Справа № 305/937/18
Номер провадження 1-кп/305/294/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілогої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2018 за №0000387 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 07 травня 2018 року, близько 21 години 15 хвилин, знаходячись у селі Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області, шляхом вільного доступу проник до приміщення каплички Чорнотисянського Свято-Успенського храму, яка розташована по АДРЕСА_2 , у цьому ж селі, звідки таємно викрав із металевої скриньки для пожертв грошові кошти в сумі близько 250 гривень, які в подальшому використав для власних потреб, чим заподіяв релігійній громаді Свято-Успенського храму села Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області, збитків на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини його вчинення, вказані в обвинувальному акті. Пояснив, що, дійсно, 07 травня 2018 року, вечором, з метою вчинити крадіжку грошових коштів, через незачинені дверцята проник до каплички, де, з металевої скриньки зірвав навісний замок та викрав наявні у ній гроші в сумі близько 250 гривень. Вказані кошти використав на алкоголь та продукти харчування. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати.

Представник потерпілого - релігійної громадської організації Свято-Успенського храму села Чорна Тиса, ОСОБА_5 , у судовому засіданні зазначив, що цивільного позову у справі не заявляє. Просив надати можливість обвинуваченому виправитися без ізоляції від суспільства, з можливим залученням до праці.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонувала саме у такому порядку досліджувати докази у кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілої особи - ОСОБА_5 , дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Ч.2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинилав умисний злочин, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше, що, суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та фтизіатра не перебуває, проживає у важких матеріально-побутових умовах із матір`ю похилого віку (1937 року народження). Поряд з цим суд встановив, що обвинувачений значиться на "Д" обліку у нарколога, з діагнозом "Синдром алкоголічної залежності".

З урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінального правопорушення, думки прокурора, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді 240 годин громадських робіт, суд, вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому запропоноване прокурором покарання, яке відповідає санкції ч.1 ст.185 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речовий доказ: компакт-диск з відеофайлами із камери відеоспостереження, що міститься при матеріалах кримінального провадження, відповідно до вимог ст.100 КПК України, слід залишити там же.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання - 240 годин (двісті сорок) годин громадських робіт.

Речовий доказ: компакт-диск з відеофайлами із камери відеоспостереження, що міститься при матеріалах кримінального провадження,по вступу вироку в законну силу залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, представнику потерпілої особи та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1