Справа № 464/7390/18
пр.№ 1-кс/464/18/19
У Х В А Л А

04 січня 2019 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 КПК України. В поданій скарзі заявник просить визнати бездіяльність слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 щодо відмови у визнанні потерпілим; зобов`язати слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 або іншого слідчого відновити розслідування по справі №0000641 від 22.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. В обґрунтування скарги покликається на те, що 16.11.2017 ним була написана заява в кіберполіцію, щодо здійснення шахрайських дій з його карткою «Альфа Банку», звернення №ID 39894. 15.02.2018 його звернення було скеровано до Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області, для його внесення до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події. Слідчим Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 його не було проінформовано і на допит не викликалось. Він сам звернувся до слідчого, щоб дізнатись хід справи, а відповідь почув відговорки. 22.10.2018 він написав клопотання на ім`я начальника Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області, а також 06.11.2018 написав звернення до Львівської місцевої прокуратури №1 із проханням ознайомитись із матеріалами справи. 26.12.2018 отримав листа, відповідно до змісту якого, 11.06.2018 по матеріалах згаданого кримінального провадження, відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України було прийняте рішення про закриття.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав з мотивів викладених у ній.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились з невідомих для суду причин, хоча про розгляд скарги належним чином були повідомлені. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя першої інстанції до повноважень якого належить здійснення в порядку передбаченому цим Кодексом судового контролю за додержанням прав та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

За правилами ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Як вбачається зі змісту скарги, яка надійшла до суду, заявник серед іншого просить зобов`язати слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 або іншого слідчого відновити розслідування по справі №0000641 від 22.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Частиною 1статті 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження.

Так, до цього переліку входить: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, неповерненні тимчасово вилученого майна згідно вимог статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими Главою 39 цього Кодексу.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відтак, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України, не передбачає стадії відновлення кримінального провадження та не наділив відповідними повноваженнями суд.

Крім того, у поданій скарзі заявник просить визнати бездіяльність слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 щодо відмови у визнанні потерпілим.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

На досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову визнати потерпілим: заявником, потерпілим, його представником чи законним представником (п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Сторони кримінального провадження не надали суду ані самого звернення заявника з такою заявою, ані постанови слідчого про відмову визнати ОСОБА_3 потерпілим.

Права потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Кримінальним процесуальним Кодексом України не передбачено постановлення окремого процесуального рішення щодо визнання особи потерпілою, частиною 5 ст.55 КПК України вимагається винесення вмотивованої постанови лише у разі відмови у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена до суду.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволення скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відмовити.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1