Дата документу 20.03.2019 Справа № 554/1997/19
Провадження №1-кс/554/3802/2019
У Х В А Л А
іменем України

20 березня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 щодо нерозгляду клопотання у кримінальному провадженні №0001544,-

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2019 року заявник звернувся до суду із вищевказаною скаргою на бездіяльність слідчого. Скарга датована 07.03.2019 року та направлена до суду поштовим відправленням. В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 29.01.2019 року ним було направлено клопотання в порядку ст.220 КПК України про проведення слідчих дій, допитів осіб у кримінальному провадженні №0001544, розпочатому за заявою ОСОБА_3 про вчинення щодо нього кримінального правопорушення.

Клопотання заявника ОСОБА_3 про проведення слідчих дій було отримано уповноваженими особами Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, поштою 05.02.0219 року, а тому, на думку заявника, в силу ч.1 ст.220 КПК України клопотання підлягало розгляду слідчим упродовж трьох днів.

Попри це, слідчий, який здійснює досудове розслідування у вказаному вище провадженні, на порушення вимог КПК України в передбачений законом строк клопотання не розглянув, про прийняте рішення заявника не повідомив, відповідну постанову йому не направив, що свідчить про бездіяльність слідчого.

Натомість, 27.02.2019 року ОСОБА_3 у відповідь на його клопотання було отримано лист №2683/02-2 від 22.02.2019 року, згідно з яким останньому повідомлено, що на теперішній час ОСОБА_3 має статус заявника, потерпілим у даному кримінальному провадженні його не визнано, а тому він не наділений правом подавати слідчому або прокурору клопотання.

У зв`язку з тим, що, на думку заявника, права потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, вважав себе потерпілим у даному кримінальному провадженні з усіма правами потерпілого, в тому числі подавати клопотання про проведення слідчої дії та захищати свої права.

Вважає, що його клопотання від 29.01.2019 року про проведення слідчих дій не було розглянуто слідчим належним чином згідно з вимогами ст.220 КПК України, за його наслідками процесуальне рішення слідчого не було оформлене відповідною постановою, та взагалі розглянуто з порушенням встановлених КПК України строків, а тому допущено бездіяльність.

На підставі викладеного, з урахуванням доводів, зазначених у скарзі, просить визнати причини пропуску строку на оскарження бездіяльності слідчого поважними та поновити строк на оскарження бездіяльності слідчого; визнати незаконною бездіяльність слідчого, яке полягає у не розгляді клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчої дії в порядку ст..ст.220, 221 КПК України; зобов`язати слідчого другого слідчого відділу Територіального управління ДБР у м.Полтава ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001544 від 04.12.2018 року провести слідчі дії допити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; зобов`язати слідчого другого слідчого відділу Територіального управління ДБР у м.Полтава ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001544 від 04.12.2018 року розглянути клопотання ОСОБА_3 від 29.01.2019 року про проведення слідчої дії в порядку ст.220 КПК України; на підставі ст.114, 220 КПК України для забезпечення виконання слідчим другого слідчого відділу Територіального управління ДБР у м.Полтава ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001544 від 04.12.2018 року вимог розумного строку, встановити для належного розгляду клопотання ОСОБА_3 від 29.01.2019 року процесуальний строк у межах граничного строку передбаченого ст.220 КПК України, а саме організувати проведення слідчої дії невідкладно з моменту ухвалення судового рішення, про що повідомити потерпілого.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду, не прибув, у скарзі та наданому до суду клопотанні просив про розгляд скарги за його відсутності.

Від слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві надійшла заява про розгляд скарги без участі з доданими документами кримінального провадження, у якій з вимогами скарги не погодився, просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки у заявника ОСОБА_3 відсутній статус потерпілого та право звернення з клопотанням про проведення слідчих дій.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи процесуальні строки розгляду скарги та наявність клопотання від заявника про розгляд скарги за його відсутності, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ст.2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, частиною першою статті 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України визначений перелік осіб, яким надано право під час досудового розслідування оскаржити бездіяльність слідчого щодо нездійснення процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк. До таких осіб серед інших віднесений потерпілий.

Як встановлено з матеріалів скарги, в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001544 від 04.12.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст.136, ч.1 ст.146, ч.2 ст.365, ч.1 ст.367, ч.1 ст.371 КК України.

Заявник ОСОБА_3 з посиланням на процесуальний статус потерпілого в цьому кримінальному провадженні фактично просить скарзі зобов`язати слідчого прийняти процесуальне рішення відповідно до ст.220 КПК України та розглянути по суті його клопотання про проведення слідчих дій, яке отримано 06.02.2019 року.

Згідно з ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Так, встановлено, що 20.01.2019 року ОСОБА_3 направлено до слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, клопотанням про проведення слідчої дії. В клопотанні заявник ставить питання про допит ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які на думку заявника, можуть повідомити про обставини, які мають значення для встановлення наявності події кримінального правопорушення, та збирання доказів.

Зазначене клопотання отримано Територіальним управлінням ДБР, розташованого у м.Полтаві, 06.02.2019 року, про що свідчить штемпель відомства про реєстрацію вхідної кореспонденції.

У той же час, з наданої слідчим копії листа №2683/02-2 від 22.02.2019 року вбачається, що клопотання ОСОБА_3 , яке надійшло 06.02.2019 року щодо необхідності слідчих дій у кримінальному провадженні №0001544 від 04.12.2018 року розглянуто. За наслідками розгляду ОСОБА_3 повідомлено про те, що останній у кримінальному провадженні потерпілим не визнаний, на час звернення має статус заявника, а тому не наділений правом подавати слідчому або прокурору клопотання.

Таким чином, із наявних матеріалів скарги не вбачається, що ОСОБА_3 є потерпілим у кримінальному провадженні №0001544, яке здійснюється за фактом кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст.136, ч.1 ст.146, ч.2 ст.365, ч.1 ст.367, ч.1 ст.371 КК України.

Разом із тим, фактично в клопотанні заявник ставить питання про допит осіб, проте, як вбачається з наданих слідчим доказів, у кримінальному провадженні вже допитані як свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та досудове розслідування наразі триває.

З наведеного слідує, що на момент звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у нерозгляді клопотання упродовж встановленого ст.220 КПК строку, а також на час розгляду цієї скарги у суді ОСОБА_3 не має у кримінальному провадженні №0001544 процесуального статусу потерпілого.

В силу положень статті 220 КПК України, на яку посилається заявник, слідчий зобов`язаний розглянути клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій у строк не більше трьох днів з моменту подання.

Водночас, вказаною нормою визначено, що з таким клопотанням мають право звернутися сторона захисту (обвинувачений та його захисник чи законний представник), потерпілий, його представник, представник юридичної особи щодо якої здійснюється провадження.

У той же час, як встановлено вище, ОСОБА_3 не має відповідного процесуального статусу, а отже останній не наділений правом звернення до слідчого з клопотанням про здійснення слідчий дій в порядку ст.220 КПК України.

Отже, доводи заявника не ґрунтуються на вимогах закону, а тому слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог поданої скарги щодо бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її задоволення.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого здійснити слідчі та процесуальні дії відповідно до змісту клопотання, а також зобов`язання повідомити заявника про дату, час та місце їх здійснення, так як відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Щодо вимоги скарги ОСОБА_3 про встановлення слідчому розумних строків для розгляду його клопотання в порядку ст.220 КПК України, у зв`язку з тим, що дана вимога є похідною від вимог про визнання бездіяльності та зобов`язання слідчого вчинити процесуальні дії, в задоволенні яких відмовлено, а тому і в цій частині не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, оцінивши наявні матеріали з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, а також докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги необхідно відмовити в повному обсязі.

Крім того, у скарзі заявник просить поновити строк на оскарження, оскільки дізнався про бездіяльність слідчого з відповіді, викладеної у листі від 22.02.2019 року, який він фактично отримав 27.02.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження ухвалою слідчого судді додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.

Оскільки заявник ОСОБА_3 отримав відповідь за наслідками розгляду його клопотання лише 27.02.2019 року, а тому з метою забезпечення реалізації права особи на судовий захист у кримінальному провадженні, суд вважає дане клопотання таким, що підлягає задоволенню, і заявнику слід поновити пропущений строк на оскарження бездіяльності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 117, 220, 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_3 пропущений строк на оскарження.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 щодо нерозгляду клопотання у кримінальному провадженні №0001544.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1