Провадження № 1-кс/679/3/2019
Справа № 679/257/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2019 року м. Нетішин
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування вказаної скарги ОСОБА_4 зазначив, що оскаржене ним рішення слідчого, яким частково відмовлено у задоволенні його клопотання про допит в статусі потерпілого мотивовано тим, що кримінальне провадження, передбачене ч. 2 ст. 384 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за вказаним вище номером, відноситься до злочинів проти правосуддя та органів, які забезпечують його діяльність і сприяють їй органів дізнання, слідства та прокуратури.
Проте, він вважає себе потерпілим, оскільки неправдиві свідченнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відносно нього у кримінальній справі №30/3525 лягли в основу його обвинувачення та вплинули на його незаконне засудження за тяжкий та особливо тяжкий злочини, в зв`язку з чим йому було завдано моральної шкоди.
Вказані обставини, на переконання ОСОБА_4 , є підставлю для скасування оскарженої ним постанови.
В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник подану скаргу підтримали та просили таку задовольнити.
Слідчий СВ Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 в судовому засіданні в задоволенні скарги просив відмовити, вказавши на правомірність прийняття оскарженої постанови та безпідставність заявлених скаржником вимог.
Слідчий суддя, заслухавши заявника, його захисника та слідчого, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.
Положеннями ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, ст.ст. 303-308 цього Кодексу
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Згідно зі ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Вказані відомості були внесені до ЄРДР 09 січня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 грудня 2017 року.
У вказаному кримінальному провадженні 27 вересня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого із клопотанням про допит його в якості потерпілого, яке зареєстроване 01 жовтня 2018 року за вх. №А-241.
Аналізуючи на предмет законності зазначену постанову, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5 ст. 55 КПК України).
За приписами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав і свобод, законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.
Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.
Згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування у тому числі виду і розміру шкоди покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках - на потерпілого.
На даний час досудовим розслідуванням не встановлено спричинення ОСОБА_4 моральної, фізичної або майнової шкоди, а тому у відповідності до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди - моральної, фізичної або майнової шкоди, як зазначено в ч. 1 ст. 22 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
В судовому засіданні встановлено, що скаржником і на даний час не надано органам досудового розслідування доказів спричинення йому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 будь-якої шкоди. При цьому, твердження про те, що останні вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 384 КК України, носять характер припущення з боку ОСОБА_4 та на даний час не підтверджені об`єктивними доказами по справі.
Як вбачається з оскарженої постанови, слідчим було відмовлено заявнику ОСОБА_4 у наданні йому статусу потерпілого та допиті у такому статусі, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 384 КК України, є злочином проти правосуддя.
Відповідно до ч. 2 ст. 384 КК України передбачено кримінальну відповідальність за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу, а саме, завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках, що поєднано з обвинуваченням у тяжкому чи особливо тяжкому злочині, або зі штучним створенням доказів обвинувачення чи захисту, а також вчинені з корисливих мотивів.
Вказана стаття відноситься до Розділу XVIII Кримінального кодексу України «Злочини проти правосуддя».
Тобто, об`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, є правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі.
Системний аналіз наведених положень закону та матеріалів скарги, дають підстави для висновку, що ОСОБА_4 , як фізична особа, не може бути визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, та допитаним у такому статусі, оскільки об`єктом даного злочину є правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі, тому оскаржена постанова винесена з дотриманням вимог КПК України, є законною та вмотивованою належним чином.
За вказаних обставин, в силу принципу змагальності сторін, ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді дійти висновку про законність та обґрунтованість вимог скарги, а тому слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог скарги.
Керуючись ст.ст. 55, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 10 квітня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1