ВИРОК
Іменем України
13.12.2018 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000095 від 17.04.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньо освітою, неодруженого, непрацюючого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судженого, проживаючого та зареєстрованого: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, -

в с т а н о в и в :

17.10.2017 року солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , маючи намір назавжди ухилитися від несення обов`язків військової служби, без поважних причин та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, самовільно залишив місце проходження військової служби військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в умовах особливого періоду та ухиляється від проходження служби по теперішній час, чим вчинив самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби(дезертирство) вчинене в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.408 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснив необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Просить його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Згідно п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 408 КК України доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), дані про особу обвинуваченого: раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за місцем служби характеризується позитивно та те, що він є сиротою, виріс без матері; під час досудового та судового слідства активно сприяв розкриттю злочину; думку прокурора; обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини і щире каяття, сприяння слідству та суду у розкритті злочину та встановлення істини по справі та у відповідності до ст.67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у вигляді позбавлення волі. Однак суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 , можливе без відбування покарання та рахує за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків на підставі ст.76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374,376 КПК України, суд,-

ухвали в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5(п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, з моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1