Справа № 140/229/19
Провадження №11-сс/801/123/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 31.01.2019 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження за №0000078 від 28.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, та накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Golf Variant», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_2 , який вилучено у ОСОБА_7 під час проведення огляду місця події від 27.01.2019 з метою забезпечення збереження вказаного речового доказу шляхом накладення заборони на їх використання та розпорядження з визначенням місця їх зберігання, а саме у кімнаті зберігання речових доказів та на арешт майданчику Немирівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, за адресою: вул. Гімназійна, 32 м. Немирів Вінницької області.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що відсутність заборони використання і розпорядження майном може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді, просить її скасувати та повернути йому автомобіль. Вважає рішення суду незаконним та вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам провадження, а також істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, виступ ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційних вимог, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку. Крім того постановою органу досудового розслідування від 28.01.2019 вищезазначене майно визнано речовими доказами.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, посилання апелянта на відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно не може прийматися до уваги.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, проте не перевірив співрозмірність права власності ОСОБА_7 з потребами кримінального провадження, тому доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків слідчого судді про те, що вказане майно було набуте кримінально-протиправним шляхом, колегія суддів вважає слушними.

З метою не настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, та з метою збереження майна, колегія суддів вважає за можливе передати його на зберігання власнику ОСОБА_7 .

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу шляхом заборони відчуження, який при викладених у клопотанні обставинах не буде порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 31.01.2019 про накладення арешту на майно скасувати.

Клопотання слідчого СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Golf Variant» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_2 шляхом накладення заборони їх відчуження та передати на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом.

Суддя: