Ухвала
про залишення скарги без руху
18 березня 2019 року
м. Київ
справа № 752/13650/18
провадження № 51- 1271 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової
палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 16 січня 2019 року,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , в якій вона просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням захиснику строку для усунення недоліків на таких підставах.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) пункту 5 ч. 2 передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Однак, як убачається зі змісту скарги, скаржниця вищевказаних вимог закону не дотрималася.
Так, захисник подала скаргу на вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, при цьому вимогу ставить про скасування лише ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, однак така вимога не є конкретною і не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК, враховуючи при цьому те, що у мотивувальній частині скарги ОСОБА_4 посилається на скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду у зв`язку з їх невідповідністю вимогам матеріального і процесуального права. Тому, скаржниці необхідно визначитись та конкретизувати свої вимоги про скасування оскаржуваних нею судових рішень відповідно до зазначеної норми КПК.
Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
При вирішенні питання про наявність цих підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.
Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Захисник подала скаргу, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судових рішень з підстави, в тому числі, невідповідності висновків суду першої та апеляційної інстанцій фактичним обставинам справи, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_4 .
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду скаржницею має бути підтверджено, що нею не пропущено цього строку.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 16 січня 2019 року, залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3