справа №619/1610/18
провадження №1-кп/619/222/19
В И Р О К
04.04.2019 року Судова колегія Дергачівського районного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
18 лютого 2018 року близько 18 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи вздовж залізничної дороги «Харків-Козача Лопань» неподалік від станції «Козача Лопань» Дергачівського району Харківської області, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив поблизу нього.
Коли ОСОБА_7 знаходився на залізничній дорозі «Харків-Козача Лопань» неподалік від станції «Козача Лопань» Дергачівського району Харківської області, у нього виник злочинний прямий умисел, направлений на незаконне викрадення малолітнього ОСОБА_8 , з метою подальшого вчинення відносно нього насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення малолітнього ОСОБА_8 , з метою подальшого вчинення відносно нього насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 є малолітнім, та скориставшись безпорадним станом потерпілого, з огляду на його вік, всупереч волі потерпілого, відкрито, протиправно, із застосуванням фізичного насильства, схопив його за передпліччя правої руки, погрожуючи фізичною розправою, потяг його до лісопосадки, що розташована неподалік від залізничної станції «Нова Козача» Дергачівського району Харківської області, таким чином, обмеживши його свободу пересування.
Малолітній ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його насильно позбавляють права вільно пересуватись та обирати місце свого знаходження, почав чинити опір, намагаючись вирватись від ОСОБА_7 , та звати на допомогу, внаслідок чого останній долонею руки закрив рот ОСОБА_8 та продовжив тягнути його до вказаної лісопосадки.
Затягнувши малолітнього ОСОБА_8 до вказаної лісопосадки, застосовуючи фізичну силу відносно нього, продовжуючи погрожувати фізичною розправою над ним, утримуючи його силою за передпліччя правої руки, обвинувачений наказав йому лягти на землю, позбавивши цим самим можливості малолітнього ОСОБА_8 самостійно обирати місце свого знаходження та свободи переміщення, внаслідок чого потерпілий , сприймаючи погрозу як реальну, виконав його вимогу та ліг в лісопосадці, що розташована поблизу залізничної станції «Нова Козача» Дергачівського району Харківської області, де ОСОБА_7 , утримуючи малолітнього ОСОБА_8 вчинив відносно нього насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом.
Після цього до вказаної лісосмуги прибули друзі малолітнього ОСОБА_8 , внаслідок чого ОСОБА_7 втік з місця події.
Крім того, 18 лютого 2018 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи вздовж залізничної дороги «Харків-Козача Лопань» неподалік від станції «Козача Лопань» Дергачівського району Харківської області, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив поблизу нього.
Коли обвинувачений знаходився на залізничній дорозі сполученням «Харків-Козача Лопань» неподалік від станції «Козача Лопань» Дергачівського району Харківської області, у нього виник злочинний прямий умисел, направлений на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом відносно малолітнього ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний прямий умисел, спрямований на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, він підійшов до малолітнього ОСОБА_8 ,де усвідомлюючи суспільну небезпечність, яка полягає в тому, що його дії знаходиться у суперечності із загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, а також усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 є малолітнім, та скориставшись безпорадним станом потерпілого, з огляду на його вік, всупереч волі потерпілого, протиправно, діючи повторно, із застосуванням фізичного насильства, схопив його за передпліччя правої руки, і погрожуючи фізичною розправою, потяг його до лісопосадки, що розташована неподалік від залізничної станції «Нова Козача» Дергачівського району Харківської області.
Знаходячись у вказаній лісосмузі, продовжуючи погрожувати фізичною розправою, застосовуючи фізичну силу відносно нього, утримуючи його за передпліччя правої руки, всупереч волі малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , не реагуючи на прохання останнього припинити свої протиправні дії, наказав йому лягти на землю. Після того як ОСОБА_8 ліг на землю, ОСОБА_7 наказав йому зняти з себе брюки. У зв`язку із відмовою потерпілого виконати його вимогу, ОСОБА_7 зняв з нього брюки, після чого також ліг на землю позаду нього, де став цілувати його в область обличчя та вводити пальці руки до анального отвору останнього, таким чином, задовольнивши статеву пристрасть неприродним способом.
Крім того, 21 лютого 2018 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи по вулиці Чкалова в с. Цупівка Дергачівського району Харківської області, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який катався на санках.
Коли ОСОБА_7 знаходився поблизу даної гірки на вул. Чкалова с. Цупівка Дергачівського району Харківської області, у нього виник прямий умисел, направлений на незаконне викрадення малолітнього ОСОБА_9 з метою подальшого насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення малолітнього ОСОБА_9 , з метою подальшого насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, діючи повторно, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , дочекавшись, доки ОСОБА_9 буде повертатись з прогулянки додому, став переслідувати його. Наздогнавши малолітнього ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , всупереч волі потерпілого, відкрито, протиправно, із застосуванням фізичного насильства, схопив його за праве плече, погрожуючи йому фізичною розправою, потяг його до лісопосадки, що розташована поблизу залізничної станції «Цупівка» Дергачівського району Харківської області, таким чином, обмеживши його свободу пересування.
Малолітній ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що його насильно позбавляють права вільно пересуватись та обирати місце свого знаходження, почав чинити опір, намагаючись вирватись від ОСОБА_7 , та звати на допомогу, внаслідок чого останній долонею руки закрив рот ОСОБА_10 , завдавши йому фізичного болю, та відповідно до висновку експерта № 18/18 Д ХОБСМЕ від 22.03.2018 спричинив йому тілесні пошкодження у вигляді крововиливів на слизовій оболонці нижньої губи та синець на плечі, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого, натягнув шапку на його очі та продовжив тягнути його до вказаної лісопосадки.
Затягнувши малолітнього ОСОБА_10 до вказаної лісопосадки, застосовуючи фізичну силу відносно нього, продовжуючи погрожувати фізичною розправою над ним, утримуючи його силою за праве плече, примусив його присісти, ховаючись від мешканців с. Цупівка, позбавивши цим самим можливості малолітнього ОСОБА_10 самостійно обирати місце свого знаходження та свободи переміщення, який сприймаючи погрозу як реальну, присів в лісопосадці, що розташована поблизу залізничної станції «Цупівка» Дергачівського району Харківської області.
В цей час до вказаної лісосмуги прибіг батько малолітнього ОСОБА_9 - ОСОБА_11 , який затримав ОСОБА_7 та викликав працівників поліції.
Крім того, що 21 лютого 2018 року близько 17 год. 00 хв. Ситін ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи по вулиці Чкалова в с. Цупівка Дергачівського району Харківської області, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який катався на санках.
Коли обвинувачений знаходився поблизу даної гірки на вул. Чкалова с. Цупівка Дергачівського району Харківської області, у нього виник прямий умисел, направлений на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом відносно малолітнього ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті неприродним способом відносно малолітнього ОСОБА_9 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільну небезпечність, яка полягає в тому, що його дії знаходяться у суперечності із загальноприйнятим природним укладом статевих відносин, а також усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , дочекавшись доки ОСОБА_9 буде повертатись з прогулянки додому, став переслідувати його. Наздогнавши малолітнього ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , всупереч волі потерпілого, протиправно, із застосуванням фізичного насильства, схопив його за праве плече, погрожуючи йому фізичною розправою, потяг його до лісопосадки, що розташована поблизу залізничної станції «Цупівка» Дергачівського району Харківської області.
Малолітній ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що його насильно позбавляють права вільно пересуватись та обирати місце свого знаходження, почав чинити опір, намагаючись вирватись від ОСОБА_7 , та звати на допомогу, внаслідок чого, останній долонею руки закрив рот ОСОБА_10 , завдавши йому фізичного болю, та, відповідно до висновку експерта № 18/18 Д ХОБСМЕ від 22.03.2018 спричинив йому тілесні пошкодження у вигляді крововиливів на слизовій оболонці нижньої губи та синець на плечі, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого, натягнув шапку на його очі та продовжив тягнути його до вказаної лісопосадки.
Затягнувши малолітнього ОСОБА_10 до вказаної лісопосадки, застосовуючи фізичну силу відносно нього, продовжуючи погрожувати фізичною розправою над ним, утримуючи його силою за праве плече, примусив його присісти, ховаючись від мешканців с. Цупівка, позбавивши цим самим можливості малолітнього ОСОБА_10 самостійно обирати місце свого знаходження та свободи переміщення, який, сприймаючи погрозу як реальну, присів в лісопосадці, що розташована поблизу залізничної станції «Цупівка» Дергачівського району Харківської області.
В цей час, до вказаної лісосмуги прибіг батько малолітнього ОСОБА_9 - ОСОБА_11 , який затримав ОСОБА_7 та викликав працівників поліції.
Таким чином, ОСОБА_7 не довів свій злочинний умисел до кінця по причинам, що не залежали від його волі, і не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки його злочинні дії, спрямовані на задоволення статевої пристрасті неприродним способом відносно малолітнього ОСОБА_9 , були зупинені ОСОБА_11 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів, так як це зазначено вище.
Надав показання про те, що в обвинувальному акті всі відомості зазначені правильно. Не заперечував час, спосіб, інші обставини вчинення злочинів. Пояснив, що до малолітніх застосовував силу. При вчиненні злочинів знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Щиро кається у скоєному.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, судова колегія відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнала недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України судова колегія обмежилась допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначених злочинів доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.
11.01.2019 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017, відповідно до якого відповідальність за вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди передбачено ч. 4 ст. 152 КК України, і такі дії караються позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.
У попередній редакції КК України відповідальність за вказані дії передбачалась ч. 3 ст. 153 КК України з покаранням у виді позбавлення волі від 10 до 15 років.
Згідно із ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Таким чином, враховуючи зменшення нижньої межі покарання за інкриміновані обвинуваченому злочинні дії у редакції Кримінального кодексу України від 11.01.2019 дії обвинуваченого ОСОБА_7 які виразились у незаконному викраденні малолітньої особи судова колегія кваліфікує за ч.2 ст. 146 КК України, у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені повторно. щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди - за ч.4 ст. 152 КК України, у незакінченому замаху на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене повторно, відносно особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, судова колегія кваліфікує за ч.3 ст. 15- ч.4 ст. 152 КК України.
Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше перебував на обліку у психіатра з 14.06.1986 року до 16.02.1998 року з діагнозом легка розумова відсталість з емоційно вольовими порушеннями та на обліку у нарколога до 1998 року з діагнозом вживання алкоголю з шкідливими наслідками, за місцем проживання характеризується негативно.
Згідно висновку судово-психіатрічної експертизи №311 від 02.04.2018 року встановлено, що ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення ОСОБА_7 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
На теперішній час відповідно до свого психічного стану у застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.
Відповідно акту судово - наркологічної експертизи від 12.04.2018 року ОСОБА_7 потребує лікування від алкоголізму, протипоказань не має.
Обставиною, яка обтяжує покарання винуватого ОСОБА_7 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також такою обставиною є рецидив злочинів
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Судова колегія при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_7 судова колегія відповідно до вимог ст.65 КК України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частин даних статей.
При вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_7 при призначенні покарання за сукупністю злочинів суд, крім даних про особу винуватого враховує число злочинів, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.
Суд прийшов до висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
З урахуванням положень ст. ст. 176, 177 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, у зв`язку з чим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-376,392,395 КПК України, судова колегія -
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146 , ч.4 ст. 152, ч.3 ст. 15- ч.4 ст. 152 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст. 146 КК України - 5 років позбавлення волі,
за ч.4 ст. 152 КК України (в редакції від 11.01.2019) 14 років 6 місяців позбавлення волі,
за ч.3 ст. 15- ч.4 ст. 152 КК України (в редакції від 11.01.2019) 10 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_7 остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити покарання у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислювати ОСОБА_7 з моменту фактичного затримання, тобто з 21.02.2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили залишити незмінним тримання під вартою.
Речові докази: пару чоловічих кросівок, чоловічий кросівок на ліву ногу, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області знищити.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів та проведення експертиз в ході досудового розслідування, а саме - судової трасологічної експертизи № 316 від 19.03.2018 у розмірі 1144/одна тисяча сто сорок чотири/ гривні.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляцію не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку суду.

Головуючого- суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3