Справа № 344/4304/19
Провадження № 1-кс/344/2493/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 26 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000079, внесеного 26 листопада 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_6 звернувся в інтересах потерпілої ОСОБА_7 до слідчого судді в із вказаною скаргою, мотивуючи тим, що оскаржувана постанова прийнята слідчим передчасно та не відповідає вимогам закону.

Зазначає, що слідчим в рамках кримінального провадження не було проведено ряд слідчих та процесуальних дій, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий обґрунтовує свій висновок показаннями працівників патрульної поліції та висновком службового розслідування, слідчий не здійснив жодних дій щодо перевірки обставин події з будь яких інших джерел.

Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримала з мотивів викладених у ній.

Прокурор у кримінальному провадженні проти задоволення скарги заперечив. Зазначив, що оскаржувана постанова була прийнята з дотриманням вимог КПК України.

Слідчий, рішення якого оскаржується, в судовому засіданні просив слідчого суддю у задоволенні скарги відмовити. Вказав, що під час досудового слідства було зібрано доказів в достатньому обсязі для прийняття рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000079 в сукупності, вважаю наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
В частині 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 26 листопада 2018 року звернувся до Прокуратури Івано-Франківської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, у якій зазначила що 24 листопада 2018 приблизно о 12 год. Працівники патрульної поліції незаконно зупинили її чоловіка. Під час спілкування з працівниками патрульної поліції чоловіку стало погано, але працівники поліції залишили місце події та не викликали швидкої допомоги, в результаті чого чоловік помер.

Досудове розслідування кримінальному провадженні № 0000079 розпочато прокуратурою Івано-Франківської області на підставі заяви ОСОБА_8

26 листопада 2018 заступником прокурора Івано-Франківської області старшим радником юстиції ОСОБА_9 винесено постанову про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України слідчому відділу УСБУ в Івано-Франківській області.

30 листопада 2018 слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області прийнято до провадження та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079.

Органом досудового розслідування встановлено, що 24 листопада 2018 року о 12 год. громадянин ОСОБА_10 , перебуваючи за кермом автомобіля порушив правила дорожнього руху у зв`язку з чим його зупинили працівники патрульної поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які перебували в складі екіпажу «ЯСЕНЬ-0108». Під час розмови з працівниками поліції, ОСОБА_10 вживав ліки та вийшовши з автомобіля почав опиратись на нього, при цьому повідомив, що йому стало погано. В ході розмови з ОСОБА_10 та його внучкою ОСОБА_7 , яка перебувала в автомобілі, працівники поліції неодноразово запитували чи не потрібно викликати швидку. На пропозицію викликати швидку ОСОБА_10 та ОСОБА_7 декілька раз відмовлялись. Перед тим, як поїхати з місця події працівники поліції наполегливо повідомили, що викликають швидку, але внучка ОСОБА_10 ОСОБА_7 повідомила, що в діда таке часто трапляється, особливо коли він нервується та відчуває агресію, незабаром цей стан повинен пройти. Після цього працівники поліції поїхали, а стан ОСОБА_10 погіршився, внучкою було викликано швидку допомогу, проте ОСОБА_10 помер до приїзду лікарів.

В ході досудового слідства була допитана потерпіла ОСОБА_7 , яка показала, що 24 листопада 2018 року вона з дідусем ОСОБА_10 їхали на власному автомобілі. Їх зупинили поліцейські та під час розмови з ними дідусеві стало погано, він вживав ліки та перебував на вулиці коло автомобіля. Ніхто з поліцейських жодної допомоги не пропонував. В подальшому поліцейські поїхали в невідомому напрямку, а ОСОБА_10 помер до приїзду швидкої допомоги, яку вона викликала.

Свідок ОСОБА_11 під допиту вказав, що 24 листопада 2018 року здійснював патрулювання разом з ОСОБА_12 . Під час патрулювання ними був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_10 . Під час розмови з ними ОСОБА_10 вийшов з машини, весь час спирався на автомобіль, був знервований. В ході розмови він та його напарниця декілька разів запитували водія та пасажира про самопочуття та чи є потреба у виклику швидкої допомоги. На пропозицію викликати швидку допомогу ОСОБА_10 та пасажирка відмовлялись декілька раз. Перед тим як поїхати з місця події він з напарницею вийшли з автомобіля та наполегливо повідомили, що викликають швидку, на пропозицію водій та пасажирка відмовились. Після цього вони продовжили патрулювання.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила покази ОСОБА_11 .

Для спростування чи підтвердження слів ОСОБА_7 та патрульних слідчим було оглянуто відеозаписи з нагрудних камер спостереження поліцейських та відео з телефону ОСОБА_7 .

Із протоколів огляду, які містяться в матеріалах кримінального провадження вбачається, що свідчення патрульних поліцейських ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтверджені відеозаписом із нагрудних камер спостереження. Патрульні неодноразово пропонували викликати швидку допомогу ОСОБА_10 , однак він відмовлявся.

При огляд відеозапису з телефону потерпілої ОСОБА_7 , який триває трохи більше трьох хвилин, вбачається, що зйомка ведеться в автомобілі, до того, як ОСОБА_10 вийшов з автомобіля.

Отже, покази ОСОБА_7 про те, що патрульні не пропонували викликати швидку допомогу її дідусеві ОСОБА_10 спростовуються даними нагрудних відеокамер паліцейських.

Також слідчим були допитані як свідки лікар швидкої медичної допомоги, яка прибула на виклик, ОСОБА_13 та очевидець події ОСОБА_14 .

Лікар ОСОБА_13 дала покази в яких вказала, що моменту зупинки та спілкування померлого чоловіка з патрульними поліцейськими вона не бачила, оскільки прибула за викликом на місце події уже після того, як чоловік помер.

ОСОБА_14 повідомив, що 24 листопада 2018 року приблизно о 12 год. він з товаришем ОСОБА_15 перебував поблизу магазину «Рубін» на вул. Незалежності. Підійшовши до драмтеатру він з другом ОСОБА_16 побачили двох поліцейських чоловічої статі, працівників швидкої допомоги, жінку померлого, дочку та його внучку. Під час спілкування з внучкою померлого вона показала свідку відеозапис на телефоні на якому була відображена розмова її дідуся з поліцейським, під час розмови дідусеві стало погано та він повідомив, що вони його вже довели та почав вживати пігулки. Окрім цього внучка розказала, що патрульні запитували в неї чи не потрібно дідусеві викликати швидку, які відповідь вона дала поліцейським дівчина не сказала. Під час спілкування з лікарем він дізнався, що швидка допомога була викликана запізно тому врятувати чоловіка не вдалося. Самої розмови померлого з поліцейським, а також моменту коли йому стало погано свідок не бачив.

Висновком службового розслідування УПП в Івано-Франківській області ДПП від 19.12.2018 року жодних неправомірних дій в діях поліцейських не встановлено.

Постановою слідчого СВ Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 26 лютого 2019 року кримінальне провадження, внесене 26.11.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079, закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях працівників УПП в Івано-Франківській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.

Закриваючи кримінальне провадження слідчий виходив з того, що в ході досудового розслідування не встановлено обставин умисного вчинення працівниками правоохоронного органу дій, які викладені у диспозиції ст. 135 КК України.

Відповідно ст. 135 КК України кримінальна відповідальність настає у тому випадку, якщо винний усвідомлює, що інша особа знаходиться в небезпечному для життя стані, що він зобов`язаний і має можливість надати їй допомогу, проте відмовляється від цього.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані (рішення у справі № 43577/98 та 43579/98, п. 131 Nachovaand others v. Bulgaria, рішення у справі Михалков та інші проти України від 13.01.2013 року п. 42, рішення у справі Шевченко проти України від 04 квітня 2006 року п. 67). Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи (див. рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v.Bulgaria) від 8 жовтня 1998 року, п. 103 з подальшим посиланням, Reports of Judgments and Decisions 1998-VIII)».

Тобто, мотиви прийняття рішення це викладення слідчим у постанові обставин і їх оцінка переконливості, що робить суть прийнятого зрозумілим не тільки для учасників кримінального провадження, а навіть сторонньому спостерігачу, тому що мотиви прийняття рішень це сукупність міркувань і доводів, за якими слідчий приймає своє рішення та які він наводить на підтвердження правильності власних висновків, як самостійної процесуальної особи, які є внутрішніми процесами, причинами, що спонукають слідчого діяти певним чином і визначають спрямованість відповідної ним дії.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є вмотивованою, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи. Стороною обвинувачення всебічно, повно і неупереджено проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні, зокрема проведено необхідні і достатні слідчі дії, направлені на встановлення всіх обставин події, яка мала місце 24 листопада 2018 року.

Працівники патрульної поліції неодноразово запитували у ОСОБА_10 та у потерпілої ОСОБА_7 чи не потрібно викликати швидку допомогу, але отримували відмову, із запевненням, що такий стан повинен минути.

Наведені обставини повністю підтверджуються зібраними в ході досудового слідства доказами: показаннями свідків, результатами службового розслідування та іншими доказами в їх сукупності.

При проведенні досудового розслідування були ретельно перевірені обставини даного провадження, при цьому слідчим були проведені перевірки можливих версій та встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їм надано належну оцінку, досліджено та проаналізовано їх у сукупності, та відповідно до ст. 284 КПК України прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Таким чином, на думку слідчого судді, підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_6 немає.

Щодо твердження заявника про те, що кримінальне провадження повинно було бути передано до ДБР, зокрема до територіального управління в м. Львові, то слідчий суддя не вправі вирішувати питання щодо підслідності кримінальних проваджень, а тільки перевіряє під час досудового розслідування за скаргами сторін, повноту, об`єктивність, своєчасність та законність прийняття рішень, вчинення дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 110, 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 26 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000079, внесеного 26 листопада 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1