АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/10/19 Справа № 703/3354/18 Категорія: п.3ч.1ст.303, 307 КПК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

скаржника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови слідчої ОСОБА_8 від 05.09.2018 року про закриття кримінального провадження №0000337,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови слідчої ОСОБА_8 від 05.09.2018 року про закриття кримінального провадження №0000337.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді скаржником ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій він просив: поновити пропущений з поважних причин строк апеляційного оскарження; скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2018 року; постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 05.09.2018 №0000337 за ст.383 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що, на його думку, вказана постанова слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню. На думку апелянта, слідча ОСОБА_8 не надала належної уваги свідченням ОСОБА_7 , як потерпілого. Майже проігнорувала той факт, що, на думку апелянта, за безпідставним обвинуваченням його в злочині, якого він не вчиняв, за заявою ОСОБА_9 було порушене кримінальне провадження №0001918 від 24.08.2017 р. за фактом начебто нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , який звертався за медичною допомогою в лікарню. Проте, апелянт вважає, що слідча ОСОБА_8 так і не провела необхідних слідчих та процесуальних дій щодо: 1) витребування з лікарні (або зі справи №0001918, з якої слідча витребувала диск з записом камер) висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , де могло бути підтвердження або спростування наявності в нього тілесних ушкоджень, тобто чи дійсно він повідомляв про злочин чи таки вчинив завідомо неправдиве повідомлення про злочин; 2) маючи наявні протиріччя в свідченнях ОСОБА_9 та апелянта, слідча так і не провела одночасного допиту між ними для встановлення справжніх обставин подій та з`ясування того, хто з учасників дає неправдиві свідчення; 3) слідча не встановила моральну та матеріальну шкоду, нанесену ОСОБА_7 як потерпілому, завідомо неправдивим повідомленням ОСОБА_9 про нібито злочин, вчинений ОСОБА_7 ; 4) слідча не проаналізувала поведінку, свідчення та умисел ОСОБА_9 , а саме той факт, що він звертався до правоохоронних органів із заявою про нібито злочин в день події 15.08.2018 р.. проте за тою заявою кримінальне провадження порушене не було, а тому він через 8 днів (23.08.2017 р.) подав повторну заяву про кримінальне правопорушення, в якій в більш жорсткій формі описав факт нібито нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , тобто, на думку апелянта, в діях ОСОБА_9 наявний умисел неправдивого повідомлення про злочин; 5) маючи явні протиріччя в свідченнях ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , слідча не провела одночасного допиту для їх усунення; 6) також слідча не надала належної оцінки відеозапису сюжету, в якому задокументовано відсутність ОСОБА_9 на стаціонарі в лікарні; 6) не надала належної уваги відеозапису з камер спостереження, так як на відео події чітко видно, на думку апелянта, відсутність агресивних ударів чи поштовхів у груди ОСОБА_9 з боку апелянта, які б могли нанести йому тілесні ушкодження, про які він заявляв тобто, на думку апелянта, в діях ОСОБА_9 наявний умисел та сам факт неправдивого повідомлення про злочин. Крім того, на думку апелянта, могло мати місце штучного створення доказів обвинувачення, коли ОСОБА_9 зареєструвався на стаціонар до лікарні, а насправді був там відсутній. Так само могли мати місце і корисливі мотиви.

Слідча ОСОБА_8 безпідставно та неаргументовано надала перевагу свідченням ОСОБА_9 , відкинувши більш вагомі докази (диски з відеозаписами, повторне подання ОСОБА_9 заяви про злочин, його відсутність в лікарні та інші) та численні свідчення свідків та потерпілого. Це свідчить про те, що слідчий не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, та прийняв рішення про закриття слідства упереджено та передчасно.

Приймаючи рішення, суд зазначив, що відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення та, що «помилкова думка особи про характер відомостей, які нею повідомляються (тобто впевненість у тому, що відомості відповідають дійсності) виключає відповідальність за ст.383 КК України.»

Проте слідча суддя з незрозумілих обставин не надала належної уваги моїм обґрунтуванням постанови про закриття провадження та факту, на якому апелянт наголошував під час судового засідання, а саме, що ОСОБА_9 вперше звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про злочин 15.08.2017 р. та в своїй заяві зазначив, що я «застосував фізичну силу у вигляді штовхання». Того разу кримінальне провадження за заявою ОСОБА_9 порушене не було, тому він 23.08.2018р. звернувся до поліції повторно з повідомленням про злочин, але на цей раз вже значно змінив опис події, аби лише відкрити кримінальне провадження, чітко зазначивши про нанесення йому тілесних ушкоджень в область грудей мною, тобто, на думку апелянта, в його діях наявний умисел неправдивого повідомлення про злочин.

Вважає упередженим і твердження судді ОСОБА_1 про те, що факт можливого симулювання хвороби та лікування ОСОБА_9 не впливає на визнання незаконною оскаржуваної постанови, оскільки даний факт може свідчити про нечесність ОСОБА_9 та про його намагання ввести слідство в оману для виправдання його незаконних дій, або для отримання матеріальної користі зі свого повідомлення про злочин.

Також суддя зазначає, що перегляд відеозапису підтвердив обставини, викладені у постанові. Але на відео чітко видно, що різких активних поштовхів у груди з боку ОСОБА_7 , які б могли нанести ОСОБА_9 тілесні ушкодження, не було. Таким чином, на думку апелянта, слідчий суддя взяла до уваги одні докази, повністю відкинувши при цьому інші. З невідомих причин не надала належної уваги всім аргументованим поясненням ОСОБА_7 , та обґрунтуванням його скарги, натомість надала перевагу явно передчасній та упередженій постанові слідчого про закриття кримінального провадження №0000337.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляцію і скасувати ухвалу суду та постанову слідчого, думку скаржника ОСОБА_7 про необхідність задоволення апеляційної скарги із зазначених у ній підстав, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про законність постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 05.09.2018 року є обґрунтованим.

Відповідно до ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження №0000337 вбачається, що під час проведення досудового розслідування були допитані особи, що були присутні 15 серпня 2017 року у міській раді, в тому числі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , проглянуто відеозапис та встановлено, що під час вказаних подій ОСОБА_12 здійснив поштовх у груди ОСОБА_11 , останнім подано 2 заяви до поліції, спочатку про здійснення поштовху, друга про заподіяння тілесних ушкоджень. У зв`язку з тим, що було встановлено, що ОСОБА_12 здійснював активні дії щодо ОСОБА_11 , тому останнім не було надано завідомо неправдиві відомості щодо вчиненого злочину, що виключає притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.383 КК України.

Як вбачається з постанови слідчої про закриття кримінального провадження від 05.09.2018 року вона обґрунтовує своє рішення тим, що після проведення слідчих дій, а саме допиту ОСОБА_7 , який вказував, що конфліктної ситуації не було, активних дій з його боку не було, ОСОБА_9 , який вказував про наявність конфліктної ситуації 15.08.2017 р. та здійснення ОСОБА_7 поштовху двома руками його в область груді, свідків ОСОБА_10 , який показав, що він бачив поштовх з боку ОСОБА_7 в груди ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які надали свідчення, що не бачили конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .. Крім того, при проведенні досудового розслідування було вилучено відеозапис з камери відеоспостереження у міській раді 15.08.2017 року о 13:37:00, при огляді якого встановлено, що о 13:36:57 ОСОБА_7 підходить ближче до ОСОБА_11 жестикулює лівою рукою та продовжує наближатись до ОСОБА_11 , після чого двома руками відпихає у область грудної клітки ОСОБА_11 , який своїми руками намагається прийняти руки Слободяника.

Колегія суддів апеляційного суду враховує той факт, що в місцевому суді був оглянутий вказаний відеозапис, під час якого було підтверджено обставини, викладені у постанові слідчої.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду про те, що при огляді відеозапису не підтверджено показання ОСОБА_7 , що між ним та ОСОБА_11 не було конфліктної ситуації та будь-яких активних дій фізичного характеру. Не підтверджено також показання ОСОБА_7 , який вказував, що лише торкнувся плечей ОСОБА_11 , а відбувся саме поштовх руками в область його грудей.

Також з матеріалів кримінального провадження №0000337 вбачається, що під час проведення перевірки, проведеної слідчою Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , також були перевірені доводи ОСОБА_7 щодо можливого завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_9 про злочин, вчинений ОСОБА_7 , які не знайшли свого підтвердження і з цим висновком погодився місцевий суд, а також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду та висновком слідчої про те, що постанова слідчої Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження №0000337 від 05.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України винесена у відповідності до чинного законодавства, оскільки не було встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_9 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги по суті, то колегія суддів апеляційного суду не приймає їх до уваги, оскільки в ході проведення досудового слідства, доводи скаржника були предметом дослідження і не знайшли свого підтвердження, тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги скаржника.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду констатує той факт, що всебічним, повним та неупередженим дослідженням всіх обставин кримінального провадження не встановлено наявність обов`язкових ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України.

Жодних доводів, які можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді, зокрема і такі, котрі давали підстави вважати, що слідчим суддею при розгляді скарги не були враховані обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді скарги, в апеляційній скарзі скаржника ОСОБА_7 не наведено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчим правильно дано правову оцінку діям ОСОБА_9 , оскільки в ході розслідування слідчою встановлено відсутність в його діях, як суб`єктивної, так і об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.284, 303, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови слідчої ОСОБА_8 від 05.09.2018 року про закриття кримінального провадження №0000337 за ч.1 ст.383 КК України залишити без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :