ун. № 759/3613/18 пр. № 1-кп/759/544/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українець, гр-н України, освіта середня, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , судимий: 09 листопада 2004 року Святошинським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років,, яке відбув 13 липня 2009 року; 29 вересня 2011 року Святошинським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки та 6 місяців, яке відбув 12 грудня 2015 року, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , інші учасники провадження: потерпіла ОСОБА_7 , її представники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 18 серпня 2017 року близько 17 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно заподіяв дружині свого рідного дядька ОСОБА_10 , яка є інвалідом першої групи, легкі тілесні ушкодження за таких обставин.

Приблизно о 17 год. 00 хв. вказаного дня ОСОБА_6 , перебуваючи за вказаним місцем свого проживання та побачивши, що до ОСОБА_11 прибули в гості її знайомі, а саме ОСОБА_12 та її хвора матір ОСОБА_13 , почав цим обурюватися на адресу ОСОБА_11 . Чоловік останньої - ОСОБА_14 , почувши реакцію ОСОБА_15 , вирішив провести бесіду зі своїм племінником, який перебував на кухні. Під час цієї бесіди ОСОБА_6 схопив ОСОБА_16 за шию, а тому останній почав кликати на допомогу. У цей час ОСОБА_7 з метою перешкодити фізичному насильству щодо свого чоловіка почала палицею, за допомогою якої ходить, відштовхувати ОСОБА_15 від свого чоловіка. Однак ОСОБА_6 вихватив вказану палицю з рук ОСОБА_11 та завдав нею потерпілій удари по верхній частині тіла, в результаті яких ОСОБА_7 впала. Внаслідок цих дій з боку ОСОБА_15 потерпіла ОСОБА_7 отримала легкі тілесні ушкодження у виді синців на зовнішній та внутрішній поверхнях правого плеча, на заднє-зовнішній поверхні правого передпліччя на тильній поверхні лівої кисті.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні вказаного злочину не визнав і показав, що дійсно 18 серпня 2017 року приблизно о 17 год. 00 хв. перебував за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 . В цій квартирі зареєстровані він, його матір та дядя, а додатково проживають дружина дяді ОСОБА_7 та їх діти. У зв`язку із стислими квартирними умовами між ним, з одного боку, та сім`єю дяді, з іншого, систематично відбуваються побутові конфлікти. У вказаний час до їх квартири прибули в гості до ПІЧУГІНОЇ дві жінки, він особисто їм відкривав двері, до людей не чіплявся, ніяких конфліктів не було. Через деякий час із газовим балончиком у руці до кухні, де він розмовляв із своєю матір`ю, зайшов його дядя ОСОБА_14 і почав висувати претензії з приводу того, що він, обвинувачений, голосно розмовляє, під час чого застосував в обличчя перцевий газ, у зв`язку з чим між ними розпочалася сварка, під час якої він дійсно зчепився із дядею, схопивши його за шию. У цей момент до кухні зайшла ОСОБА_17 та із-заду завдала йому удар своєю палицею, за допомогою якої ходить, по голові, тому він вирвав в неї з рук цю палицю та кинув її на підлогу, ПІЧУГІНА втратила рівновагу та впала, їй стало погано. Як наполягав ОСОБА_6 , він не наносив потерпілій жодних ударів, тим більше палицею, його оговорюють через тривалі неприязні стосунки, за медичною допомогою він не звертався за власним бажанням.

Не зважаючи на захисну позицію обвинуваченого його винуватість в умисному заподіянні потерпілій легкі тілесні ушкодження за вказаних вище обставин підтверджена сукупністю інших безпосередньо досліджених судом доказів, щодо допустимості та достовірності яких сумніви відсутні.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 - інвалід І групи показала, що сім`єю із своїм чоловіком ОСОБА_18 та двома дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В цій трикімнатній квартирі також проживають племінник чоловіка - ОСОБА_6 та його матір ОСОБА_19 . Її сім`я займає дві кімнати, а ОСОБА_6 з матір`ю - третю. Звільнившись з місць позбавлення волі у 2015 році ОСОБА_6 веде асоціальний спосіб життя, який не влаштовує інших мешканців квартири, вживає із друзями спиртне та наркотики, у зв`язку з чим між ними постійно виникають сварки, він розпускає руки, провокує бійки, у зв`язку з чим викликалася поліція. Ці його дії створюють перешкоди для нормального проживання її сім`ї. 18 серпня 2017 року приблизно о 17 год. 00 хв. до неї прибули через збіг обставин переночувати знайомі гр-ка ОСОБА_12 та її хвора матір ОСОБА_20 . ОСОБА_6 , побачивши гостей, став висловлюватися на їх адресу нецензурно. Приблизно через пів години до квартири зайшов її чоловік - ОСОБА_14 , який, дізнавшись про конфлікт, вирішив провести бесіду зі своїм племінником, який перебував у кухонній кімнаті. Вона, потерпіла, також підійшла до кухні і спостерігала за подіями. ОСОБА_6 агресивно сприйняв висловлені зауваження та першим накинувся на її чоловіка. Побачивши, що ОСОБА_6 руками здушує чоловіка, вона звернулася до нього з питанням «що ж ти робиш?», але він вихватив палицю, за допомогою якої вона рухалася, і почав бити нею та руками її, потерпілу, по голові, вона прикривала голову правою рукою, закричала «викликайте поліцію», повернулася і через вузький простір коридорчику впала та втратила свідомість, як наслідок отримала тілесні ушкодження, які зафіксовані лікарями. Безпосереднім очевидцем її побиття був чоловік - ОСОБА_14 , пізніше підійшли ОСОБА_12 та ОСОБА_20 .

Як також уточнила потерпіла, свого часу цю квартиру отримала бабуся обвинуваченого, яка вже померла, в неї було два сини батько обвинуваченого та її чоловік. Оскільки батько обвинуваченого також помер, на даний час в ній залишилися зареєстрованими обвинувачений та члени її родини: чоловік, він же дядя обвинуваченого ОСОБА_14 , який є утримувачем особового рахунку, а також їх діти. У цій квартирі вона не зареєстрована, має інше місце реєстрації в м. Києві, за яким проживати не може, оскільки там зареєстрована її матір та велика сім`я сестри.

Вказані фактичні обставини конфлікту з обвинуваченим потерпіла підтвердила під час проведення слідчого експерименту, протокол якого від 22 січня 2018 року був досліджений судом (а. 57-60), показавши за допомогою статиста взаємне розташування в приміщенні кухні її самої, її чоловіка ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_21 , механізм нанесення останнім ударів її палицею. Крім того. під час дослідження результатів слідчого експерименту потерпіла визнала, що побачивши, як ОСОБА_6 душить її чоловіка, саме вона почала своєю палицею штовхати ОСОБА_15 , лише після цього останній вирвав з її рук палицю і наніс нею удари в праву частини голови, руками вона затулялася.

Оцінюючи на предмет достовірності різні версії подій, повідомлені обвинуваченим та потерпілою, не надаючи переваги жодній з них, безпосереднім дослідженням інших доказів під час судового розгляду встановлено таке.
За висновком судово-медичної експертизи № 325/е від 22 серпня 2017 року у ОСОБА_11 виявлені, в тому числі за результатами безпосереднього огляду 21 серпня 2018 року, такі тілесні ушкодження: синці на зовнішній поверхні правого плеча в середній третині (1,5х1 см), в нижній третині (1х1 см); на внутрішній поверхні правого плеча в верхній третині (1х1 см); на заднє-зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині (1,5х1 см., 3,5х1,5 см) та в середній третині (3,5х2 см); на тильній поверхні лівої кисті в проекції дистального кінця 1 п`ясної кістки (1х1,5 см). Вище вказані травми відносяться до легких тілесних ушкоджень, утворилися за рахунок, щонайменше, 5-6 кратної ударної дії тупих твердих предметів (деякі з яких мали овальні контактні поверхні) і могли виникнути не виключно 18 серпня 2017 року. Під час слідчого експерименту було частково відтворено можливий/ймовірний спосіб спричинення вказаних тілесних ушкоджень за рахунок ударів палицею (а. 70-75).

Встановлені за вказаним висновком експертизи № 325/е дані сторони не оспорювали, а тому суд визнає їх достовірними і кладе в основу свого вироку. Звертає на себе увагу узгодженість між собою результатів слідчого експерименту, який був проведений за участю потерпілої, та судово-медичних даних щодо характеру та способу отриманих нею ушкоджень.

Як видно з дослідженої судом витягу історії хвороби № 100 КМКЛ № 5 від 01 вересня 2017 року (а. 76), хвора ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні неврології цієї лікарні з 21 серпня по 01 вересня 2017 року, являється інвалідом І групи.

Статус інваліда потерпілої підтверджено і дослідженим пенсійним посвідченням на неї.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що разом з хворою матір`ю ОСОБА_13 18 серпня 2017 року перебувала на лікуванні в місті Києві. Через труднощі покинути місто Київ, вона звернулася до своєї знайомої ОСОБА_22 з проханням дозволити їм переночувати, на що отримали згоду. Приблизно о 17 год. 00 хв. вона разом з матір`ю прибула за місцем проживання ОСОБА_22 ( АДРЕСА_1 ), двері їм відкрив обвинувачений ОСОБА_6 , вони пройшли до ближньої кімнати своєї знайомої, де і перебували. Після того, як ОСОБА_23 вийшла до кухні, звідти вона, свідок, почула, що останню нецензурно ображає обвинувачений, тому вони з дітьми перейшли в іншу дальню кімнату, звідки не було чутно конфлікту. Через деякий час, коли ОСОБА_14 також пішов на кухню, вони почули метушню та крики про допомогу. Прибувши на крики до кухні, вони побачили, як обвинувачений тримає за шию ОСОБА_16 , а потерпіла намагаючись палицею їх розборонити, просила викликати поліцію. Вона, свідок, побігла в кімнату за телефоном, викликала поліцію, а коли повернулася, то побачила потерпілу лежачу на підлозі непритомною, потім викликали швидку медичну допомогу.

На уточнюючі питання свідок ОСОБА_12 повідомила, що обвинувачений відкрив їм двері і запустив до квартири, ніяких не коментуючи їх прибуття, конфліктів між ними особисто того дня не було, про те, що під час цього конфлікту обвинувачений вдарив палицею потерпілу, свідку відомо виключно зі слів самої потерпілої, безпосередньо вона цього не бачила, оскільки викликала поліцію.

Аналогічні показання, як визнали всі сторони провадження, свідок ОСОБА_12 повідомила і під час її допиту слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України (а. 67-69).

Оскільки показання свідка ОСОБА_12 , яким виявилася стороння особа, сторони провадження не оспорювали, а обвинувачений підтвердив їх у повному обсязі, суд визнає показання цього свідка достовірними, а тому також кладе в основу свого вироку.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого свідок ОСОБА_19 матір обвинуваченого після роз`яснення їй права відмовитися свідчити проти свого сина добровільно показала, що разом зі своїм сином ОСОБА_24 проживає за адресою в АДРЕСА_1 , в неї дійсно були конфлікти як із сином, так і з потерпілою, а також її син постійно конфліктує із потерпілою та її чоловіком, через квартирне питання вони не можуть знайти спільну мову. У вечорі 18 вересня 2017 року, коли вона прийшла до дому з роботи, то побачила, як син з дядьком сварилися, «схопилися і тягали один одного». Поруч була потерпіла, яка втрутилася в конфлікт чоловіків і вдарила сина палицею по голові, син забрав в неї палку, потерпіла впала, їй стало зле і викликали швидку медичну допомогу, потерпілу ніхто не бив. Також, як уточнила свідок, більше нікого під час цих подій в квартирі не було, хоча вона постійно була вдома, і бачила як приїхала поліція та швидка медична допомога, лікарі якої надавали допомогу потерпілій.

Зважаючи на протести потерпілої та її представника, суд вважає покази свідка ОСОБА_25 допустимим доказом, оскільки особа свідка судом була встановлена, а відсутність паспорта у свідка під час її допиту була компенсована чіткими відповідями обвинуваченого та потерпілої про те, що дана особа дійсно є матір`ю обвинуваченого.

Разом з тим, показання свідка ОСОБА_25 не доводять того, що обвинувачений зазнав якихось тілесних ушкоджень від дій потерпілої чи її чоловіка. Навпаки, суд критично оцінює, а відтак відхиляє як недостовірні показання свідка ОСОБА_25 про те, що потерпіла теж ніяких тілесних ушкоджень внаслідок не мала, оскільки ці дані суперечать медичним даним, а також і про те, що в їх квартирі під час вказаного конфлікту крім його учасників та дітей більше нікого не було, оскільки ці дані спростовані показаннями свідка ОСОБА_12 , які не оспорював сам обвинувачений і визнані судом достовірними.

Оцінка наведених доказів у своїй сукупності та взаємозв`язку дає підстави суду стверджувати про те, що показання потерпілої про характер та механізм заподіяння їй палицею тілесних ушкоджень знайшли своє підтвердження під час дослідження судово-медичних даних щодо наслідків її побиття. Водночас судово-медичні дані, які підтверджували б нанесення з боку обвинуваченого ударів потерпілій руками свого підтвердження не знайшли. Як відсутні і докази того, що обвинувачений зазнав будь-яких тілесних ушкоджень, зокрема опіки обличчя, очей тощо, від дій чоловіка потерпілої, а так само від дій потерпілої, яка палицею, лише відштовхуючи обвинуваченого, намагалася припинити його конфлікт з чоловіком, що власне визнала і сама потерпіла. Свідок ОСОБА_12 очевидцем всіх цих подій не була. Приймаючи до уваги ці дані, суд критично оцінює, а відтак відхиляє показання обвинуваченого про нібито застосування щодо нього з боку чоловіка потерпілої балончику з перцевим газом, а також про нібито заподіяння йому тілесних ушкоджень палицею з боку потерпілої, а так само суд критично оцінює і показання потерпілої про нібито нанесення обвинуваченим ударів руками по її голові та тілу.

Не знайшли свого підтвердження показання обвинуваченого і про те, що очевидцем застосування до нього газового балончику нібито була його матір, з якою він в цей час розмовляв на кухні. Свідок ОСОБА_19 показала, що прибула до квартири, коли конфлікт між обвинуваченим та його дядею вже тривав. Підстав не довіряти свідку в цій частині, як власне і щодо конфліктних стосунків між потерпілою, її чоловіком та обвинуваченим з іншого боку, суд не знайшов.

Крім того, суд оцінює критично як недостовірні, а відтак відхиляє показання потерпілої ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_6 , побачивши 18 серпня 2017 року гостей за місцем свого проживання ( ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ), нібито став висловлюватися на їх адресу нецензурно і саме це стало причиною конфлікту, оскільки ці дані спростовані показаннями свідка ОСОБА_12 , які суд визнав достовірними. У зв`язку з цим суд виключає з обвинувачення вказівку на ці обставини, вважаючи їх недоведеними.

Разом з тим, суд вважає за результатами досліджених доказів доведеним, що саме потерпіла ОСОБА_23 стала ініціатором з`ясування стосунків з обвинуваченим на кухні, адже за показаннями свідка ОСОБА_12 потерпілу почав ображати обвинувачений ОСОБА_6 лише після того, як до нього на кухню увійшла потерпіла.

Керуючись правилами ст. 86, ч. 4 ст. 352 КПК України, суд визнає недопустимим доказ обвинувачення показання під час судового розгляду свідка ОСОБА_16 , який, будучи не допитаним, з відома сторони обвинувачення перебував в залі судового засідання під час судового розгляду 20 липня 2018 року, зокрема під час оголошення обвинувального акту та допиту потерпілої ОСОБА_11 .

Натомість, як видно з досліджених судом протоколу слідчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_18 , та додатку до нього у виді відео фіксації цієї слідчої дії (а. 61-65), на цих носіях також зафіксовані аналогічні обставини заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень з боку обвинуваченого із застосуванням палиці, про які повідомила у своїх показаннях під час судового розгляду потерпіла.

За таких обставин, суд крім показань свідка ОСОБА_12 , визнає достовірними показання обвинуваченого, потерпілої, зокрема і під час слідчого експерименту, та свідка ОСОБА_25 лише в частині, в якій вони раніше не визнані судом недостовірними і не суперечать показанням свідка ОСОБА_12 , а також висновку судово-медичної експертизи № 325/е від 22 серпня 2017 року, які суд також кладе в основу свого вироку.

Враховуючи викладене, суд оцінює критично, а тому відхиляє як недостовірні показання обвинуваченого, в яких він заперечував свою причетність до заподіяння потерпілій будь-яких тілесних ушкоджень, оскільки ці його показання спростовані сукупністю наведених доказів, в тому числі об`єктивними судово-медичними даними, за якими виявлені на тілі потерпілої травми утворилися за рахунок, щонайменше, 5-6 кратної ударної дії тупих твердих предметів (деякі з яких мали очевидні овальні контактні поверхні), що виключає можливість їх заподіяння від падіння і повністю узгоджується з результатами слідчого експерименту з потерпілою щодо способу їх спричинення за рахунок ударів палицею.

На наявність умислу в обвинуваченого на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень вказує характер його дій (застосування палиці), кількість нанесених ударів (5-6) та очевидну нездатність потерпілої внаслідок інвалідності чинити опір насильству ці дані встановлені результатами судово-медичного експертного дослідження, а також іншими даними про особу потерпілої.

Подані прокурором та потерпілою дані про попередні судимості обвинуваченого (а. 79-80, 81, 120-125, 127-128), копії скарг на обвинуваченого (а. 107-110, 112) суд визнає недопустимим доказом доведення його винуватості (ч. 1 ст. 88 КПК України).
Натомість, суд приймає до уваги і те, що обставини тривалих конфліктних стосунків між потерпілою та обвинуваченим належно підтверджені дослідженими судом після дотримання процедури відкриття сторонам додаткових матеріалів, а саме даних про притягнення ПІЧУГІНА до адміністративної відповідальності за вчинене сімейне насильство, де потерпілою виступала саме ОСОБА_26 (а. 113-119, 126). Ці дані суд, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 88 КПК України визнає допустимими доказами, які вказують на мотиви поведінки обвинуваченого по відношенню до потерпілої, так і навпаки, які перебувають у тривалих конфліктних стосунках.

Отже, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, рівність перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає за результатами даного судового розгляду доведеним поза всіляким сумнівом те, що ОСОБА_6 18 серпня 2017 року близько 17 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно заподіяв дружині свого рідного дядька ОСОБА_10 , яка є інвалідом першої групи, легкі тілесні ушкодження, а тому ці дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_27 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості і є наслідком тривалих конфліктних стосунків на побутовому рівні між обвинуваченим та потерпілою, яка у даному випадку виступила ініціатором з`ясування стосунків з обвинуваченим, а також дані про особу винного, який раніше судимий, характеризується незадовільно (а. 102-106, 111, 132), суд з цього приводу критично оцінює характеристику ЖЕД № 5 (а. 82), яка має формальний характер, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а. 77-78), відтак відсутні сумніви в його осудності. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_27 , суд не встановив. Обставиною, що обтяжує його покарання, суд визнає вчинення злочину щодо особи з інвалідністю.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, стан його здоров`я, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_27 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за якою призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин.

На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнути із ОСОБА_4 на відшкодування судових втрат за проведення експертизи 1 619 грн. 10 коп в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_28