Номер провадження: 11-сс/813/422/19
Номер справи місцевого суду: 520/283/19 1-кс/520/2699/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2019 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001097 від 23 листопада 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2019 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, продовжений строк тримання під вартою до 02 травня 2019 року. В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава в розмірі 260 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 499 460 гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисник обґрунтував тим, що жодний з ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, передбачений ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений, а всі доводи засновані лише на припущеннях.

Крім того, слідчий суддя не взяв до уваги майновий стан підозрюваного та неспроможність останнього внести заставу у визначеному розмірі, та не рахував, що підозрюваний є єдиним годувальником своєї сім`ї.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , слідчий суддя в цілому дотримався вимог ст.199 КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється в тому приблизно о 12.00 годині 16.11.2018 ОСОБА_11 прибула до будівлі ПАТ АБ «Укргазбанк», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 7, для зустрічі з головним фахівцем відділу врегулювання проблемної заборгованості Одеської обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_9 , для з`ясування проблемних моментів з автомобілем «Audi А6», державний номер реєстрації НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 .
Під час розмови в приміщені зазначеного банку ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_11 , про те, що на автомобіль «Audi А6», державний номер реєстрації НОМЕР_1 , ПАТ АБ «Украгазбанк» накладено обмеження по розпорядженню автомобілем.
Приблизно о 13.30 годині ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_13 , разом з ОСОБА_11 вийшов з будівлі банку на вулицю, де повідомив останній, що є інші варіанти вирішення проблем по зняттю банківських обмежень на зазначений автомобіль, а саме: зменшення вартості оцінки автомобілю, проведення через «чорних» нотаріусів угоди по автомобілю, тощо, і що він сам це може вирішити. І в залежності від того, який варіант вона вибере він вимагав від 1 тисячі доларів США до 4 тисяч доларів США. Також, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_14 винен йому кошти за бензин, який він витратив на поїздку до м. Запоріжжя, де був затриманий автомобіль «Audi», моделі «A6», номер шасі НОМЕР_2 , державний номер реєстрації НОМЕР_1 .
В подальшому 27.12.2018 приблизно о 15.00 годин ОСОБА_11 біля будівлі ПАТ АБ «Украгзабанк» по вул. Пушкінська, 7 в м. Одеса зустрілась з ОСОБА_9 . Під час зустрічі останній їй повідомив, що за не вчинення перешкод у користуванні автомобілем «Audi», моделі «A6», номер шасі НОМЕР_2 , державний номер реєстрації НОМЕР_1 , на протязі року, йому необхідно передати 2 тисячі доларів США.
Також під час зустрічі 27.12.2018 ОСОБА_11 передала ОСОБА_9 талони на паливо в об`ємі 100 літрів, які він вимагав на попередніх зустрічах.
Приблизно о 13.30 годин 04.01.2019 ОСОБА_11 за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_13 , прибула для зустрічі з останнім, для передачі раніше обумовленої суми у розмірі двох тисяч доларів США. Під час спілкування ОСОБА_11 з ОСОБА_9 , яке відбувалось через дорогу від ПАТ АБ «Украгазбанк», останній їй запропонував пройти до автомобілю білого кольору марки «Рено Кенгу», державний номер реєстрації НОМЕР_3 , який стояв навпроти та перебував у користуванні ОСОБА_13 . Коли ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_9 сіла на переднє пасажирське сидіння автомобіля, то побачила, що на водійському сидінні сидить раніше не знайомий їй чоловік, який був керівником ОСОБА_9 ОСОБА_13 . При цьому ОСОБА_9 сів на заднє сидіння автомобіля та наказав ОСОБА_11 покласти гроші, на що остання поклала 2 тисячі доларів США на приладову панель автомобіля «торпеду», після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вийшли з автомобілю.
Після того як неправомірна вигода в сумі 2 тисяч доларів США була за вказівкою ОСОБА_9 покладена на приладову панель автомобіля «торпеду», ОСОБА_13 , діючи за попередньо узгодженим з ОСОБА_9 планом різко розпочав рух по вул. Пушкінській, повернувши на вул. Дерибасівську, з якої повернув на вул. Рішельєвську, побачивши, що за його автомобілем слідує автомобіль працівників УСБУ в Одеській області, ОСОБА_13 різко почав рух задом та повернув на вул. Дерибасівську, з якої повернув на вул. Єкатерининську, де завернув до магазину «Calioppe», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Єкатерининська, 17, де напроти входу полишив автомобіль, забрав грошові кошти, раніше передані ОСОБА_11 в якості неправомірної вигоди та втік.
04.01.2019 року у період часу з 21 години 22 хвилин по 22 годину 19 хвилин, на підставі вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчим проведено обшук автомобіля марки «Рено», моделі «Кенгу», державний номерний знак НОМЕР_3 , в ході якого виявлено та вилучено сліди люмінесцентного порошку у салоні та на серветках; постанову від 05 грудня 2018 року на 1 аркуші; цифровий накопичувач інформації сріблястого кольору; цифровий носій інформації карта пам`яті із написом Renault.
В свою чергу, ОСОБА_9 в подальшому о 14 годині 26 хвилин 04.01.2019 року був затриманий співробітниками СУ ГУНП в Одеській області в порядку ст. 208 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 04.12.2018 року, протоколом обшуку автомобіля, протоколом про проведення негласних слідчих дій, протоколом вилучення, протоколом огляду, протоколом вилучення грошових коштів, протоколом вручення грошових коштів, протоколами додаткового допиту свідка ОСОБА_11 , рапортами працівників УСБУ в Одеській області, відеофайлами камер відеоспостереження, протоколами допитів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_9 , оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий в клопотанні та наданих матеріалах, а також прокурор в судовому засіданні апеляційного суду довели, що ризики передбачені пунктами 1 3 та 4 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 не зменшились і продовжують існувати, зокрема останній, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

У разі визнання ОСОБА_9 винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, оскільки кримінальний закон виключає можливість застосування до осіб, що вчинили корупційний злочин, положень статей 69, 75 КК України.

Також апеляційний суд приймає до уваги той факт, що з місця вчинення злочину ОСОБА_9 зник, і в подальшому був затриманий співробітниками СУ ГУНП в Одеській області в порядку ст. 208 КПК України.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування на теперішній час не зменшився і продовжує існувати.

Враховуючи характер і обставини вчиненого злочину, та той факт, що серед свідків є особи, які були колегами підозрюваного ОСОБА_9 по роботі в банку, апеляційний суд вважає, що продовжує існувати ризик того, що перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою схилити його до зміни своїх первинних показань, що, в свою чергу, буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

З клопотання слідчого вбачається, що для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ще ряд процесуальних дій, а саме: отримати результати хімічної та комп`ютерно-технічної експертиз, допитати в якості свідків співробітників ПАТ АБ «Укргазбанк», головного державного виконавця Першого Малиновського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області та особу, на яку зареєстровано право власності на автомобіль марки «Рено Кунгу», НОМЕР_3 , виконати інші слідчі та процесуальні дії.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 та дозволить органу досудового розслідування контролювати його місце перебування.

При цьому обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлені.

Доводи сторони захисту про те, що через майновий стан підозрюваний не спроможний внести заставу у визначеному надвеликому розмірі, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такий розмір застави встановлений відповідно до порядку, передбаченому ст.182 КПК України і надано належне обґрунтування саме такої суми в ухвалі Одеського апеляційного суду від 05.01.2019 року, якою застосований до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника захисника ОСОБА_7 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199,309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 02 травня 2019 року із можливістю внесення застави в розмірі 260 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 499 460 грн., а також встановлені обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4