Справа № 761/1209/19
Провадження № 1-кс/761/1317/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013363 від 18.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

11 січня 2019 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013363 від 18.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України про накладення арешту на житловий будинок, площею 456,02 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 224; земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:5215, площею 0,1 га; земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Фізкультурна, 13, кадастровий номер: :01:005:0049, площею 0,0813 га, власником яких на даний час є Товариство з обмеженою відповідальністю «СР113» (), з позбавленням права на відчуження та розпорядження вищевказаними майном.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0013363, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив суд задовольнити, зазначивши, що вказане нерухоме майно, є предметом злочинного посягання.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, представника потерпілого, вивчивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з витягу з кримінального провадження №0013363, до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Дані матеріалів клопотання свідчать про те, що майно на, яке прокурор просить накласти арешту у кримінальному провадженні за №0013363 від 18.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КК України, оскільки в ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені слідством особи заволоділи шахрайським шляхом саме цим нерухомим майном.

Також, матеріалами клопотання підтверджується, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України було вчинено, а зазначене вище нерухоме майно має значення речового доказу для доведення обставин, що підлягають доказуванню в межах кримінального провадження №0013363, у зв`язку з чим, клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013363 від 18.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на:

-житловий будинок, площею 456,02 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 224;

-земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:5215, площею 0,1 га;

-земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Фізкультурна, 13, кадастровий номер: :01:005:0049, площею 0,0813 га,

власником яких на даний час є Товариство з обмеженою відповідальністю «СР113» (), з позбавленням права на відчуження та розпорядження вищевказаними майном.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 .

Слідчий суддя