Ухвала
Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 504/934/16
провадження № 51-2054 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 вересня 2017 року.
До Верховного Суду в черговий раз надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 на вказані судові рішення щодо нього разом із клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження цих рішень. Цей строк, як зазначає засуджений, він пропустив з вини колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, які розглядали його попередні касаційні скарги та повертали їх, не знайшовши підстав для поновлення такого строку.
Згідно з матеріалами провадження за касаційною скаргою, колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду своїми ухвалами від 23 березня,

16 квітня, 18 червня, 18 жовтня, 27 листопада, 21 грудня 2018 року та 18 січня

2019 року відмовляли ОСОБА_4 у задоволенні його клопотань про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси

від 25 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 12 вересня 2017 року, оскільки він не вказував на такі причини пропуску цього строку,

які можна було б визнати поважними, а суд касаційної інстанції не знаходив підстав для його поновлення.
Згідно з ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців

з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно

є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Однак, у клопотанні засуджений ОСОБА_4 вкотре не наводить поважності причин пропуску строку касаційного оскарження судових рішень щодо нього, які могли би бути підставою для його поновлення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції не знайшов підстав для його поновлення.
Таким чином підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 строку касаційного оскарження судових рішень щодо нього колегія суддів не вбачає, а тому у задоволенні його клопотання слід відмовити, а касаційну скаргу повернути.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 12 вересня 2017 року, а касаційну скаргу повернути разом

з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3