Іменем України
Справа № 142/245/19
Провадження № 1-кс/142/61/19
09 квітня 2019 року смт.Піщанка
Піщанський районний суд Вінницької області
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Піщанка Вінницької області
Згідно із частиною 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.
Слідчий суддя ОСОБА_4 для розгляду заяви не з`явилася, однак надала суду заяву проте, що участі в судовому засіданні приймати не буде, заяву про самовідвід підтримує, додаткових пояснень надавати не буде.
Слідчий в судовому засіданні у вирішення питання про розгляд заяви слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 про самовідвід покладається на розсуд суду.
Оглянувши заяву про самовідвід та долучені до неї матеріали заслухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, суд, приходить до висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. Частина 5 ст.80 КПК України вказує, що відвід повинен бути вмотивованим.
Частина 1 статті 81 КПК України, вказує, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу в.о. голови Піщанського районного суду Вінницької області від 12 липня 2007 року № 63 "Про прийняття на роботу ОСОБА_8 " прийнято на роботу прибиральниці Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_8 , згідно штатного розгляду з 13 липня 2007 року.
Згідно наказу голови Піщанського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2009 року № 59 "Про зміну прізвища ОСОБА_8 " слідує, що прибиральницю Піщанського районного суду ОСОБА_8 , в зв`язку із укладенням шлюбу та змінною прізвища, вважати ОСОБА_7 , про що внести зміни в особові та бухгалтерські документи.
Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 підтверджується, що 31 жовтня 2008 року було укладено шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на " ОСОБА_9 ".
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини, який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Зокрема, у п. 66 рішення ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім ( рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Враховуючи наведене вище, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду клопотання незалежним і безстороннім судом, заява про самовідвід судді ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, суд, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включенні до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України. Згідно ч. 5 ст. 532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законої сили з моменту їх оголошення.

Суддя :