфікацією дій обвинуваченої особи ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, як закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тому його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, який згідно положень ст. 12 КК України відноситься до злочинів середнього ступеню тяжкості, суд визнає доведеною.
При призначенні покарання обвинуваченій особі, суд враховує умови угоди, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на «Д» обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, стан його здоров?я в цілому нормальний, по місцю фактичного проживання характеризується задовільно, раніше притягався до кримінальної відповідальності, депутатом місцевих рад не являється, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої особи судом визнаються повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне усунення заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої особи судом не встановлено.
Таким чином, суд, діючи в порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження та відповідної перевірки матеріалів самої кримінальної справи переконався, що укладення Угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді, а узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Крім того, суд дійшов висновку, що умови Угоди відповідають вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Водночас, судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення Угоди було добровільним, і сторони дійсно примирились, взяті обвинуваченою особою на себе за Угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання, а матеріальна шкода не потребує відшкодування, оскільки все викрадене майно було повернуто потерпілому в ході досудового розслідування.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Угоду про примирення від 13.12.2018 року укладену сторонами обвинувачення та захисту в даному кримінальному провадженні належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, як необхідну та достатню для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. п. 1 ч. 100, 314, 368, 370, 374, 375, 471, 474 та 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про примирення від 13.12.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Судові витрати в сумі 572 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Речові докази у справі згідно постанови слідчого від 30.08.2018 року повернути потерпілому.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим і підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку через Деражнянський районний суд Хмельницької області, який його ухвалив, до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після проголошення вручається безпосередньо обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1