ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2019 м. Одеса Малиновський районний суд міста Одеси в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/17640/18 відносно: ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Первомайську Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 12.07.2011 року Малиновським районним судом міста Одеси за ч.2 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі, - 23.10.2018 року Малиновським районним судом міста Одеси за ч.1 ст.119 КК України до 5 років позбавлення волі, обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

17.09.2018, приблизно о 13 годині 17 хвилині, ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Вишневського, 15А, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_8 , яка працює та знаходилась у вказаному магазині та у якій на шиї знаходився золотий ланцюжок.
В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_8 , а саме золотого ланцюжка, на якому знаходився золотий хрестик.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до віконця вищевказаного магазину та привернувши увагу потерпілої ОСОБА_8 , проник до іншого приміщення шляхом протягнення своєї правої руки через віконце магазину, через яке шляхом ривку з шиї потерпілої, відкрито викрав золотий ланцюжок вагою 15,15 гр., загальною вартістю 9 483 гривен 29 копійок, після чого, ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні злочину, передбаченому ч.3 ст.186 КК України визнав повністю, своїми показаннями підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому.
Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує як злочин, передбаченийч.3 ст.186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 у судовому засіданні не встановлено.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_7 визнаний винним у злочину, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку, покарання за яким повністю відбуте обвинуваченим, тому суд вважає при призначенні покарання застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 злочину, з урахуванням обставини, що пом`якшує покарання і відсутністю обставин, що обтяжують покарання та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_7 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 75 КК України під час судового засідання не встановлено.

Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченими дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне, до набрання вироком законної сили, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Потерпілою ОСОБА_8 , яка судом була визнана цивільним позивачем, був заявлений цивільний позов до ОСОБА_7 про стягнення на її користь компенсації за заподіяну матеріальну та моральну шкоду. Обвинувачений ОСОБА_7 цивільний позов визнав частково. Цивільний позивач ОСОБА_8 неодноразово викликалася судом для участі у розгляді цивільного позову, разом із цим до суду не з`явилася, надала клопотання про розгляд кримінального провадження без її участі. При таких обставинах суд позбавлений можливості встановити факти, на які посилається позивач та розглянути цивільний позов ОСОБА_8 в цілому, тому відповідно до положень ст.326 КПК України цивільний позов ОСОБА_8 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворим покаранням за цим вироком, менш суворого, повністю відбутого, покарання за вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 23.10.2018, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі

Строк відбуття покарання рахувати з дати затримання о ОСОБА_11 , тобто з 10.10.2018 року.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_13