Справа № 492/2117/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши в місті Арцизі Одеської області у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження на підставі угоди про примирення за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Прямобалка Арцизького району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 24 листопада 2018 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, ОСОБА_5 маючи при собі дві сувенірні грошові одиниці номіналом по 100 гривень кожна, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, використовуючи темний час доби та розраховуючи, що потерпілий ОСОБА_6 не зможе розпізнати сувенір та прийме дві сувенірні купюри за грошові кошти, переслідуючи єдиний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 , направився до будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, переслідуючи корисливий мотив, умисно розрахувався, спочатку однією купюрою номіналом 100 гривень, на якій зі зворотної сторони зазначено «це не гроші» та «сувенір» за два літри вина, з розрахунку по 25 гривень за 1 літр, та отримав від потерпілого ОСОБА_6 50 гривень здачі та полімерну пляшку ємністю 2 літри з вином.
Далі, ОСОБА_5 переконавшись, що потерпілий не звернув увагу на надпис на купюрі «сувенір» та «це не гроші» та прийняв одну сувенірну купюру за грошові кошти, продовжуючи злочинні дії направлені на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 шляхом обману, приблизно о 22 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, повернувся до будинку АДРЕСА_2 , де, умисно, з потерпілим ОСОБА_6 , розрахувався другою купюрою номіналом 100 гривень, на якій зі зворотної сторони зазначено «це не гроші» та «сувенір» за два літри вина, з розрахунку по 25 гривень за 1 літр, проте не зміг довести свій злочинний намір до кінця через обставини, які не залежали від нього, оскільки у потерпілого ОСОБА_6 не було повної суми здачі і вони домовились, що ОСОБА_5 забирає 2 літри вина і на наступний день прийде за здачею у вигляді 50 гривень.
Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_5 намагався заволодіти майном ОСОБА_6 на суму 200 гривень, проте не зміг довести свій злочинний намір до кінця через обставини, які не залежали від нього, оскільки 25 листопада 2018 року в денний час доби потерпілий ОСОБА_6 побачив, що дві купюри номіналом 100 гривень, які йому дав ОСОБА_5 на зворотній частині мають написи «сувенір» та «це не гроші».
В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення (злочину), щиро розкаявся в його вчиненні та дав суду показання про обставини злочину, які повністю співпадають з обставинами, які викладені у обвинувальному акті.
Потерпілий ОСОБА_6 повністю підтвердив обставини злочину, які повідомив суду обвинувачений.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 своїми діями скоїв закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), та кваліфікує ці дії за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України.
20 грудня 2018 року між потерпілим ОСОБА_6 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого, укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Згідно вказаної угоди підозрюваний ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 гривень. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Судом також встановлено, що санкцією ч. 1 ст. 190 КК України передбачене покарання, у тому числі, у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, порядок та умови звільнення від його відбування, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання обвинуваченого своєї вини.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився на призначення узгодженої ним та потерпілим міри та виду покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 гривень. Характер взятих ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Судом не вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду, а в даному випадку сторонами кримінального провадження речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 20 грудня 2018 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області