Справа № 346/664/19
Провадження № 11-кп/4808/155/19
Категорія ст. 539 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.02.2019 року про встановлення щодо засудженого ОСОБА_7 адміністративного нагляду, -

з участю: прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає постанову суду такою, яка винесена суб`єктивно та упереджено, оскільки не відповідає дійсності. Вважає, рішення про встановлення адміністративного нагляду, суд першої інстанції прийняв на підставі подання начальника колонії, що ґрунтується виключно на дисциплінарних стягненнях, що накладені на нього за час відбування покарань. На думку апелянта, накладення стягнень за незастелене ліжко, за не прибрану приліжкову тумбочку, за сон у денний час, жодним чином не характеризує його як особу, що залишається небезпечною для суспільства. Вважає, що за вказаних обставин, не можливо зробити висновок, що він встановлює загрозу для суспільства. Звертає увагу суду на те, що законодавство про адміністративний нагляд морально застаріле, та діє ще з 1994 року, і ґрунтується на засадах радянських принципів, а не на європейських цінностях та декомунізації, що діють на теперішній час. Апелянт посилається на те, що він є дієздатним та працездатним чоловіком, проте його заганяють у суворі рамки постійного нагляду, обмежуючи його таким чином у можливостях повернення до повноцінного життя.

Постановою суду першої інстанції відносно засудженого ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд, виходячи з негативної характеристики засудженого, який за час відбування покарання на шлях виправлення не став, неодноразово допускав порушення режиму утримання, за що неодноразово накладались дисциплінарні стягнення, перебуває на профілактичному обліку як злісний порушник режиму утримання, не бажає працювати, що свідчить, на думку суду, про те, що засуджений залишається небезпечними для суспільства.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений підтримав доводи апеляційної скарги, вважає, що прийняте судом рішення є безпідставним;

- прокурор заперечував проти доводів поданої апеляційної скарги, просив залишити постанову суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову суду залишити без змін, з наступних підстав.

На думку колегії суддів, твердження засудженого ОСОБА_7 про відсутність підстав для встановлення щодо нього адміністративного нагляду не відповідають матеріалам справи.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

Так, як вбачається з наданих суду матеріалів ОСОБА_7 був двічі судимий, а саме: вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, та вироком цього ж суду від 27.11.2012 року за ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років 2 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.02.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення 11 місяців 4 дні, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Початок строку рахується з 15.01.2012 року, кінець строку - 11.04.2019 року.

Вбачається, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 17.01.2012 року. З 22.02.2013 року останній відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)».

З подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» вбачається, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення (а.п. 1).

Протягом строку відбування покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» ОСОБА_7 допускав порушення порядку відбування покарання, з накладенням на нього 22 дисциплінарних стягнення, з яких 21 дисциплінарне стягнення на даний час не знято та не погашене в установленому законом порядку. Оголошено 1 заохочення.

З наданих суду матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_7 допускав наступні порушення: зберігав заборонені предмети; порушував локалізацію житлової зони; перешкоджав проведенню обшуку; порушував режимні вимоги та вимоги розпорядку дня; відмовлявся від виконання обов`язків чергового.

З характеристики встановлено, що ОСОБА_7 характеризується незадовільно, та є злісним порушником установленого порядку відбування покарання (а.п. 2).

Суд першої інстанції, ухвалюючи щодо ОСОБА_7 рішення про застосування щодо нього адміністративного нагляду мотивував його тим, що останній не став на шлях виправлення і залишається небезпечним для суспільства.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином врахував всі підстави, з яким закон пов`язує необхідність застосування до осіб адміністративного нагляду, а також принцип індивідуалізації застосування обмежень, виходячи з відомостей, що характеризують засудженого, його поведінки, характеру й ступеня суспільної небезпеки скоєного ним злочину, кількості судимостей, а також його поведінки під час відбування покарання.

Доводи апелянта в частині того, що законодавство про адміністративний нагляд морально застаріле, та діє ще з 1994 року, і ґрунтується на засадах радянських принципів, а не на європейських цінностях та декомунізації, що діють на теперішній час, не впливає на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, оскільки відповідного до діючого законодавства, закон діє до втрати ним чинності, яка може наступити внаслідок його скасування, заміни його іншим законом, тощо, в той же час Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» в редакції 1994 року, є дійсним на теперішній час та не втратив чинності, тому суд першої інстанції правильно ґрунтував своє висновки, виходячи з приписів вказаного закону.

Твердження апелянта про те, що накладення на нього стягнень за незастелене ліжко, за не прибрану приліжкову тумбочку, за сон у денний час, не характеризує його як особу, що залишається небезпечною для суспільства, також не є підставами для скасування судового рішення, оскільки ступінь і характер небезпечності особи визначається цілком і повністю її вчинками, зокрема під час відбування покарання, а тому законодавство й передбачає необхідність врахування поведінки конкретної особи з рівнем її суспільної небезпеки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильно висновку про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою під час відбування покарання, зокрема зберіганням заборонених предметів, порушенням локалізації житлової зони, не виконанням певних режимних вимог, що діють у виправній колонії, демонструє, що він вперто не бажає стати на шлях виправлення, чим й залишається небезпечним для суспільства.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування постанови суду першої інстанції, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.02.2019 року про встановлення щодо засудженого ОСОБА_7 адміністративного нагляду - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5