Провадження №1-кп/127/1510/17
УХВАЛА

19 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000281 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні під час судового розгляду захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про недопустимість такого доказу як протокол проведення слідчого експерименту від 01.02.2017 р., мотивуючи тим, що вказаний протокол складений з порушенням вимог КПК, зокрема ч. 6 ст. 240 та ст.. 104 цього Кодексу з огляду на те, що в протоколі взагалі не відображений хід слідчої дії, а є лише вказівка на те, що само проведення слідчої дії фіксувалося за допомогою відеозапису, який міститься на диску. Диск є лише додатком до протоколу відповідно до ст.. 105 КПК, а не окремим доказом.

Прокурор ОСОБА_8 заперечувала проти заявленого клопотання, вважає, що в протоколі все відображено вірно, а запис, зроблений на диск надає змогу пересвідчитися, як само ця слідча дія відбувалася.

Представник потерпілого ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_9 повністю підтримали думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.

Суд, дослідивши протокол від 01.02.2017 р., заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов наступних висновків.

Частина 6 статті 240 КПК України вимагає, щоб протокол про проведення слідчого експерименту був складений відповідно до вимог цього Кодексу, та щоб у цьому протоколі були докладно викладені умови та результати слідчого експерименту.

Статтею 104 КПК України визначено, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі. Тобто протокол розглядається законодавцем не просто як документ, він є документом, в якому фіксується хід проведення процесуальної дії, саме для її фіксації він складається і стає джерелом доказів. Таким чином без викладення ходу та результатів процесуальної дії такий документ втрачає свій юридичний зміст. Додаток до протоколу не може замінити його, а є лише способом швидко та наглядно перевірити, яким чином проводилася слідча дія.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Оспорюваний стороною захисту протокол від 01.02.2017 р. складений в порушення вимог ч. 6 ст. 240 та ст. 104 КПК України, не містить викладу ходу процесуальної дії, тому не може вважатися допустимим доказом, що є очевидним без дослідження інших обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження, якщо таке дослідження було розпочате.

З врахуванням наведеного вище, суд вважає, що протокол від 01.02.2017 р. слід визнати недопустимим доказом та припинити його дослідження.

Керуючись ст. 86, 89, 104, 105, ч. 6 ст. 240 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Протокол проведення слідчого експерименту від 01.02.2017 року у кримінальному провадженні № 0000281 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнати недопустимим доказом та припинити його дослідження.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: