Справа № 602/679/17
Провадження № 1-кп/602/11/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2019 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю сторін та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ісходне Красноперекопського району АР Крим, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого 30 серпня 1990 року Калуським міським судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.101, ст.14 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі; 18 січня 1991 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ст.ст. 19, 183 ч.3, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі; 03 липня 1996 року Калуським міським судом Івано-Франківської області за ст.ст.142 ч.1, 208, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі; 13 листопада 2001 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ст.185 ч.2, ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; 20 вересня 2006 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ст.187 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі; 22 грудня 2009 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ст.187 ч.2, 71 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі; 12 лютого 2016 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст.391 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в :

12 липня 2017 року близько 15 години 00 хвилин між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які перебували на автобусній зупинці с. Вишгородок Лановецького району Тернопільської області поблизу магазину «Євро», виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин. В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 12 липня 2017 року близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту в с. Вишгородок Лановецького району Тернопільської області, наблизився до ОСОБА_7 та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, на ґрунті особистих неприязних відносин наніс один умисний удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_7 , в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому носових кісток і струсу головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Крім того, 30 жовтня 2017 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, направлений на здійснення відкритого заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою реалізації раптово виниклого умислу, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом наживи, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, наніс потерпілій ОСОБА_9 один удар кулаком в область потилиці, від чого потерпіла впала на підлогу. Надалі, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, зажадав від ОСОБА_9 грошові кошти, однак почувши відмову наніс ОСОБА_9 ряд ударів кулаками по тілу та схопивши за верхній одяг, силоміць потягнув її у веранду будинку, супроводжуючи свої дії погрозами застосування насильства до ОСОБА_9 і, таким чином, подавивши волю потерпілої до захисту, отримав від неї грошові кошти в загальній сумі 8800,00 (вісім тисяч вісімсот) гривень. Цими своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця тім`яної ділянки голови справа, садно червоної облямівки верхньої губи, синці правих передпліччя і кисті, синець і садна (на тлі синця) лівих передпліччя і кисті, садна правої половини передньої поверхні грудей та синці обох половин задньої поверхні грудей, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього, обернувши викрадене на свою користь, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втік у невідомому напрямку, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 8800,00 (вісім тисяч вісімсот) гривень.
Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю і в судовому засіданні пояснив, що дійсно 12 липня 2017 року біля магазину «Євро» в с.Вишгородок Лановецького району Тернопільської області між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт, який було спровоковано самим потерпілим. В ході вказаного конфлікту він наніс ОСОБА_7 удар кулаком руки в обличчя, від якого в нього пішла кров. Свою вину у вказаному кримінальному правопорушенні він визнає.
Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 не визнав і в судовому засіданні пояснив, що він постійно заходив до потерпілої ОСОБА_9 , яка проживає в с.Соколівка Лановецького району Тернопільської області, щоб допомогти по господарству та купляв їй продукти харчування. Також, він проживає за рахунок того, що допомагає іншим по господарству. 30 жовтня 2017 року орієнтовно о 14 годині 00 хвилин він зайшов до неї, щоб запитати, чи є якась робота. Прийшовши до ОСОБА_9 , він хотів відкрити двері, однак вони в щось впиралися. Тоді він штовхнув їх і зайшов в коридор, де побачив ОСОБА_9 , яка лежала на підлозі. Він підняв її і заніс в кімнату на ліжко. На його запитання, чи потрібно викликати швидку, ОСОБА_9 відповіла, що не потрібно. Можливо в неї була кров, бо він дав їй ганчірку, щоб витертися. Після цього, він пішов в магазин, де купив продукти, а потім пішов на гуманітарку по одяг. Вказані продукти харчування та речі він купив за власні заощадження. Жодних ударів ОСОБА_9 він не завдавав і грошових коштів в неї не брав. Крім того, раніше в цей день, він, будучи випившим, зачепився за пліт, впав і обдер ніготь, який обмотав тряпкою. Своєї вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення він не визнає і вважає, що потерпіла на нього наговорює.
Крім визнання своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення по факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному кримінальному правопорушенні доведена наступними доказами, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 12 липня 2017 року приблизно о 15 годині 00 хвилин він біля магазину «Євро» зустрів ОСОБА_5 з компанією. В них виникла суперечка і він відійшов від них через дорогу, однак ОСОБА_5 пішов за ним і наніс йому безпричинно один удар кулаком в область обличчя, від якого він впав на землю. В результаті вказаного удару йому було зламано носа. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 він наполягає на суворому покаранні.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона працює продавцем в магазині «Євро», що в с.Вишгородок Лановецького району Тернопільської області. 12 липня 2017 року вона бачила, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла бійка, після якої ОСОБА_7 залишився лежати на землі. Потім в магазин прибігла якась дівчина, щоб взяти вологі серветки, для того, щоб витерти ОСОБА_7 кров.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 12 липня 2017 року він бачив біля магазину «Євро», що в с.Вишгородок Лановецького району Тернопільської області, як ОСОБА_7 та ОСОБА_5 розмовляли між собою. Після цього, ОСОБА_7 побіг на протилежну сторону дороги, а ОСОБА_5 пішов за ним. Там між ними виник конфлікт, який розборонила якась жінка. Більше він нічого не бачив.
З Протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 19 липня 2017 року вбачається, що в цей день ОСОБА_7 звернувся в Лановецьке ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення ОСОБА_5 , а саме нанесення йому 12 липня 2017 року останнім удару в обличчя та заподіяння тілесних ушкоджень (т.1, а.с.194-196).
З висновку судово-медичної експертизи №1054 від 17 серпня 2017 року (розпочата 20.07.2017 року) вбачається, що в ОСОБА_7 при судово-медичній експертизі та згідно із вивченими медичними документами про його обстеження 20.07.2017 року лікарями ЛОР і невропатологом, виявлений закритий перелом носових кісток, підтверджений рентгенологічними даними, та струс головного мозку. Зазначені вище ушкодження утворилися від дії тупого предмета приблизно за 7-10 діб до проведення експертизи, що підтверджується їх характером, відсутністю ознак зрощення перелому та відміченими лікарем неврологічними змінами і їх виразністю. Виявлена у ОСОБА_7 травма голови з переломом носових кісток і струсом головного мозку за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Зазначені вище ушкодження виникли внаслідок щонайменше одного травмуючого впливу, не виключено, від удару рукою, як про це зазначено у постанові (т.1, а.с.197-199).

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Незважаючи на невизнання своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення по факту відкритого викрадення грошових коштів у ОСОБА_9 , вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному кримінальному правопорушенні доведена наступними доказами, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що вона проживає в с.Соколівка Лановецького району Тернопільської області. ОСОБА_5 вона добре знає, оскільки той за гроші та їжу час від часу допомагав їй по підсобному господарству. 30 жовтня 2017 року він прийшов до неї додому, поїв і пішов по своїх справах. В цей же день, десь орієнтовно біля 14 години 00 хвилин ОСОБА_5 знову прийшов до неї та почав вимагати в неї гроші. Вона хотіла вийти з хати, але ОСОБА_5 закрив двері на застібку. Після цього, в коридорі він вдарив її кулаком в голову, внаслідок чого вона впала на підлогу, а ОСОБА_5 присунув її назад в кімнату і продовжив вимагання грошей, при цьому погрожуючі їй спаленням та завдаючи удари руками і ногами по голові та різних ділянках тіла. Спочатку вона віддала йому 800 гривень, потім 3000 гривень і 5000 гривень. Гроші в сумі 3000 і 5000 гривень були купюрами по 200 гривень, а грошові кошти в сумі 800 гривень були різними купюрами. Гроші були замотані в платок та тряпочки. Коли він її бив, то вона вся була в крові і він дав їй тряпку, щоб витертися. Коли ОСОБА_12 забрав останні гроші, то відразу пішов. При цьому він був одягнутий в гумових чоботях і рябому одязі. На другий день поліцію викликала її доглядальниця, оскільки вона була побита і не могла вийти з хати. Свій цивільний позов повністю підтримує і просить застосувати до ОСОБА_5 максимальну міру покарання.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що вона працює медсестрою в с.Вишгородок Лановецького району Тернопільської області. 31 жовтня 2017 року орієнтовно о 12-13 годині до неї зателефонувала соціальний працівник, яка обслуговує ОСОБА_9 , і попросила, щоб вона прийшла і засвідчила побої. Коли вона прийшла, то побачила в будинку ОСОБА_9 розкидані тряпки, які були в крові. На ОСОБА_9 вона діагностувала тілесні ушкодження у вигляді розпухшого носа, гематоми на голові, синця на стегні та забій ребер. Кров текла тільки з носа, відкритих ран, які б кровоточили, більше не було. Зі слів ОСОБА_14 їй стало відомо, що дані тілесні ушкодження їй напередодні завдав ОСОБА_5 , який забрав в неї грошові кошти в сумі 8000 гривень.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що він працює сільським головою Вишгородоцької сільської ради Лановецького району Тернопільської області. В кінці жовтня 2017 року до нього прийшла сестра милосердя, яка здійснює догляд за ОСОБА_9 і повідомила, що останню пограбував ОСОБА_12 , який викрав в неї грошові кошти.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що вона працює приватним підприємцем. В кінці жовтня 2017 року орієнтовно біля 17 години 00 хвилин до неї в магазин зайшов ОСОБА_5 разом з ОСОБА_17 .. При цьому, ОСОБА_5 погасив свої борги, які мав в магазині та розрахувався за ОСОБА_17 .. На її запитання, звідки в нього гроші, він відповів, що це йому дала братва. В нього при собі була пачка грошей купюрами по 200 та 100 гривень і дрібніші. Він був одягнутий в куртку, темні штани і чоботи. Коли виходив з магазину, то сказав, що йде до ОСОБА_18 , яка торгує «гуманітаркою», щоб купити одяг.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що в кінці жовтня 2017 року орієнтовно біля 17-18 години вона бачила ОСОБА_5 в магазині своєї мами, де він погасив свої борги та розрахувався за куплені продукти. При цьому, він мав при собі багато грошей купюрами по 200 гривень, а дрібніші купюрами по 20 гривень. В нього орієнтовно при собі було десь 6000 гривень. На запитання, звідки в нього такі гроші, ОСОБА_5 відповів, що це йому дали братки. За продукти він розраховувався дрібними грошима, а грубі лише дістав, щоб показати. ОСОБА_5 був одягнутий в куртку, штани та резинові чоботи.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що в кінці жовтня 2017 року вона разом з ОСОБА_5 зайшла в магазин ОСОБА_16 , що в с.Соколівка Лановецького району Тернопільської області. Коли вона купила собі продукти, то ОСОБА_5 розрахувався за них. При собі він мав ще значну суму грошей. На запитання, звідки в нього такі гроші, ОСОБА_5 відповів, що це йому дала братва.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що орієнтовно біля 18 години вечора в один із днів кінця жовтня 2017 року до неї в магазин прийшов ОСОБА_5 , який купив продукти, розрахувався купюрою в 200 гривень і пішов. Наступного дня, коли вона його побачила, то він казав, що їде в м.Тернопіль в сауну. Раніше, в основному ОСОБА_5 при собі грошей не мав, а брав продукти в борг.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що вона вдома продає «гуманітарку». 30 жовтня 2017 року приблизно о 18 годині 30 хвилин до неї додому прийшов ОСОБА_5 і попросив вибрати на нього одяг. При цьому, він мав з собою пакет з ковбасою, хлібом і горілкою. Вони вибрали одяг і ОСОБА_5 пішов.
З Протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 31 жовтня 2017 року вбачається, що в цей день ОСОБА_9 звернулася в Лановецьке ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення ОСОБА_5 , а саме відкритого заволодіння 30 жовтня 2017 року її грошовими коштами в сумі 8800 гривень із застосування насильства (т.1, а.с.215-217).

З протоколу огляду місця події від 31 жовтня 2017 року з таблицею ілюстрацій до нього вбачається, що в цей день було оглянуто територію домоволодіння в АДРЕСА_1 , яке належне ОСОБА_9 .. В ході огляду в кухні будинку виявлено ганчірку з плямами бурого кольору, схожими на кров, яка була вилучена та упакована в сейф-пакет експертної служби. Також, в ході огляду в кімнаті житлового будинку було виявлено та вилучено дві купюри номіналом по 20 гривень, та сліди папілярних узорів з поверхні тумбочки, кришки відра і дверей у кухню. Крім того, в ході огляду території домоволодіння зліва від вхідних дверей за огорожею виявлено та вилучено 5 паперових шматків різних розмірів, які частково забруднені (т.1, а.с.218-227).

З протоколу обшуку від 31 жовтня 2017 року вбачається, що в цей день було проведено обшук житлового будинку ОСОБА_5 в с.Соколівка Лановецького району Тернопільської області. В ході проведеного обшуку в кухні будинку на вішаку виявлено біло-чорну куртку, на якій в середині виявлено сліди бурого кольору, схожі на кров. В спальній кімнаті виявлено штани темного кольору з слідами на лівій штанині у вигляді потьоку бурого кольору, схожого на кров. Вказані речі було упаковано та вилучено (т.1, а.с.228-231).

З висновку судово-медичної експертизи №1659 від 02 листопада 2017 року вбачається, що в ОСОБА_9 при зверненні за медичною допомогою у Лановецьку центральну районну комунальну лікарню та при судово-медичній експертизі були виявлені синець тім`яної ділянки голови справа, садно червоної облямівки верхньої губи, синці правих передпліччя і кисті, синець і садна (на тлі синця) лівих передпліччя і кисті, садна правої половини передньої поверхні грудей та синці обох половин задньої поверхні грудей. Вказані вище ушкодження утворилися від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою, що підтверджується їх характером та властивостями. Виявлені у ОСОБА_9 ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Зазначені вище ушкодження, зважаючи на їх характер, кількість, розташування, утворилися щонайменше від семи травмуючих впливів. Утворення зазначених вище ушкоджень за обставин, на які посилається ОСОБА_9 , тобто від ударів руками і ногами, не виключається (т.2, а.с.1-4).

З висновків судово-медичних експертиз №663 та №664 від 07.11.2017 року вбачається, що кров ОСОБА_5 та ОСОБА_9 належить до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а.с.9-10, 12-13).

З висновку судово-медичної експертизи №661 від 28 листопада 2017 року вбачається, що в слідах на куртці, яка належить потерпілій ОСОБА_9 , знайдено кров людини. Виявлені властивості в слідах крові на куртці можуть походити від особи (осіб) групи крові В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВ0, що не виключає можливості належати крові як потерпілій ОСОБА_9 , так і ОСОБА_5 (т.2, а.с.17-19).

З висновку судово-медичної експертизи №662 від 29 листопада 2017 року вбачається, що в слідах на куртці та брюках, вилучених під час обшуку житлового будинку ОСОБА_5 , знайдено кров людини. Виявлені властивості в слідах крові на куртці та брюках можуть походити від особи (осіб) групи крові В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВ0, що не виключає можливості належати крові як потерпілій ОСОБА_9 , так і ОСОБА_5 (т.2, а.с.22-25).

З висновку судово-медичної експертизи №660 від 27 листопада 2017 року вбачається, що в сліді на фрагменті тканини, вилученому під час огляду житлового будинку ОСОБА_9 , знайдено кров людини. Кров в сліді на фрагменті тканини може походити від особи (осіб) для крові яких властивий виявлений антиген В за системою АВ0, що не виключає можливості належати крові як потерпілій ОСОБА_9 , так і ОСОБА_5 (т.2, а.с.26-28).

З висновків судово-психіатричної експертизи №563 від 14.11.2017 року та наркологічної експертизи №464 від 14.11.2017 року вбачається, що в період інкримінованого йому діяння ОСОБА_5 тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, а страждав розладами психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягає степені психозу чи вираженого недоумства, тому міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На даний час ОСОБА_5 страждає розладами психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягає степені психозу чи вираженого недоумства, тому він може усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2, а.с.5-7)..

Висновки проведених у кримінальному провадженні експертиз належно аргументовані з наукової точки зору, відповідають фактичним обставинам справи та іншим зібраним доказам, а тому суд не має підстав сумніватися в їх достовірності.
Судом досліджені характеризуючі дані обвинувачених.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року «... що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілої і свідків, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 надані в судовому засіданні про те, що він не здійснював відкритого викрадення грошових коштів ОСОБА_9 та не завдавав їй ударів, суд оцінює критично та розцінює їх, як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.
Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні однозначно вказала на ОСОБА_5 , як на особу, яка шляхом застосування насильства 30 жовтня 2017 року відкрито заволоділа її грошовими коштами в сумі 8800 гривень.
Також, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що 31 жовтня 2017 року нею було виявлено в ОСОБА_9 численні тілесні ушкодження, зі слів останньої їх їй завдав ОСОБА_5 , забравши при цьому її грошові кошти.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 в судовому засіданні показали, що орієнтовно о 17 годині 00 хвилин 30 жовтня 2017 року ОСОБА_5 мав при собі значну суму грошей, яких він раніше ніколи не мав, кажучи при цьому, що їх йому передала братва.
Також, покази обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не завдавав ударів потерпілій ОСОБА_9 спростовуються висновком судово-медичної експертизи №1659 від 02 листопада 2017 року, яким встановлено, що виявлені у ОСОБА_9 ушкодження утворилися від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою, що підтверджується їх характером та властивостями. Зазначені вище ушкодження, зважаючи на їх характер, кількість, розташування, утворилися щонайменше від семи травмуючих впливів. Утворення зазначених вище ушкоджень за обставин, на які посилається ОСОБА_9 , тобто від ударів руками і ногами, не виключається (т.2, а.с.1-4).

Усі свідки зазначили, що вони не перебувають в неприязних стосунках з обвинуваченим та не мають підстав його оговорювати, тому у суду не має підстав сумніватися в їх правдивості.
Окрім цього, органом досудового розсідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що:
«Навесні 2016 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що на господарстві ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не проживає і що в житловому будинку може знаходитись металобрухт, вступив із іншою особою в злочинну змову, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в житло. Реалізовуючи свій злочинний умисел, в квітні 2016 року в нічну пору доби, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 спільно із іншою особою зайшовши на неогороджене господарство ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , переконавшись що за ними ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю власника, шляхом зламу врізного замка вхідних дверей проникли в житловий будинок, розташований на вказаному господарстві, звідки таємно викрали вироби із металу (металобрухт) загальною масою 360 кг. та з місця злочину втекли, маючи можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд. Всього, своїми діями ОСОБА_5 , діючи спільно із іншою особою, викрали металобрухту загальною масою 360 кг., чим спричинили ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1260 (одна тисяча двісті шістдесят) гривень.».
Однак, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно виправдати за ч.3 ст.185 КК України з наступних мотивів.
Зокрема, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України в судовому засіданні не визнав та вказав, що в один із днів весни 2016 року він спав вдома по місцю свого проживання в с.Соколівка Лановецького району Тернопільської області. В цей час прийшов його брат ОСОБА_21 , який попросив його допомогти донести сумку з металобрухтом до ОСОБА_22 .. Він йому допоміг. Де брат взяв даний металобрухт він не знає. В будинку ОСОБА_22 його брат ОСОБА_21 разом з ОСОБА_22 розібрали металобрухт, який був в сумці, а потім частину металобрухту ОСОБА_21 кудись відніс. Після цього вони випили і він пішов додому. Як він бачив, в сумці були якійсь бляхи. Жодної крадіжки він не вчиняв, а лише допоміг братові віднести сумку. Його відбитки в будинку потерпілого могли залишитися, бо він заходив туди в його присутності і оглядав хату, бо мав намір її придбати. Також, вони разом з потерпілим тоді вживали алкогольні напої.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він є власником будинковолодіння в с.Соколівка Лановецького району Тернопільської області, яке стоїть пусткою, оскільки він проживає в іншому населеному пункті. Одного разу, коли він приїхав до свого домоволодіння, то побачив, що грубка і плита розвалені, карнізи зірвані, зникли дві швейні машинки, алюмінієвий балон, газова плита, газовий лічильник та багато інших речей. Загалом, в нього було викрадено набагато більше, чим вказано в обвинувальному акті. Про те, що до вчинення даної крадіжки причетний ОСОБА_5 він взнав від працівників поліції.
Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_22 , допитаний під час судового засідання, повідомив, що в один із вечорів весни 2016 року до нього в хату прийшов ОСОБА_21 , який приніс металобрухт. Разом з ним також був його брат ОСОБА_5 .. Вказаний металобрухт вони разом з ОСОБА_21 перебрали і частину металобрухту ОСОБА_21 заніс його сусідці ОСОБА_23 , а іншу частину металу наступного дня вони завезли на металобрухт. Про походження металобрухту він нічого не знав, а про крадіжку в ОСОБА_8 взнав лише від працівників поліції.
Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_23 суду повідомила, що два роки тому ОСОБА_21 приніс їй два поржавілі листки металу з бортиками, які вони виміняла в нього на продукти харчування. ОСОБА_21 сказав, що даний метал йому дали хлопці. В подальшому дані бляхи були в неї вилучені працівниками поліції.
Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_24 , допитаний під час судового засідання, повідомив, що він працював на пункті прийому металобрухту. Осінню 2017 року два хлопці привезли йому орієнтовно 300 кг металобрухту, який він прийняв і розрахувався з ними. Вони привезли швейну машинку та інший метал.
Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_25 , допитаний під час судового засідання, повідомив, що в квітні-травні 2016 року до нього зателефонував ОСОБА_22 і попросив завезти в м.Ланівці. Десь біля 11 години ранку він приїхав до ОСОБА_22 додому і забрав там ОСОБА_22 , ОСОБА_26 та ще одну людину, яких завіз в м.Ланівці
Окрім показань свідків, стороною обвинувачення суду, як докази були надані, виключно наступні документи :
- заява ОСОБА_8 від 03 січня 2017 року, яка зареєстрована, яка зареєстрована 03.01.2017 року за № 23 в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, згідно якої він просить притягнути до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які скоїли крадіжку його особистого майна з будинку, який розташований в с.Соколівка Лановецького району (т.1, а.с.200);
- протокол огляду місця події від 04 січня 2017 року, згідно якого в цей день було оглянуто належний ОСОБА_8 житловий будинок, який розташований в с.Соколівка Лановецького району Тернопільської області. В ході огляду на телевізорі та холодильнику було виявлено та вилучено три сліди папілярних узорів (т.1 а.с.201-203);
- висновок дактилоскопічної експертизи від 23 січня 2017 року №1.4-7/17, згідно якого три сліди папілярних узорів, які були вилучені під час огляду місця події 04 січня 2017 року, а саме три сліди пальців рук залишені ОСОБА_5 , а саме: слід пальця руки, найбільшими розмірами по осях 25х19 мм, на відрізку липкої стрічки №1, вилучений із лівої зовнішньої бокової частини холодильника, залишений вказівним пальцем лівої руки; слід пальця руки, найбільшими розмірами по осях 28х19 мм, на відрізку липкої стрічки №2, вилучений із лівої бокової зовнішньої частини холодильника, залишений середнім пальцем правої руки; слід пальця руки, найбільшими розмірами по осях 22х15 мм, на відрізку липкої стрічки №3, вилучений із екрана телевізора, залишений мізинцем правої руки (т.1, а.с.205-212);
- довідка, видана Кременецькою дільницею ПАТ «Тернопільвтормет», згідно якої станом на квітень 2016 року вартість чорних металів становила 3 гривні 50 копійок за 1 кілограм (т.1, а.с.214).
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Дослідивши та проаналізувавши в сукупності надані сторонами докази, перевіривши їх на предмет належності та допустимості, суд, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно із ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Аналізуючи покази обвинуваченого, потерпілого, свідків, наданих стороною обвинувачення вище перелічених доказів суд приходить до таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, статті 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.
Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи».
Надання стороною обвинувачення виключно чотирьох процесуальних документів в підтвердження винуватості ОСОБА_5 , а саме заяви ОСОБА_8 від 03.01.2017 року, протоколу огляду місця події від 04.01.2017 року, висновку дактилоскопічної експертизи від 23 січня 2017 року №1.4-7/17 та довідки, виданої Кременецькою дільницею ПАТ «Тернопільвтормет», про вартість чорних металів жодним чином не підтверджують винуватості та причетності саме ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечив факт вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.
Свідки сторони обвинувачення взагалі не повідомили жодних обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки їм такі не відомі.
Зокрема показання свідка ОСОБА_22 про те, що в один із вечорів весни 2016 року до нього в хату прийшов ОСОБА_21 , який приніс металобрухт, і разом з ним також був його брат ОСОБА_5 , жодним чином не спростовують пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що його брат ОСОБА_21 попросив його допомогти донести до ОСОБА_22 сумку.
Також, висновок дактилоскопічної експертизи від 23 січня 2017 року №1.4-7/17, згідно якого три сліди папілярних узорів, які були вилучені під час огляду місця події 04 січня 2017 року, а саме три сліди пальців рук залишені ОСОБА_5 , жодним чином не доводить, що ОСОБА_5 вчинив вищевказане кримінальне правопорушення, оскільки останній в судовому засіданні вказав, що він заходив в будинок потерпілого в його присутності і оглядав хату, бо мав намір її придбати. Вказані показання ОСОБА_5 в судовому засіданні стороною обвинувачення не спростовані.
Надані стороною обвинувачення докази в повній мірі доводять лише факт того, що ОСОБА_5 колись перебував в житловому будинку потерпілого, однак не доводять його участі у вчиненні крадіжки майна з будинку останнього, будь-яких прямих доказів, що саме обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення немає.
Стандарт доведення у кримінальних провадженнях, закріплений практикою ЄСПЛ, відповідно до якого вина обвинуваченого повинна бути доведена поза всяким розумним сумнівом, в даному випадку не дозволяє суду зробити висновок про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину. ( п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно ст.368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Згідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Згідно ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Таким чином, проаналізувавши фактичні обставини кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України, суд приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
З урахуванням наданих обвинуваченням і досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надано суду достатніх переконливих доказів вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тому суд прийшов до переконання, що ОСОБА_5 необхідно виправдати за вказаною статтею з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
За таких обставин, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.125 КК України та ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку та рецидив злочинів.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст.65 КК України суд враховує суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 КК України та ч.2 ст.186 КК України, які згідно ст.12 КК України відносяться відповідно до злочинів невеликої тяжкості і тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який не працює, схильний до вживання алкогольних напоїв, його відношення до скоєного, раніше неодноразово судимий, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання, посередню характеристику з місця проживання, те, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позицію потерпілих, які просять суд призначити максимальне покарання, поведінку обвинуваченого після скоєння кримінального правопорушення, відсутність будь-якого каяття у вчиненому, і на підставі викладеного, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_5 нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в розмірі, наближеному до максимального, передбаченому санкцією статті обвинувачення.
При вирішенні цивільних позовів суд з`ясував наступні обставини.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі 8800 гривень, потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування з обвинуваченого шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі 1260 гривень.

Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , суд виходив з наступного.

Згідно вимог ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Крім цього, згідно із вимогами ст.22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на
основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин
справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що
настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її
заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до
судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку
зазначеним обставинам.
Таким чином, суд вважає, що заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди підлягає до задоволення в межах його доведеності та обґрунтованості, згідно матеріалів кримінального провадження, зокрема кошти в сумі 8800 гривень, якими заволодів обвинувачений, підлягають стягненню із ОСОБА_5 у повному обсязі.
Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, тому цивільний позов ОСОБА_8 слід залишити без розгляду.

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюпродовжити до часу вступу вироку в законну силу, однак не довше ніж до 04 квітня 2019 року включно.
При цьому, суд враховує те, що ОСОБА_5 об`єктивно обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, а застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає його особі, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема незаконному впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, неявки до суду, продовження ним злочинної діяльності та переховування від суду, що буде перешкоджати кримінальному провадженню, а обрання більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги запобігти цим ризикам, які продовжують існувати.
Крім того, в судовому засіданні не встановлено будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368 371, 373 375, 392 КПК України, суд, -
засудив:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання:
-за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
-за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання - з 31 жовтня 2017 року.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити до часу вступу вироку в законну силу, однак не довше ніж до 04 квітня 2019 року включно.

Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі 8800 гривень - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_9 8800 (вісім тисяч вісімсот) гривень шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі 1260 гривень залишити без розгляду.

Речові докази по справі, а саме:
- дві грошові купюри номіналом по 20 гривень, серійні номери ТМ4689330 та 4689380, куртку жіночу світлого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, повернути ОСОБА_9 , як власнику;
- дві грошові купюри номіналом по 10 гривень, серійні номери ХА0982036 та НЖ5897673, грошову купюру номіналом 1 гривень, серійний номер ПБ1510174, гаманець чорного кольору без маркування, куртку чоловічу білого та чорного кольорів, штани, типу брюки, чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, повернути ОСОБА_5 , як власнику;
- вирізки з об`єктів дослідження у 3 конвертах, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, піддати знищенню.
Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1