Провадження № 1-кп/643/739/18
Справа № 643/2209/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2018 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого -адвоката - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000460 від 24.01.2018, яке надійшло від Харківської місцевої прокуратури №4 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючого малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

23.01.2018 приблизно о 22.40 години, ОСОБА_8 , знаходячись на сходовому майданчику біля квартири АДРЕСА_3 , в ході конфлікту із сусідом ОСОБА_5 , виниклого з приводу гучно граючої музики в квартирі ОСОБА_8 , умисно спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження при наступних обставинах.

Так, на ґрунті раптово виниклих неприязні відносин за вищевказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний намір, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний намір, та бажаючи діяти саме так, ОСОБА_8 , стоючи обличчям до потерпілого, кулаком правої руки, умисно наніс ОСОБА_5 один удар в обличчя ліворуч, спричинивши потерпілому фізичний біль, моральні страждання та тілесні ушкодження.

При зазначених обставинах, згідно висновку судово- медичної експертизи №142-А/18 від 01.02.2018, у ОСОБА_5 мав місце закритий двосторонній перелом нижньої щелепи- в області лівого суглобового відростка і тіла нижньої щелепи з подальшою екстракцією 6 зуба справа.

Травма нижньої щелепи відповідно до п.п. 2.2.1 а, б, в, і п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я (для загоєння вказаних переломів необхідний термін не менш 3-х тижнів).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, події якого мали місце 23.01.2018, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. При цьому показав, що в ході конфлікту, сточи обличчям до потерпілого, кулаком правої руки, умисно наніс ОСОБА_5 один удар в обличчя ліворуч, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження. Події відбувалися 23.01.2018 приблизно о 22.40 години на сходовому майданчику біля квартири АДРЕСА_3 , де він на той час фактично мешкав.

Обвинувачений зазначив, що він розумів, що скоїв злочин та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним злочину пояснив як необдуману поведінку.

Обвинувачений зазначив, що намагався відшкодувати завдану шкоду потерпілому, але до теперішнього часу цього не зробив. ОСОБА_8 цивільний позов потерпілого в частині відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, визнав у повному обсязі, стосовно позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, зазначив, що визнає їх частково.

У суді потерпілий ОСОБА_5 підтвердив покази обвинуваченого у повному обсязі, та прохав стягнути з ОСОБА_8 на свою користь спричинену матеріальну шкоду у розмірі 10127 гривень та моральну, яку він оцінює у сумі 200 000 тисяч гривень.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у скоєні ним злочину, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він скоїв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості. Більш того, обвинувачений раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, має реєстрацію та фактичне місце мешкання, за останнім місцем мешкання характеризується добре.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_8 , суд враховує його щире каяття, відповідно до ст.66 КК України, визнає цю обставину такою, що пом`якшує його покарання. Обставину, що обтяжує покарання останнього, яка передбачена ст. 67 КК України, судом не визнано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, суд враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, дані про особу винного, доводи сторони обвинувачення, потерпілого, його представника та захисту, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, його щире каяття, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням. Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_8 такого виду покарання. В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Клопотань про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу до суду не находило.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся з позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_8 на свою користь, спричинену злочином матеріальну шкоду у розмірі 10127 гривень, та моральну шкоду, яку він оцінює у суму 200000 гривень.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги потерпілого про стягнення на його користь з ОСОБА_8 спричинену матеріальну шкоду, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Потерпілому ОСОБА_5 завдана моральна шкода внаслідок злочинних дій обвинуваченого, у зв`язку з чим позивач переніс потужні страждання та проходження лікування і така шкода повинна відшкодовуватися особою, винною в спричиненні моральної шкоди, проте її розмір значно позивачем завищений, в зв`язку з чим суд позовні вимоги ОСОБА_5 , в частині стягнення моральної шкоди, задовольняє частково і стягує на користь потерпілого з ОСОБА_8 суму моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, а також сплачений судовий збір у розмірі пропорційно задоволених позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, а саме: 17 гривень 62 копійки.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування, завданої матеріальної шкоди суму 10127 (десять тисяч сто двадцять сім) гривень. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування, завданої моральної шкоди суму у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, та суму судового збору у розмірі 17 (сімнадцять) гривень 62 копійки.

Речові докази: два паперових конверта з чотирьома фрагментами марлевого бинта, просочені речовиною сірого, сіро-коричневого та жовтувато-сірого кольору, двома чистими фрагментами марлевого бинта, які передані на зберігання до камери схову Московського ВП ГУНП в Харківської області знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_8 у та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_1