СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________________________________
Справа № 760/91/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
22 січня 2019 року в м. Києві

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні №0007423 від 01.08.2015.

ІІ. Мотивувальна частина
В січні 2019 року адвокат ОСОБА_3 звернулася в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 174 КПК України до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту, накладеного на належну тому квартиру АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0007423 від 01.08.2015.

Заявник вказує, що Солом`янським управлінням поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007423 від 01.08.2015, підставою для якого став факт заволодіння невстановленим особами нерухомим майном (квартирою АДРЕСА_1 ), належним на праві власності ОСОБА_5 .

Саме з метою збереження вказаної квартири як речового доказу та унеможливлення її подальшого перепродажу, як зазначає Заявник, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2016 була накладено арешт на неї.

В той же час, як вказує Заявник, зі сторони ОСОБА_4 проводилось оскарження правочинів направлених на відчуження вищезазначеної квартири в цивільному судочинстві.

12 квітня 2018 року Солом`янським районним судом міста Києва було визнано договір іпотеки №1863 від 25.06.2015 недійсним та визнано право власності на квартиру за ОСОБА_6 . Постановою Київського апеляційного суду від 13.12.2018 року рішення Солом`янського районного суду міста Киева залишено без змін.

Таким чином, як вказує Заявник, рішенням суду було вирішено спірне питання щодо нерухомого майна, яким шахрайським шляхом заволоділи невстановлені особи та здійснили ряд правочииів направлених на відчуження майна. Правочини визнані недійсними, а право власності визнано за ОСОБА_6 , особою, за заявою якої було розпочато досудове розслідування.

Відтак, як зазначає Заявник, з метою виконання рішення суду та проведення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру виникла необхідність скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 05.09.2016.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, клопотання про скасування арешту з наведених у ньому підстав просила задовольнити.

Представник Київської місцевої прокуратури №9 у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007423 від 01.08.2015, яке було порушене на підставі заяви ОСОБА_4 за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України за фактом заволодіння невстановленими особами належною йому квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року у справі 760/15042/16-к на вказану квартиру було накладено арешт з метою її збереження, як речового доказу, унеможливлення ї подальшого перепродажу.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року, яке набрало чинності 13 грудня 2018 року, було визнано недійсним договір іпотеки №1863 від 25.06.2015 укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ОСОБА_6 .

Таким чином, майно було повернуте у власність законного володільця ОСОБА_4 , проте здійсненню державної реєстрації його права власності на квартиру перешкоджає наявність накладеного на квартиру обтяження у вигляді арешту.

За визначенням ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Приписами ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Потреба в арешті майна обумовлюється як правовою підставою застосування цього заходу забезпечення, так і його метою та завданням відповідно до конкретних обставин кримінального провадження.

Фактичні обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, свідчать про те, що потреба в подальшому збереженні арешту, накладеного на квартиру, відпала, ризики відчуження квартири у позазаконний спосіб відсутні, а скасування арешту необхідне для реалізації права законного власника на державну реєстрацію свого права власності у встановленому порядку.

З огляду на вищевикладене, клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

ІІІ. Резолютивна частина
Керуючись ст. ст. 98, 100, 170-174 КПК України, слідчий суддя ухвалив:

1.Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 у справі №760/15042/16-к (провадження №1-кс/760/11873/16), на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

2.Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: