ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/111/19 Справа № 195/1820/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000670 за апеляційною скаргою прокурора Томаківського відділу Нікопольскої місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Геройське Сакського району АР Крим, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 24.01.2017 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 140 годин громадських робіт;

- 24.02.2017 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання покарання призначеним Томаківським районним судом від 24.01.2017 року до 3 років 15 днів позбавлення волі. Згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Відповідно до вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 року, вирок Томаківського районного суду від 24.02.2017 року скасовано в частині призначеного покарання, призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Згідно ст. 72 КК України вирок Томаківського районного суду від 24.01.2017 року виконувати самостійно,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року ОСОБА_8 визнано винною за ч. 2 ст. 389 КК України та призначено їй покарання у виді у виді 5 місяців арешту. На підставі ст.72 КК України переведено невідбуте покарання у вигляді невідпрацьованих 136 годин громадських робіт за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2017 р. в 17 днів арешту. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 р. та за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2017 р., призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі з відбуванням його у кримінально-виконавчій установі.

ОСОБА_8 за цим вироком визнано винною та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2017 ОСОБА_8 визнано винною за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 140 годин громадських робіт. 30.03.2017 ОСОБА_8 , була направлена для відбування покарання на підставі вищевказаного вироку за місцем свого проживання, а саме - до Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Розпорядженням голови Вищетарасівської сільської ради № 1-к від 30.03.2017 ОСОБА_8 визначено виконання громадських робіт у вигляді благоустрою території Вищетарасівської сільської ради, які підлягали виконанню з 31.03.2017 року. Так, ОСОБА_8 будучи в належній формі ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання у вигляді 140 годин громадських робіт, про що була письмово попереджена, ігноруючи вимоги законодавства, умисно, без поважних причин, ухилилася від відбування покарання у вигляді громадських робіт, та з присуджених їй Томаківським районним судом Дніпропетровської області 140 годин громадських робіт, відпрацювала лише 4 години.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування вказав, що при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні нею злочину, суд першої інстанції повинен був перевірити чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею КК України вона передбачена, чи винна обвинувачена у скоєнні цього кримінального правопорушення, чи підлягає обвинувачена покаранню за вчинене кримінальне правопорушення та зазначити у вироку докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Тобто, вирок суду містить лише обставини, що стосується обставин обвинувачення без оцінки жодного доказу з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Судом було зазначено лише перелік доказів, які було досліджено в ході судового розгляду, тоді як сам аналіз по кожному не проводився, та не зазначені, які саме обставини підтверджують саме ці докази.

Обвинувачена ОСОБА_8 в засідання суду апеляційної інстанції не з`явилася. Про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Дані про поважність неявки обвинуваченої до суду не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченої, відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст.. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Також обвинувальний вирок, ухвалений судом, повинен відповідати положенням ст.ст. 368, 374 КПК України.

Судом першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано не було.

Так, при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні нею злочину, суд першої інстанції повинен був виконати вимоги вищезазначених норм Закону. Зокрема, під час судового розгляду суд мав перевірити: чи мале місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містять ці діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність вони передбачені; чи винна обвинувачена у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачена покаранню за вчинене кримінальне правопорушення та зазначити у вироку докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Апеляційним переглядом встановлено, що у вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області викладено лише ті обставини, за яких обвинувачується ОСОБА_8 , без оцінки жодного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. В даному конкретному випадку суд не конкретизував, на підставі яких письмових доказів, на що є посилання у мотивувальній частині вироку, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченої, а натомість було приведено лише перелік письмових матеріалів у кримінальному провадженні, які було досліджено в ході судового розгляду, за відсутності проведення аналізу кожного доказу окремо,без зазначення відомостей з приводу того, які обставини підтверджуються саме цими доказами, та без викладення судом висновків щодо оцінки даних доказів у точних категоричних судженнях, які б виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.
Отже, на переконання колегії суддів, допущені судом порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними і такими, що перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Разом з тим, порушення судом вищенаведених вимог кримінального процесуального закону не відноситься до передбаченого ч. 1 ст. 415 КПК України переліку безумовних підстав призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права та законність, дотримання яких не було забезпечено під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В даному випадку суд апеляційної інстанції позбавлений можливості належним чином перевірити доводи апеляційної скарги на предмет вищевикладених фактів та ухвалити нове судове рішення, оскільки це пов`язано з повторним дослідженням обставин, встановлених під час розгляду цього кримінального провадження судом першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону і з урахуванням загальних засад кримінального провадження, вважає, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Отже, скасовуючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційної скарги прокурора, однак вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду як такі, що мають суттєве значення у цьому кримінальному провадженні.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Томаківського відділу Нікопольскої місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України скасувати.
Призначити у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4