Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/129/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2018 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одружений, не працюючий, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 24.11.2015 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;
- 26.05.2016 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч.2, ч.3 ст.185, ст. ст.70, 71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі;
засуджений: за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три ) роки 6 місяців; за ч.1 ст.297 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік; за ч.1 ст.304 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три ) роки 9 місяців.
Згідно ч.1 ст.70 КК України призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 9 (дев`яти ) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та попереднім вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2016 року, визначено остаточне покарання у виді 3 (трьох ) років 9 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, мешканець АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24.11.2015 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ч. 3 ст.185, ст. 70, КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;
засуджений ч.3 ст.185 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 місяць та за ч.1 ст.297 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Згідно ст.70 КК України призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі.
На підставі ст.75, 104 КК України звільнено ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням, з трьохрічним іспитовим строком.
Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_12 обов`язки: повідомляти до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в цей орган.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, не одружений, не працюючий, мешканець АДРЕСА_3 , раніше судимий:
- 24.11.2015 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;
засуджений ч.3 ст.185 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2015 року, у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді 3 (трьох ) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_11 заподіяну матеріальну шкоду на користь потерпілої ОСОБА_13 в сумі 2 866 гривень 50 копійок та моральну шкоду в сумі 3 000 гривень.
Цим же ви роком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.
В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_9 та ОСОБА_12 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у сховище та інше приміщення, а ОСОБА_11 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у сховище, також ОСОБА_9 та ОСОБА_12 вчинили надругу над могилою, вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також ОСОБА_9 вчинив втягнення неповнолітнього у злочину діяльність, за таких обставин.

В серпні місяці 2015 року, точний час та дата слідством не встановлені, неповнолітній ОСОБА_12 проник на територію домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_14 .
Перебуваючи на території подвір`я двору вказаного домоволодіння, неповнолітній ОСОБА_12 вирішив викрасти гнучкий силовий кабель КГ 2x6,0 та алюмінієвий силовий кабель АВВГ 3x2,5, які зберігалися на території вказаного подвір`я у змотаному вигляді.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, неповнолітній ОСОБА_12 таємно викрав десять метрів гнучкого силового кабелю КГ 2x6,0, вартість якого, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 645 від 18.04 2016 року складає 176 гривень, а також десять метрів алюмінієвого кабелю силового АВВГ 3x2,5, вартість якого, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 645 від 18.04 2016 року складає 25 гривень.
Після цього, неповнолітній ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 201 гривня.

Також, в період часу з 19.03.2016 року по 02.04.2016 року, точний час та дата досудовим слідством не встановлені, ОСОБА_9 , у період відбування покарання у виді іспитового строку, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно проникли на територію домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 та яке належить ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Перебуваючи на території подвір`я двору вказаного домоволодіння, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_12 вирішили викрасти гнучкий силовий кабель КГ 2x6,0, який зберігався на території вказаного подвір`я.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_12 таємно викрали 50 метрів гнучкого силового кабелю КГ 2x6,0, вартість якого, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 645 від 18.04 2016 року складає 880 гривень.
Після цього, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи злочинну діяльність, в період часу з 15.03.2016 року по 12.04.2016 року, точний час та дата досудовим слідством не встановлені, ОСОБА_9 , у період відбування покарання у виді іспитового строку, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно проникли на територію домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 та яке належить ОСОБА_14 .
Перебуваючи на території подвір`я вказаного домоволодіння, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_12 , маючи злочинний умисел на вчинення крадіжки чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно викрали один електричний насос марки «Ручейок - 1 М», вартість якого, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 645 від 18.04 2016 року складає 204 гривні 40 копійок.
Після цього, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, в кінці березня місяця 2016 року, точний час та дата досудовим слідством не встановлені, ОСОБА_9 у період відбування покарання у виді іспитового строку, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно, з корисливих мотивів прийшли на кладовище, яке розташоване по вул. Літвінова в смт. Петрове Кіровоградської області, та, посягаючи на громадську моральність, вчинили наругу над могилою, де похована ОСОБА_15 (7.11.1969-09.07.2003), шляхом витягування з-під пам`ятника вказаної могили двох швелерів з метою подальшого їх викрадення, в результаті чого було порушено цілісність пам`ятника.
Згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 650 від 15.04 2016 року вартість одного металевого швелера довжиною 167 мм., шириною 120 мм., висотою бокових стінок - 52 мм., товщиною металу - 4,8 мм, складає 162 гривні 63 копійки, та вартість одного металевого швелера довжиною 130 мм., шириною 100 мм., висотою бокових стінок - 46 мм., товщиною металу - 4,5 мм, складає 87 гривень 01 копійка.
Після цього, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_16 , матеріальну шкоду на загальну суму 249 гривень 64 копійки.

Також, в кінці березня місяця 2016 року, точний час та дата досудовим слідством не встановлені, неповнолітній ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , повторно, проникли на територію домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_4 та яке належить ОСОБА_17 .
Перебуваючи в середині будинку, неповнолітній ОСОБА_12 та ОСОБА_9 вирішили викрасти металеві вироби, які зберігалися в цьому будинку.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_12 таємно викрали один металевий кутник, розмірами 70x70x6, довжиною 1,9 метри, один металевий кутник розмірами 70x70x6, довжиною 1,75 метри, один металевий кутник розмірами 70x70x6, довжиною 0,96 метри, п`ять металевих кутників, розмірами 50x50x5, довжиною по 0,96 метри, одну металеву трубу довжиною один метр, діаметром 127 мм, товщиною металу - 7 мм., загальна вартість яких, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 649 від 15.04 2016 року складає 676 гривень 01 копійка.
Після цього, неповнолітній ОСОБА_12 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в період часу з 15.03.2016 року по 12.04.2016 року, точна час та дата досудовим слідством не встановлені, ОСОБА_9 у період відбування покарання у виді іспитового строку, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повторно проникли на територію домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_5 та яке належить ОСОБА_18 ..
Перебуваючи на території городу вказаного домоволодіння, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_11 вирішили викрасти металеві вироби, які зберігалися на вказаному городі.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_11 таємно викрали один металевий кутник розмірами 50x50x3, довжиною 0,37 метри, один металевий кутник розмірами 50x50x3, довжиною 0,78 метри, один металевий кутник розмірами 50x50x3, довжиною 0,87 метри, одну металеву трубу довжиною 0, 65 метрів, діаметром 60 мм, товщиною металу - 1 мм., одну металеву трубу довжиною 1,5 метрів, діаметром 60 мм, товщиною металу - 1 мм., одну металеву трубу довжиною 1, 68 метрів, діаметром 60 мм, товщиною металу - 1 мм., одну металеву трубу довжиною 1, 83 метрів, діаметром 60 мм, товщиною металу - 1 мм., одну металеву трубу довжиною 1,7 метрів, діаметром 60 мм, товщиною металу - 1 мм., одну металеву трубу довжиною 1,1 метрів, діаметром 60 мм, товщиною металу - 1 мм., одну металеву трубу, довжиною 2,7 метрів, діаметром 40 мм, товщиною металу - 2 мм., загальна вартість яких, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 662 від 19.04 2016 року складає 257 гривень 95 копійок.
Після цього, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_18 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_9 у період відбування покарання у виді іспитового строку, повторно, у період часу з 15.03.2016 року по 12.04.2016 року, близько 21 години, маючи злочинний умисел на вчинення крадіжки чужого майна, достовірно знаючи що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є неповнолітнім, запропонував останньому вчинити крадіжку з домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 та яке належить ОСОБА_18 .
Після чого, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_11 з території городу вказаного домоволодіння таємно викрали металеві вироби, а саме: металеві труби, вартість яких відповідно до висновку експерта № 662 від 19.04.2016 року складає 257 гривень 95 копійок.
Викраденими металевими виробами, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_11 розпорядилися на власний розсуд.

Крім цього, неповнолітній ОСОБА_11 в період часу з 18.00 години 30.06.2015 року по 06.07.2015 року, точний час та дата слідством не встановлені, повторно, маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, проник на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_6 та яке належить ОСОБА_13 .
Перебуваючи на території подвір`я, реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_11 , шляхом злому навісного замка, проник до однієї з господарчих будівель на території подвір`я, звідки викрав сто метрів алюмінієвої плетеної сітки «рабіца» кустарного виробництва, шириною 1,5 м., товщиною проволоки 2 мм., ячейкою 40x40 мм, вартість якої, згідно висновку експерта з оцінки майна від 25.05.2016 року складає 2 100 гривень.
Після цього, неповнолітній ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, в період часу з 18 години 30.06.2015 року по 06.07.2015 року, точний час та дата слідством не встановлені, неповнолітній ОСОБА_11 , повторно, маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, проник на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_6 та яке належить ОСОБА_13 .
Перебуваючи на території подвір`я, та реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_11 , шляхом злому навісного замка, проник до однієї з господарчих будівель на території подвір`я, звідки викрав одну металеву драбину довжиною три метри, чотири металевих труби довжиною 0,5 метри, два металевих прута, довжиною 1, 5 метрів кожен, металеві кутники, які були зварені між собою та нагадували клітку, та одна алюмінієва ємність, розмірами 1x1x1 метри, вартість яких, згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 197 від 14.04 2016 року складає 766 гривень 50 копійок.
Після цього, неповнолітній ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор Петровського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_10 просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий, яким:

1. ОСОБА_12 покарання за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 1 місяць позбавлення волі, ч.1 ст.297 КК України - 1 рік позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворої покарання, призначеного вироком Петрівського районного суду в 26.05.2016 року, більш суворим, остаточно призначити покарання 3 роки 1 місяця позбавлення волі.
Згідно з ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_12 в відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_12 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи а навчання.
2. ОСОБА_11 призначити покарання за ч. 3 ст.185 КК України (за епізодами крадіжок в період з 30.06.2015 по 06.07.2015 у ОСОБА_13 ) 3 роки позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 за сукупністю злочинів шлях поглинення цим покаранням покарання, призначеного за виром Петрівського районного суду від 24.11.2015 остаточно призначити покарав у виді 3 років позбавлення волі.
За ч.3 ст.185 КК України (за епізодом крадіжки з ОСОБА_19 в період часу з 15.03.2016 по 12.04.2016 у ОСОБА_18 ) - 3 роки 1 місяць позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати частково невідбутне покарання за вироком від 24.11.2015 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі, остаточно 3 роки 2 місяця позбавлення волі.
В решті вирок районного суду залишити без змін.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальні правопорушення (5 крадіжок) ОСОБА_12 вчинив будучи неповнолітнім у період з серпня 2015 по березень 2016 року, тобто до винесення вироку 26.05.2016 року за яким він був засуджений до покарання не пов`язаного з позбавленням волі. У зв`язку з цим, місцевим судом при призначенні покарання неправильно застосовано кримінальний закон, оскільки судом необхідно було застосувати ч.4 ст.70 КК України.
Також судом порушено правила складання покарань при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_11 зокрема, не застосовано ч.4 ст.70 КК України. В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що неповнолітній ОСОБА_11 вчинив кримінальні правопорушення до постановлення першого вироку - 24.11.2015 року, а саме епізоди крадіжок в період з 30.06.2015 по 06.07.2015 у ОСОБА_13 та одне кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 просить змінити вирок районного суду та призначити покарання її підзахисному за ч. 3. ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та за ч.1 ст.297 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Згідно ст.70 КК України призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити її підзахисного з випробуванням, з однорічним іспитовим строком.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 104 КК України іспитовий строк повнолітньому може бути установлений лише від одного до двох років.
Крім того, на думку захисту її підзахисному необхідно було призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, а не 3 роки і 1 місяць, оскільки її підзахисний раніше не судимий, має обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім, відсутність обставин, які обтяжує покарання.
Разом з тим, судом першої інстанції не було з`ясовано: умови життя та виховання неповнолітнього; наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення (в розумінні статті 485 КПК України), а також не було з`ясовано: склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї; обстановку в школі чи іншому навчальному закладі або на виробництві, де навчається або працює неповнолітній, його ставлення до навчання чи роботи, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього; зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом та роботою.
Крім того, судом першої інстанції справа була розглянута без участі представника служби у справах дітей та кримінальної міліції у справах дітей.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить змінити вирок районного суду та призначити покарання її підзахисному із застосуванням вимог ст. 69 КК України.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що при призначенні покарання районний суд врахував не всі обставини, що пом`якшують покарання, і дають можливість застосувати до обвинуваченого статтю 69 КК України, а саме перейти до більш м`якого виду основного покарання не пов`язаного з триманням під вартою.

Також судом першої інстанції не було з`ясовано: умови життя та виховання неповнолітнього; наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення (в розумінні статті 485 КПК України), а також не було з`ясовано:склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї; обстановку в школі чи іншому навчальному закладі або на виробництві, де навчається або працює неповнолітній, його ставлення до навчання чи роботи, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього; зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом та роботою.

Окрім того, судом не було враховано, що її підзахисний вчинив злочин 06.07.2015 року і з дня вчинення нового злочину минуло понад три роки з половиною років, на протязі яких він не скоював злочини і не притягувався до кримінальної відповідальності, а також на протязі цього час він позитивно характеризується. У його підзахисного не має батьків. А тому, враховуючи його молодий вік та умови життя, необхідно було застосувати вимоги ст. 69 КК України до його підзахисного.

Крім того, судом першої інстанції справа була розглянута без участі представника служби у справах дітей та кримінальної міліції у справах дітей.
Крім того, не було досліджено характеризуючи данні на обвинуваченого.

Таким чином, районний суд призначив ОСОБА_11 покарання без застосування вимог ст. 69 КК України, яке на думку захисту не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, є за своїм розміром явно несправедливим внаслідок суворості.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий, яким її підзахисного виправдати за ч. 1 статті 304 КК України, та зарахувати в строк відбуття ним покарання в строк попереднього ув`язнення з 26 травня 2017 року до набрання вироком законної сили.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що її підзахисний в суді першої інстанції пояснив, що підтримує дружні стосунки з ОСОБА_11 , він вже з ОСОБА_11 скоювали кримінальні правопорушення, були судимі. При цьому він не переконував ОСОБА_11 з домоволодіння ОСОБА_18 скоювати злочини, не погрожував йому, не зваблював отриманням матеріальної вигоди.
Також ОСОБА_11 пояснив в суді першої інстанції, що крадіжку з домогосподарства ОСОБА_18 запропонував скоїти ОСОБА_9 . Однак, ОСОБА_9 його не переконував скоїти цей злочин, нічого не пропонував, не погрожував. Він добровільно дав згоду на скоєння цього злочину.
Допитана в судовому засіданні мати ОСОБА_11 - ОСОБА_20 пояснила, що і ОСОБА_11 її син, про скоєні ним злочини вона дізналась від працівників поліції. Також вона пояснила, що сина трудно понудити щось робити, якщо він цього не бажає, він сам може переконати інших зробити щось.
Вважає, що суд не прийняв до уваги показання обвинувачених і свідка та не надав їм оцінки. У вироку показання обвинувачених та свідка ОСОБА_20 викладені в скороченому варіанті. Інших доказів винуватості ОСОБА_9 судом у вироку не наведено.
Тобто висновки суду про визнання ОСОБА_9 винним за ч. 1 ст. 304 КК України не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, та суд не взяв до уваги докази, яки могли істотно вплинути на його висновки.
На думку захисту ОСОБА_9 за частиною 1 статті 304 КК України повинен бути виправданий.
Крім того, районний суд в порушення положень Постанови Великої Палати Верховного Суду України не зарахував в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 26.05.2016 року до набрання вироком законної сили.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий вирок, яким звільнити його від відбуття покарання.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що на той час він був неповнолітнім та не міг оцінити наслідки окремого розслідування та розгляду вчинених одночасно крадіжок.
Він підтверджує, що в період з березня по квітень 2016 року, він з ОСОБА_9 проникли на територію домоволодіння, належить ОСОБА_18 і де викрали металеві кутники та труби. Цю крадіжку було вчинено ним в період іспитового строку відповідно до вироку Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2015 року.
Однак він, будучи неповнолітнім, не міг належним оцінити наслідки цього діяння, ОСОБА_9 його обманув, та враховуючи його залежність від нього - фактично змусив його спільно з ним вчинити вище зазначену крадіжку, оскаржуваним ним вирок ОСОБА_9 визнано винним, в тому числі, і за ч. 1 ст. 304 КК України, за втягнення його як неповнолітнього у злочинну діяльність.
Зазначена обставина є обставиною, що пом`якшує покарання, однак суд не зазначив у мотивувальній частині таку обставину, та не врахував її при в призначенні покарання.
Крім того, районним судом було порушено право на належний захист, оскільки з невідомих причин його представником стала не його мати ОСОБА_20 , а тітка ОСОБА_21 , яка під час досудового розслідування неодноразово повідомляла, що не бажає бути його представником.
При цьому його представник взагалі не спілкувався з його захисником з приводу захисту його прав.
Крім того, на думку апелянта до нього можу бути застосовано Закон України «Про амністію у 2016 році».
Також оскаржуваний вирок не містить посилання на досудову доповідь органу пробації про соціально-психологічну характеристику.
Врахїовуючи, що він визнає вину, щиро розкаюється, протягом останній років не вчиняв кримінальне правопорушення, на його думку вирок районного суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційній скарги в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_9 , та обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав апеляцію захисника подану в його інтересах, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу районного прокурора та не заперечував проти часткового задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.297 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.297 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст.185, ч.1 ст.297 КК України, ОСОБА_12 за ч.3 ст.185, ч.1 ст.297 КК України, ОСОБА_11 зач.3 ст.185 КК України,у колегії суддів сумнівів не викликає. Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості: обвинуваченого ОСОБА_9 та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.185, ч.1 ст.297 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище та інше приміщення, наруга над могилою, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб; обвинуваченого ОСОБА_12 за ч.3 ст.185, ч.1 ст.297 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище та інше приміщення, наруга над могилою, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб; обвинуваченого ОСОБА_11 та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище та інше приміщення.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 попри невизнання вини за ч.1 ст.304 КК України, підтвердив факт, що він в період з березня по квітень, з ОСОБА_11 проникли на територію домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_2 , де вирішили викрасти металеві вироби, які зберігалися на вказаному городі, де викрали металеві кутники і труби, які вони продали, а отримані гроші, витратили на власні потреби.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 повідомив про те, що в період з березня по квітень, він з ОСОБА_9 проникли на територію домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_2 , де вирішили викрасти металеві вироби, які зберігалися на вказаному городі, де викрали металеві кутники та труби, які вони продали, а отримані гроші, витратили на власні потреби. Ініціатором скоєння крадіжки був ОСОБА_9 .
Крім того, в апеляційній скарзі безпосередньо ОСОБА_11 вказує, що ОСОБА_9 враховуючи старший вік та його залежність запропонував вчинити йому крадіжку. Він як неповнолітній не міг оцінити наслідки цього діяння, враховуючи, що вчинив злочин в період іспитового строку, проте ОСОБА_9 обманув його що йому нічого не буде та фактично змусив вчинити крадіжку.

Крім даних показань обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_11 районним судом досліджено протоколом огляду місця події від 12.04.2016 року в ході якого, в присутності понятих, було оглянуто домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 .

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.304 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як втягнення неповнолітнього у злочину діяльність.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 стосовно того, що ОСОБА_11 його підзахисний не переконував скоїти цей злочин, нічого не пропонував, не погрожував, не можуть бути враховано оскільки об`єктивна сторона злочину передбаченого ст. 304 КК України, передбачає відповідальність за вчинення злочину дорослою особою, яка залучила до його вчинення неповнолітнього.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також не встановленого упередженого ставлення суду до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , під час розгляду справи.

Також не підлягають задоволенню доводи захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 стосовно того, що районним судом справа була розглянута без участі представника служби у справах дітей та кримінальної міліції у справах дітей.
Враховуючи, що у справі були законні представники неповнолітніх та професійні захисники, колегія суддів вважає, що хоч і не були присутні та допитані представники служби у справах дітей та кримінальної поліції, про те це відповідно до ст. 496 КПК України не може бути підставою для скасування правильного по суті прийнятого судом першої інстанції процесуального рішення.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинувачених та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинувачених та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено, а тому відсутні підстави для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які є злочинами середньої тяжкості та тяжкими,обставини вчинення, особу обвинуваченого, який задовільно характеризуються за місцем проживання, раніше судимий, скоїв злочини під час відбування іспитового строку, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для її виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В той же час є слушними доводи захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 стосовно не правильного зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання.
Так Велика Палата Верховного Суду 29.08.2018 року під час розгляду справи №663/537/17 надала правовий висновок щодо застосування норми ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VIII щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання. Суд вказав, що один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі застосовується зокрема якщо особа вчинила злочин у період з 24.12.2015 року до 20.06.2017 року (включно) (пряма дія Закону № 838-VIII).
Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення у 2016 році, тобто в той час коли діяли норми ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VIII, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_9 необхідно зарахувати в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 26.05.2016 року по 06.02.2019 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення - за два дні позбавлення волі.

При призначенні покарання ОСОБА_12 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які є злочинами середньої тяжкості та тяжкими,обставини вчинення, особу обвинуваченого, який задовільно характеризуються за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, вчинення кримінального правопорушення будучи неповнолітнім, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_12 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для її виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині не застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 положень ст. 70 КК України.

Так, згідно з ч. 4 ст. 70 КК України покарання призначається за правилами передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення покарання» № 7 від 24.10.2003 року коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК ( 2341-14 ): спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_12 судимий 26.05.2016 року Петрівським районним судом за ч. 2, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Таким чином, ОСОБА_12 необхідно спочатку призначити покарання за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, врахувавши покарання призначене за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2016 року.

Отже, суд першої суд першої інстанції повинен був призначити ОСОБА_12 покарання за сукупністю злочинів, тобто застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.

Також колегія суддів погоджується з доводами захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 стосовно того, що районний суд безпідставно звільнив її підзахисного від відбування покарання з випробуванням, з трьохрічним іспитовим строком, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 104 КПК України іспитовий строк неповнолітньому може бути установлений судом лише від одного до двох років.

В той же час колегія суддів не бере до уваги доводи захисту стосовно пом`якшення покарання на один місяць оскільки ОСОБА_12 вчинив кілька епізодів кримінальних правопорушень проти власності, які є тяжкими злочинами та злочин середньої тяжкості.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_12 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті закону, буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів, як ним, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляційній скарзі захисник наполягає на призначенні обвинуваченому ОСОБА_12 більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

При призначенні покарання ОСОБА_11 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжким злочином,обставини вчинення, особу обвинуваченого, який задовільно характеризуються за місцем проживання, раніше судимий, скоїв злочини під час відбування іспитового строку, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, вчинення кримінального правопорушення будучи неповнолітнім, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_11 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для її виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині не застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 положень ст. 70, 71 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

За умовами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, викладених у абз. 6 п. 25 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_11 судимий 24.11.2015 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;
Разом з тим, по епізодам крадіжок у період у потерпілої ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_11 вчинив з 30.06.2015 року по 06.07.2015 року.
Тобто інкриміноване ОСОБА_11 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України по епізодам крадіжок у період у потерпілої ОСОБА_13 обвинуваченим вчинені до ухвалення вироку Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2015 року, а тому покарання ОСОБА_11 за ч. 3 ст.185 КК України по епізодам крадіжок у період з 30.06.2015 по 06.07.2015 у потерпілої ОСОБА_13 повинно бути призначене за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчинення крадіжки у потерпілої ОСОБА_18 в період часу з 15.03.2016 року по 12.04.2016 року.
Таким чином, ОСОБА_11 необхідно спочатку призначити покарання за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, врахувавши покарання призначене за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2015 року, призначити покарання по епізоду крадіжок у період у потерпілої ОСОБА_18 , вчиненого після цього вирокута остаточно призначити покарання за сукупністю вироків, врахувавши покарання призначене покарання за даним вироком та за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2015 року.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_11 про призначення більш м`якого покарання із застосуванням ст. 69 КК України, колегією суддів не можу бути враховано оскільки обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку.
Крім того, не можуть бути прийняті до уваги доводи обвинуваченого про врахування обставини, що він вчинив кримінальне правопорушення неповнолітнім, оскільки зазначена обставина була вже врахована районним судом при призначенні покарання.

Разом з тим, не можуть бути задоволено доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про порушення права на захист через те, що його тітка, а не мати була визнана законним представником неповнолітнього, оскільки під час досудового розслідування та судового розгляду у обвинуваченого ОСОБА_11 був захисник.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_11 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для її виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника про призначення більш м`якого покарання не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції обвинувачена наполягає на призначенні більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно задовольнити частково, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_11 необхідно залишити без задоволення, а вирок районного суду відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в частині призначення покарання та змінити в частині зарахування строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 .

Керуючись ст. 376, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів.

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , - задовольнити частково.
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_11 , - залишити без задоволення.
Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_12 за ч.3 ст.185, ч.1 ст.297 КК України, ОСОБА_11 за ч.3 ст.185 КК України, в частині призначення покарання, - змінити.

Вважати ОСОБА_12 засудженим та призначити покарання:
- за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 місяць;
- за ч.1 ст.297 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_12 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 місяць.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2016 року, більш суворим, призначеним за даним вироком - остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 місяць.
На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.
Відповідно до п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_12 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вважати ОСОБА_11 засудженим та призначити покарання:
- за ч. 3 ст.185 КК України (по епізодам крадіжок у період з 30.06.2015 по 06.07.2015 у потерпілої ОСОБА_13 ) у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2015 року, більш суворим, призначеним за даним вироком - призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 3 ст.185 КК України (по епізоду крадіжки в період часу з 15.03.2016 по 12.04.2016 у потерпілої ОСОБА_18 ) у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 місяць.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком приєднати частково невідбутне покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2015 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі та визначити остаточно до відбування 3 роки 2 місяця позбавлення волі.

Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2018 року стосовно за ч.3 ст.185, ч.1 ст.297, ч.1 ст.304 КК України в частині зарахування строку відбування покарання - змінити.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання термін перебування його під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 26.05.2016 року по день набрання вироком законної сили, тобто до 06.02.2019 року включно.
ОСОБА_9 звільнити з-під варти із зали суду негайно.

В іншій частині вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2018 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4