Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року
м. Київ

справа № 510/741/17
провадження № 51-561ск19
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу представника ТОВ «Лагуна-Рені» ОСОБА_4

на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року про повернення апеляційної скарги в межах кримінального провадження

№ 0000560 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК.
Встановлені обставини
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії оскаржуваного рішення апеляційного суду, ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від

14 вересня 2017 року задоволено клопотання прокурора і звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження

№ 0000560 щодо нього закрито.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року представникові ТОВ «Лагуна-Рені» ОСОБА_4 відповідно до п. 2 ч. 3

ст. 399 КПК повернуто апеляційну скаргу з мотивів того, що її подала особа, яка

не має права подавати апеляційну скаргу.
Суть питання
У касаційній скарзі представник ТОВ «Лагуна-Рені» ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки дійшов необґрунтованого висновку щодо неможливості оскарження представником

ТОВ «Лагуна-Рені» ухвали Ренійського районного суду Одеської області від

14 вересня 2017 року, яка, на думку скаржника, стосується прав та інтересів товариства, оскільки цим судовим рішенням встановлено факт використання майна ТОВ «Лагуна-Рені» у протиправній діяльності злочинної групи.

Мотиви Верховного Суду
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, й не суперечать вимозі імперативності.
У загальних засадах йдеться про "забезпечення права на оскарження", що є більш широким поняттям, ніж поняття "право", яке використовується під час здійснення кримінального провадження судом апеляційної інстанції, оскільки воно передбачає, крім самого "права", ще й гарантований державою механізм його реалізації.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у ст. 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (п. 25 Рішення у справі "Делкур проти Бельгії" від 17 січня

1970 року та п. 65 Рішення у справі "Гофман проти Німеччини" від 11 жовтня

2001 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Так, відповідно до ст. 24 і ч. 3 ст. 392 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Відповідно до ч. 9 ст. 284 КПК ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку. У той же час, згадані положення не містять переліку осіб, які мають право на апеляційне оскарження такого судового рішення.
Перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження судового рішення закріплено у ст. 393 КПК.
Так, крім інших, згідно з пунктами 9-1, 9-2 і 10 ч. 1 ст. 393 КПК апеляційну скаргу мають право подати:
- представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - у частині, що стосується інтересів юридичної особи;
- фізична або юридична особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію;
- інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суддя доповідач встановив, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ТОВ «Лагуна-Рені» не є його учасником, а ухвалою місцевого суду не встановлено обставин, які би стосувалися прав та законних інтересів згаданого товариства чи порушували б їх.
Враховуючи наведене, а також те, що кримінальне провадження

№ 0000560 за обвинуваченням ОСОБА_5 не здійснювалося щодо ТОВ «Лагуна-Рені», а під час його здійснення не вирішувалося питання про спеціальну конфіскацію, колегія касаційного суду погоджується з рішенням апеляційного суду, який обгрунтовано повернув апеляційну скаргу, належним чином умотивувавши прийняте рішення відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Таким чином, порушень прав ТОВ «Лагуна-Рені» на доступ до правосуддя Верховний Суд не констатує, у зв`язку з чим вважає ухвалу апеляційного суду такою, що відповідає вимогам статей 370 і 419 КПК.
Отже, з касаційної скарги представника ТОВ «Лагуна-Рені» ОСОБА_4 , наданих до неї копій судових рішень та інших документів вбачається, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Оскільки суд апеляційної інстанції у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону обґрунтовано повернув представнику ТОВ «Лагуна-Рені» ОСОБА_4 апеляційну скаргу Ренійського районного суду Одеської області

від 14 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 , Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ТОВ «Лагуна-Рені» ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року про повернення апеляційної скарги в межах кримінального провадження № 0000560 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 366 КК.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3