Справа № 403/129/19
Провадження №1-в/403/28/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 р. Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника ДП "Устинівський виправний центр (№37)": ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Устинівка по кримінальному провадженню клопотання засудженого: ОСОБА_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Устилуг Володимир - Волинського району Волинської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, жителя за адресою: АДРЕСА_1 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 засуджено вироком Володимир Волинського міського суду Волинської області від 08 червня 2012 року за ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, до позбавлення волі на вісім років, з конфіскацією майна, що належить на праві власності. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 травня 2017 року засудженому ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким на обмеження волі на два роки сім місяців десять днів. Засудженим ОСОБА_5 клопотання обґрунтовується тим, що за час відбування покарання характеризується посередньо, відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, має заохочення, порушення режиму утримання погашено у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання задоволенню не підлягає, як передчасне та необґрунтоване.

В судовому засіданні представник адміністрації ДУ "Устинівський виправний центр (№37)" ОСОБА_4 вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання підлягає задоволенню.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просить задовольнити клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши учасників судового провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, судом встановлено наступні обставини.

Частиною 1 ст. 81 КК України встановлено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Пунктами 1, 2, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» за №2 від 26 квітня 2002 року встановлено, що звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК); при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК); при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання особи, яка була засуджена до позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до 18 років, - того, що вона сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довела своє виправлення (ч.2 ст.107 КК). Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання, мають відповідати вимогам, передбаченим ст.110 Виправно-трудового кодексу України. Коли ці вимоги не виконано (характеристика не відображає процесу виправлення засудженого або стосується не всього періоду відбування ним покарання, немає даних про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків, не подано витяг із рішення спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх тощо) і заповнити ці прогалини в судовому засіданні неможливо, суддя на стадії підготовки справи до розгляду повертає матеріали для відповідного оформлення, а коли недоліки виявлено в судовому засіданні, - ухвалює відповідну постанову, в якій зазначає підстави для повернення матеріалів. Відсутність у матеріалах даних про можливість працевлаштування засудженого після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не може бути підставою для відмови у задоволенні подання.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2018 року відмовлено у клопотанні адміністрації ДУ «Долинський виправний центр (118)» щодо засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В ухвалі Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2018 року зазначено, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання мав вісім стягнень, його поведінка не була сумлінною протягом часу відбування покарання, так як ОСОБА_6 змінював поведінку, як намагання отримати преференції в умовах утримання, що не є його виправленням. Судом враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та відсутність відомостей про відшкодування потерпілим особам матеріальної та моральної шкоди. Судове рішення набрало законної сили в установленому законом порядку.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків. ОСОБА_5 судимий: 22 вересня 2008 року вироком Володимир - Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.296 КК України до позбавлення волі на два роки, із застосуванням ст.ст.104,75 КК України, з іспитовим строком на два роки; 23 березня 2009 року судовим рішенням звільнено від відбування покарання на підставі п.«В» ст.1 Закону України «Про амністію»; 22 червня 2010 року вироком Володимир - Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на чотири роки, із застосуванням ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на три роки.

Частиною 1 ст.6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. На підставі обвинувальних вироків встановлено, що у засудженого ОСОБА_5 під час відбування кримінального покарання з іспитовим строком відсутній процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, так як вироком Володимир Волинського міського суду Волинської області від 08 червня 2012 року ОСОБА_5 визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, до позбавлення волі на вісім років, з конфіскацією майна, що належить на праві власності.

Так, згідно обвинувального вироку Володимир Волинського міського суду Волинської області від 08 червня 2012 року, засудженим ОСОБА_5 вчинено новий умисний тяжкий злочин проти власності, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у приміщення. Тобто, під час відбування кримінального покарання з іспитовим строком, засуджений ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин проти власності з особливою зухвалістю, цинізмом та жорстокістю по відношенню до потерпілих осіб, якими є жінки.

У резолютивній частині обвинувального вироку Володимир Волинського міського суду Волинської області від 08 червня 2012 року зазначено: стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь: потерпілої ОСОБА_8 відшкодування майнової шкоди завданої злочином в сумі 57137.00 грн. та відшкодування моральної (немайнової) шкоди в сумі 3000.00 грн.; потерпілої ОСОБА_9 відшкодування майнової шкоди завданої злочином в сумі 13146.00 грн. та відшкодування моральної (немайновлої) шкоди в сумі 2000.00 грн.; потерпілої ОСОБА_10 відшкодування майнової шкоди завданої злочином в сумі 7805.00 грн. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до положень ст.81 КК України, відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди є підтвердженням зі сторони засудженого ОСОБА_5 перед потерпілими особами глибокого усвідомлення протиправності вчиненого діяння, його тяжких наслідків. У матеріалах кримінального провадження та особової справи на засудженого ОСОБА_5 відсутні будь-які письмові документи про добровільне виконання ним обвинувального вироку в частині відшкодування потерпілим: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 майнової шкоди завданої злочином та моральної (немайнової) шкоди. Внаслідок чого, по кримінальному провадженню відсутні передбачені кримінальним виконавчим законодавством правові підстави для визнання обіцянки та намірів у засудженого ОСОБА_5 відшкодувати потерпілим особам майнову та моральну (немайнову) шкоду, тобто, як спокутування ним вини перед потерпілими особами. Таким чином, встановлені обставини є підтвердженням відсутності у нього намірів спокутувати вину перед потерпілими особами. Згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_5 має шість заохочень та дев`ять стягнень, в тому числі у виді: догана (три), сувора догана (дві), попередження (чотири) та профілактична бесіда. У довідці адміністрації Державної установи «Устинівський виправний центр (№37)» (особова справа на засудженого) зазначено, що засуджений ОСОБА_5 прибув до виправного центру 31 січня 2019 року, не працює, заробітну плату не отримував. Представник ДУ "Устинівський виправний центр (№37)" ОСОБА_4 не заперечує, що за короткий час відбування засудженим ОСОБА_5 кримінального покарання у ДУ "Устинівський виправний центр (№37)" неможливо встановити процес належного виправлення засудженого, його сумлінної поведінки та ставлення до праці. Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання. Комісією ДУ "Устинівський виправний центр (№37)" не розглядалися матеріали щодо засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання. На підставі матеріалів кримінального провадження встановлено, що засуджений ОСОБА_5 є особою схильною до вчинення нових умисних кримінальних правопорушень, згідно особової справи має кримінологічну характеристику. Засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання мав вісім стягнень за порушення режиму утримання, його поведінка не була сумлінною протягом часу відбування покарання у місцях позбавлення волі. Встановлені обставини в сукупності є підтвердженням, що засуджений ОСОБА_5 змінював поведінку в позитивну сторону, як намагання не довести, що став на шлях виправлення, а з метою уникнення від відбування кримінального покарання у кримінальній-виконавчій установі. При встановлених обставинах та кримінологічній характеристиці засудженого ОСОБА_5 , суд вважає, що відсутні підстави вважати про виправлення ОСОБА_5 сумлінною працею та перевиховання і клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним і задоволенню не підлягає відповідно до положень ч.2 ст.81 КК України, так як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд, - П О С Т А Н О В И В : Відмовити у клопотанні засудженого ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання. На ухвалу може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Устинівського районного суду

Кіровоградської області: ОСОБА_1