Справа № 206/185/17
Провадження № 1-кп/206/13/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0001764, об`єднаного з кримінальним провадженням № 0000046 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Зачепилівка Харківської області, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого постійного місця мешкання, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник-адвокат ОСОБА_8 ,

потерпілий ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :
03.11.2015 року близько 13 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись біля садової ділянки № НОМЕР_1 на території садового товариства «Енергетик» в м. Дніпропетровську, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вступив у попередню змову з іншою особою ( ОСОБА_10 , який вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 12.01.2017 року засуджений за вчинення даного злочину).
Продовжуючи злочинний намір, розуміючи, що їх дії фактично є таємними для оточуючих, діючи з корисливою зацікавленістю, ОСОБА_5 , вчиняючи злочин спільно з іншою особою ( ОСОБА_10 , який вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 12.01.2017 року засуджений за вчинення даного злочину), перелізли через паркан та проникли на огороджену територію вказаної садової ділянки, де діючи умисно, з корисливих мотивів, через розірвану частину металевої сітки сараю, незаконно проникли до приміщення сараю, звідки таємно викрали диван, що складається з дерев`яного каркасу та матрацу бежевого кольору, розміром 1 м х 1,5 м, належний потерпілому ОСОБА_11 .
Заволодівши викраденим, ОСОБА_5 разом з іншою особою ( ОСОБА_10 , який вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 12.01.2017 року засуджений за вчинення даного злочину), з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в корисливих для себе цілях, у зв`язку з чим, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 764 від 15.04.2016 року заподіяли потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки на суму 400 гривень.
Далі, продовжуючи своє злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_5 10.01.2018 року приблизно о 08 годині 00 хвилин перебував разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 в будинку АДРЕСА_2 , яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, № 1, за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_5 , де сумісно розпивали спиртні напої. В ході сумісного вживання спиртних напоїв на побутовому ґрунті між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 виникла словесна сварка, яка в подальшому продовжилась на подвір`ї вищевказаного будинку, під час якої у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Того ж дня приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, перебуваючи біля будинку № 23 по вул. Лізи Чайкіної садівницького товариства «Енергетик», яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, 1, підійшов до останнього та штовхнув його, в наслідок чого ОСОБА_9 впав на землю. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 наніс лежачому ОСОБА_9 правою рукою, стиснутою у кулак, не менше шести ударів в голову в область лоба та носа. Далі ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, завдав потерпілому ОСОБА_9 правою ногою не менше п`яти ударів в область правої тім`яної долі, після чого залишив останнього на подвір`ї і зник з місця скоєння злочину.

У результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню з вогнищевим геморагічним забоєм правої тім`яної долі, гострої субдуральної гематоми праворуч, закритого перелому кісток носу та зовнішньої стінки верхньощелепної пазухи ліворуч, гемо синусу, параорбітальних гематом праворуч та ліворуч, саден м`яких тканин обличчя та голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 576е від 23.02.2018 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав частково: по епізоду крадіжки дивану у потерпілого ОСОБА_11 - визнав повністю ( ст..185 ч.3 КК України) , за ст.121 ч.1 КК України вину не визнав суду показав, що в 2015 році він разом з ОСОБА_13 з сараю , розташованого в с/т «Енергетик» викрали диван , який в подальшому реалізували на власний розсуд. Свою причетність до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 повністю заперечував, пояснивши, що тілесних ушкоджень як в той день, так і в інші дні нікому не спричиняв, з потерпілим не бився, вважає, що як потерпілий, так і свідки його оговорюють.
Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, тому суд відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за відсутності потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_9 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив суду, що саме обвинуваченого впізнає як особу, який скоїв відносно нього злочин та розказав, що 10.01.2018 року близько 15 год., повертався з магазину до місця свого проживання, а саме: садівничне товариство «Енергетик», яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, 1, раптово ззаду до нього підійшов ОСОБА_5 та зі словами: «Віддай сумку», наніс удар по голові, від якого потерпілий впав на землю та зрозумівши, що не може піднятись, зателефонував своєму сину ОСОБА_14 з проханням про допомогу, який в подальшому відвіз його до лікарні.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 вказав, що потерпілий ОСОБА_9 його батько, в той день батько подзвонив йому на мобільний телефон та повідомив, що в нього віднялись ноги та він лежить на території садового товариства. Він з кумом поїхав його шукати, а коли знайшли, то побачили, що батько лежить в кущах весь побитий. Він став розпитувати у місцевих безхатченків, які заселились в садові будиночки на зиму, хто причетний до побиття батька і йому розповіли , що ОСОБА_15 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показав, що як кум та товариш свідка ОСОБА_14 допомагав йому у пошуках батька на території садового товариства « Енергетик», де, розпитуючи безхатченків, які на той момент знаходились на ділянці садового товариства, з`ясували, що батько кума лежав в кущах весь побитий. Підійшовши до вказаного місця, побачив потерпілого, що лежав у кущах прикиданий листям, який мав тілесні ушкодження на голові та обличчі, які явно свідчили про побиття останнього, оскільки такі ушкодження не могли утворитись від падіння. В подальшому, пізно у вечорі повернувшись до раніше вказаного безхатченком місця перебування людини, яка побила ОСОБА_9 - ОСОБА_5 , побачили останнього лежачого на ліжку, оглянувши якого, побачили ушкодження на руках та кров на черевиках.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , показав суду, що оскільки не має постійного місяця проживання періодично проживав в покинутому дачному будинку, розташованому на території с/т «Енергетик» куди інколи приходив заночувати ОСОБА_5 . Десь в січні місяці 2018 року близько 08 год. ранку до нього прийшов ОСОБА_9 із пляшкою горілки та в цей же час прийшов ОСОБА_5 . Приблизно через годину спільного вжиття алкогольних напоїв, раптово між потерпілим та ОСОБА_5 відбулась суперечка, під час якої останні вийшли із будинку на вулицю та потерпілий штовхнув ОСОБА_5 , після чого обвинувачений наніс не менше 10 ударів по голові та обличчю ОСОБА_9 та після того, як той впав на землю ще 7-8 ударів ногами по всім частинам тіла. Чим закінчилась бійка свідку невідомо, оскільки він, побоюючись ОСОБА_5 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе дуже агресивно, покинув територію дачної ділянки.
Свідок ОСОБА_17 показав суду, що безпосереднім свідком побиття ОСОБА_5 потерпілого він не був, та про вказані події дізнався від знайомих, хто це був - вже не пам`ятає, які там перебували, пояснив, що від тих осіб дізнався про побиття потерпілого саме обвинуваченим , останні повідомили йому , де лежав побитий ОСОБА_9 . Вказану інформацію він, свідок, в подальшому повідомив сину потерпілого, який шукав батька.
Не дивлячись на часткове визнання своєї провини обвинуваченим, його винуватість повністю знайшла своє підтвердження безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, належність і допустимість яких ніким не оспорюється:

-по епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 :
-протоколом огляду місця події від 05.11.2015 року та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що садова ділянка № НОМЕР_1 садового товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » має паркан, що перешкоджає вільному доступу до домоволодіння та недобудований гараж, що підтверджує покази ОСОБА_5 про місце та спосіб вчинення ним правопорушення (Т. І а.п. 12-14);
-протоколом огляду предмету від 24.11.2015 року, відповідно до якого, за адресою АДРЕСА_3 було оглянуто диван, що підтверджує покази ОСОБА_5 щодо факту реалізації викраденого майна третій особі ( т.1 а.п. 26-27);
-також в судовому засіданні було досліджено протокол огляду відеозапису, на якому зафіксовано, як ОСОБА_5 за допомогою ОСОБА_10 03.11.2015 року о 13 год. 40 хв. несуть диван, викрадений з садової ділянки № 165/2 СТ «Енергетик» (т. 1 а.п. 56-57);
- протоколом слідчого експерименту від 16.05.2016 року та таблицею зображень до нього, за участю ОСОБА_5 , який у присутності двох понятих, показав та розказав місце та спосіб скоєння правопорушення (Т. 1 а.п. 159-163);
- висновком експерта № 764 від 15.04.2016 року, відповідно до якого вартість дивану, що складається з дерев`яного каркасу та матрацу, становить 400 грн. (Т. 1 а.п. 45-50).
- по епізоду спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 :
- протоколом огляду місця події від 11.01.2018 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості за адресою: АДРЕСА_4 , на якій знаходиться купа сміття та покинутий будинок не придатний до проживання, під час огляду території на землі були виявленні сліди речовини бурого кольору (Т. 1 а.п. 9-11), в яких, відповідно до висновку експерта від 01.02.2018 року за № 121, виявлена кров людини з антигеном Н, що не виключає можливості походження цього сліду від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливість походження зазначеного сліду від потерпілого , оскільки згідно висновку експерта № 120 від 23.01.2018 року кров останнього належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 4 а.п. 123) , і це також підтверджує покази потерпілого ОСОБА_9 стосовно місця нанесення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та покази свідка ОСОБА_14 щодо місця виявлення потерпілого;
- відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 576е за даними медичної документації у потерпілого ОСОБА_9 були виявлені наступні тілесні ушкодження, а саме:

-тяжка закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 2 ступеню з вогнищевим геморагічним забоєм правої тім`яної долі, гостра субдуральна гематома праворуч, закритий перелом кісток носу та зовнішньої стінки верхньощелепної пазухи ліворуч, гемосинус, параорбітальні гематоми праворуч та ліворуч, садна м`яких тканин обличчя та голови, які згідно висновку відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя ( Т. 4 а.п. 84);

-відповідно до протоколу огляду речей від 11.01.2018 року, були оглянуті речі обвинуваченого ОСОБА_5 , на яких виявлені плями речовини бурого кольору (т. 4 а.п. 13-17), що відповідно до висновку експерта № 123 від 01.02.2018 року є кров`ю людини, що не виключає можливості походження цих слідів від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н, або, у разі можливого змішення крові від двох (чи більше), осіб, в крові яких виявлені групові властивості, а саме від особи групи А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н (або без нього) і групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості домішку крові у зазначених слідах від потерпілого ОСОБА_9 , та не виключає можливості походження зазначених слідів від ОСОБА_5 (т.4 а.п. 138-142), оскільки його кров, згідно висновку експерта №119 від 23.01.2018 року, відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 4 а.п. 114-115);
- протоколом огляду речей від 11.01.2018 року, відповідно до якого було оглянуто речі потерпілого ОСОБА_9 , на яких наявні механічні пошкодження з лівої сторони у вигляді розрізу та сліди речовини бурого кольору (т.4 а.п.19-22), що відповідно до висновку експерта від 01.02.2018 року за № 122 є кров`ю людини та не виключає можливості походження цих слідів від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, тобто не виключає можливості походження цих слідів від потерпілого та виключається можливість походження від обвинуваченого ОСОБА_5 (т.4 а.п. 150-154), оскільки згідно висновку експерта №119 від 23.01.2018 року, кров обвинуваченого належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 4 а.п. 114-115);
- згідно висновку експерта від 19.02.2018 року № 86 в слідах на чоботах, вилучених в ході проведення огляду речей від 11.01.2018 року, належних ОСОБА_5 (т. 4 а.п. 13-17), встановлена наявність крові та виявлений білок людини, при серологічному дослідженні виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості походження крові від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_9 ,, враховуючи групову приналежність його крові (т. 4 а.п. 161-164) ;
- протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та відеозаписом до нього від 06.02.2018 року, з якого вбачається, що обвинувачений в присутності захисника та судово-медичного експерта розказав та показав обставини скоєння ним злочину, а саме характер та кількість нанесених ним ударів потерпілому ОСОБА_9 10.01.2018 року ( т.1 а.п.200-205), що відповідно до висновку експерта від 23.02.2018 року за № 581е свідчить про те, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження в області голови не суперечать механізму їх утворення, на які вказує ОСОБА_5 (т. 4 а.п. 225-229);
- згідно протоколу проведення слідчого експерименту та відеозаписом до нього від 15.02.2018 року за участю свідка ОСОБА_12 , з якого вбачається, що свідок в присутності понятих та судово-медичного експерта розказав та показав про обставини нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , зокрема механізм та кількість нанесених ударів, що згідно з висновком експерта від 23.02.2018 року за № 582е виявлені у потерпілого тілесні ушкодження в області голови, а саме їх локалізація та характер , не суперечать механізму їх утворення, на які вказує свідок (т. 4 а.п. 231-232).
Суд вважає вину ОСОБА_5 повністю доведеною вищенаведеними доказами, що були досліджені в судовому засіданні.
Судом в ході судового розгляду при дослідженні даних письмових доказів порушень вимог ст. ст. 104, 223, 240 КПК України не встановлено.
Суд розцінює поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду та часткове визнання вини, як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливій для нього судово-слідчій ситуації.
При цьому суд критично оцінює посилання захисту на відсутність належних доказів причетності обвинуваченого до заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, оскільки вони спростовуються показами очевидця даних подій свідка ОСОБА_12 про обставини скоєння злочину обвинуваченим, показами свідка ОСОБА_17 , який підтвердив, що зі слів свідків, які вже померли ( ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ) та свідка ОСОБА_12 йому було відомо, що саме ОСОБА_5 причетний до скоєння даного злочину, а також висновками судово-медичних та імунологічних експертиз про те, що на предметах одежі, вилученої у обвинуваченого, знайдена кров людини, групова приналежність якої відповідає групі крові потерпілого ОСОБА_9 , а також протоколом слідчого експерименту за участі самого ОСОБА_5 , який послідовно розповів про обставини скоєння ним даного злочину, які узгоджуються та не протирічать іншим доказам, належність і допустимість яких судом не піддана сумніву.

Показання обвинуваченого про те, що ці свідчення він давав під впливом фізичного насильства з боку працівників правоохоронних органів спростовуються наданим прокурором витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно з яким на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито кримінальне провадження, відомості про яке були внесені за заявою ОСОБА_5 за відсутністю складу злочину в діях посадових осіб Самарського ВП.(т. 5 а.п 53-54).
Аналізуючи належні і допустимі докази в їх сукупності, суд приходить до однозначного висновку, що ОСОБА_5 вчинив дії, які виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, потерпілому ОСОБА_9 , і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, а також скоїв кримінальне правопорушення, що виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення, скоєне за попередньою змовою групою осіб, і його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий (Т. 3 а.п. 10), знаходиться на «Д» обліку у лікаря психіатра КЗ "ДЦРЛ" ДОР" з 1995 року. Лікувався в ДКПЛ у відділеннях № 1,31 з 26.06.2016 року по 16.08.2016 року з діагнозом : Легка розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, ускладнена зловживанням алкоголю. F70. Знаходився на лікуванні у лікаря психіатра КЗ "ДКПЛ" ДОР" з діагнозом : легка розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, ускладнена зловживанням алкоголю (Т. 3 а.п. 14,15), скоїв злочини, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 09.02.2018 року за № 47, а також висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 22.11.2018 року за № 198 ОСОБА_5 на хронічне душевне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє в теперішній час легку розумову відсталість з поведінковими розладами. Під час інкримінованого йому діяння та на теперішній час він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 4 а.п. 189-191, т. 5 а.п.23-26);
Обставини, які відповідно до ст.ст. 66,67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлені.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкцій статтей КК України у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України, виходячи з наступного.
Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.
Згідно з ч. 5ст. 72 КК України(в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року, чинній до 20.06.2017), зарахування судом строку попереднього ув*язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув*язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України № 2046-VІІІ від 18.05.2017, який набув чинності з 21.06.2017, частину п`яту статті 72 КК України викладено в новій редакції, згідно з якою попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17 викладено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно з якою положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2с т. 4 КК України.
Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII(пряма дія Закону № 838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1ст. 5 КК України).
Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIIIв силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIIIмає переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Як встановлено вивченням матеріалів кримінального провадження , злочин, передбачений ст..185 ч.3 КК України, вчинено останнім 03 листопада 2015 року, отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, підлягає зарахуванню у строк покарання обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з 17.01.2018 року (включно) до 06.03.2019 року (включно) на підставі ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експерта було вирішено вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 12.01.2017 року, яким ОСОБА_10 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 - у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 121 КК України - у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
За сукупністю злочинів відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) у строк остаточного покарання ОСОБА_5 зарахувати строк його попереднього ув`язнення, відбутий ним у межах цього кримінального провадження з 17.01.2018 року по 06.03.2019 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 413 дням попереднього ув`язнення відповідають 826 днів позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 17 січня 2018 року.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Речові докази по справі:
-куртку зимову, джинсові брюки повернути ОСОБА_5 ;
-куртку зимову, брюки, светр, футболку повернути ОСОБА_9 ;
-чоботи, залишки змивів на витяжки на ниточках марлі з контрольним зразком марлевої серветки в паперовому конверті знищити;
-зразок крові ОСОБА_5 на марлевій серветці, марлевий тампон зі змивом в паперовому конверті, знищити;
-слід взуття та мікрочастки залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження;
-CD-R диск, який містить два аудіофайли - залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1