УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001763 від 08.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З наданих суду матеріалів вбачається, що СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001763 від 08.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 08.06.2017 року до Олександрівського ВП надійшла ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, про внесення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_4 про те, що посадові особи підробили документ, який видається чи посвідчується підприємством.

В ході проведення досудового розслідування у якості потерпілої допитано ОСОБА_4 , яка показала, що з 1961 р. по теперішній час, вона мешкає у кв. АДРЕСА_1 . Вказаний будинок одноповерховий, та має дві житлові квартири, та одне не житлове приміщення, що займає ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Також потерпіла пояснила, що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 та комунальних підприємств міста вчинили незаконні дії стосовно підвальних приміщень фундаменту будинку АДРЕСА_1 , які є невід`ємною частиною вказаного будинку, та використовувалися мешканцями в якості допоміжного приміщення. В результаті незаконних оборудок, підвальні приміщення були штучно відокремлені від будинку, умовно визнані нежилими і продані комерційним структурам, чим знехтувано і грубо порушено право власності мешканців. Крім цього, ОСОБА_4 пояснила, що вказаний будинок будувався ще у 1875 р., та не за сучасними вимогами. Згідно акту обстеження будинку, на підставі якого прийнято рішення виконкому ІНФОРМАЦІЯ_1 №12 від 22.01.1987 р., будинок визнано «ветхим» та таким, що не підлягає капітальному ремонту, та було прийнято рішення про відселення мешканців і надання їм житла в першочерговому порядку. За вказаним рішенням, всі вивільнені приміщення будинку (підвальні) надані мешканцям будинку у користування до відселення чи зносу будинку. Згідно реєстраційного посвідчення будинку 1954 та 1994 років, та технічного паспорту (інвентарна справа БТІ) будинок в цілому житловий. Жодного запису, жодної відмітки про присвоєння підвальному приміщенню будинку статусу «нежитлового» в матеріалах інвентаризаційної справи за цей час немає. Згідно рішення ЗМР №8 від 31.01.2007 року «Про затвердження зведеного переліку затверджених пам`яток архітектури м.Запоріжжя» під пунктом 44 значиться «Житловий будинок ОСОБА_7 » - це і є будинок по АДРЕСА_2 . Також, ОСОБА_4 пояснила, що пізніше в інвентарній справі будинку виникли незрозумілі і безпідставні виправлення, та нумерація сторінок інвентарної справи виправлена, що свідчить про зникнення документів та появу нових. Так, рішення сесій ІНФОРМАЦІЯ_1 за №17 було прийнято 21.08.1997 р., за №14 28.04.1999 р., а реєстраційні посвідчення на підвальні приміщення виникають у листопаді 1999 р. Після прийняття будинку до комунального житлового фонду ніяких рішень міської ради про виділення підвального приміщення з житлового фонду та його переведення в статус нежитлового не приймалося. Станом на час проведення незаконних оборудок діяло Тимчасове положення про порядок переведення житлових приміщень, які належать на праві власності юридичним чи фізичним особам, в нежитлові, затверджене рішенням виконавчого комітету міськради від 25.09.1997 р. №501. Приватизація квартир будинку мешканцями тривала з 1995 по 2001 рік. Лише у 2004 р., мешканці дізналися, що підвали будинку продані на підставі рішень сесії ІНФОРМАЦІЯ_1 №17 від 21.08.1997 р., №14 від 28.04.1999 р., №22 від 26.12.2001 р., - всі нібито нежилі приміщення. Також, ОСОБА_4 вважає, що певні посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , зловживаючи службовим становищем, підробили документацію, на підставі якої міськрадою були прийняті вищевказані рішення, а також внесли завідомо неправдиву інформацію про те, що спірні приміщення отримали статус нежитлових. Про те, що документи на підвальні приміщення підроблені, свідчать рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 №17 від 21.08.1997 р., №14 від 28.04.1999 р., №22 від 26.12.2001 р.

З метою встановлення всіх обставин, які мають значення для проведення досудового розслідування, у слідства виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу та вилучення інвентарної справи будинку АДРЕСА_1 , яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим слідчий звернулася до суду з даним клопотанням.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.

Перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

З урахуванням викладеного, виходячи з потреб та мети досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 160 КПК України, доведено можливість використання як доказів зазначених у клопотанні документів, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів.

На переконання слідчого судді, слідчим у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України надано достатньо доказів для висновку, що зазначені у клопотанні документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та слідчий суддя вважає за необхідне клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів задовольнити, надати дозвіл на тимчасовий доступ до зазначених у клопотанні документів.

Беручи до уваги, що клопотання про вилучення речей і документів обґрунтовано необхідністю проведення судових експертиз та їх вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів, слідчий суддя, у відповідності до ч. 7 ст. 163 КПК України, вважає за необхідне надати дозвіл на їх вилучення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 159-163, 369, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів задовольнити.

Надати старшому слідчому СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області капітану поліції ОСОБА_3 дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів документів інвентарної справи будинку АДРЕСА_1 , яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , з можливістю їх вилучення.

Встановити строк дії даної ухвали до 19.12.2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 166 КПК України, у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

У випадку вилучення речей і документів, за відсутністю яких юридична особа позбавляється можливості здійснювати свою діяльність ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1