Справа № 196/487/19
№ провадження 1-кп/196/67/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 10 квітня 2019 року, укладену в кримінальному провадженні №0000152 від 22.03.2019 р., яке надійшло до суду з Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопідкряж Царичанського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, інвалідом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.04.2017р. Царичанським районним судом за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 в червні 2018 року (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на горі, яка розташована неподалік с. Новопідкряж Царичанського району Дніпропетровської області, побачив дикоростучий кущ рослини коноплі. Достовірно знаючи, що вказана рослина є наркотичним засобом канабісом, реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичної речовини канабісу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, без мети збуту, ОСОБА_4 зірвав вказаний кущ, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб канабіс у невстановленій досудовим розслідуванням кількості.

Далі ОСОБА_4 , висушив зірваний кущ рослини коноплі, подрібнив його до речовини придатної для вживання, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб канабіс, після чого почав зберігати при собі для власних потреб, а саме для власного вживання шляхом куріння, без мети збуту до 22.03.2019р.

Відповідно до висновку експерта № 1/8.6/1156 від 29.03.2019, надана на дослідження 28.03.2019 речовина рослинного походження зеленого кольору масою 16,589 г, вилучена у ОСОБА_4 є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 14,897 г.

Отже, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.
Під час досудового розслідування 10.04.2019 року, підозрюваний ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 та начальник Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, під час судового провадження.
Сторони узгодили покарання ОСОБА_4 за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, а саме у виді двох років позбавлення волі.
На момент підписання угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 були зрозумілі наслідки укладення такої угоди, викладені у ст.473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (п.1 ч.4 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (п.1 ч.3 ст.424 КПК України). Крім того, підозрюваним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1,4 пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Просив затвердити зазначену угоду та призначити узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор, захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, посилаючись на те, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України.

Крім того, судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст. 309 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто відповідно до ч.6 ст. 474 КПК України, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, аніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наслідки не виконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, аніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6,7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Суд переконався, що в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, учасники підготовчого судового засідання не заперечують проти затвердження даної угоди.
Вид та міра покарання, які узгоджені сторонами, виходячи із вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, а також ураховуючи особу обвинуваченого, що він раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних на ОСОБА_4 не надходило, відповідає загальним засадам призначення покарання.
При призначенні покарання враховано тяжкість злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
Отже, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Розподіл процесуальних витрат слід здійснити на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст. 315, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 квітня 2019 року між начальником Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді двох років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обраховувати з дня набрання вироком суду законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів в розмірі 858 грн.00 коп.

Речові докази: спецпакет експертної служби № 117868 з речовиною рослинного походження зелено-коричневого кольору, масою 14,384 г, яка була вилучена у ОСОБА_4 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили -знищити.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 30 днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 цього Кодексу, обвинуваченим, який перебуває під вартою - з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1