ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/146/19 Номер провадження 11-кп/814/577/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника ВК ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30 січня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, задоволено заяву

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 04.10.2017 року Оболонським районним судом м.Києва за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Звільнено ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м.Києва від 04.10.2017 року, умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 4 дні.

Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання характеризується позитивно, за що мав ряд заохочень, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. До виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно, а тому прийшов до висновку про можливість застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, прокурор Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Просить ухвалу суду скасувати, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вказує, що з матеріалів які були надані адміністрацією ДУ «Божковська виправна колонія» № 16 вбачається, що заохочення, які були застосовані до ОСОБА_7 він отримав за сумлінну поведінку, а саме за виконання робіт із наведення належного порядку житлової та прилеглої зони, що є його обов`язком, з огляду на положення ч.3 ст.107 КВК України.

Окрім того, судом не взято до уваги, що засуджений допускав порушення Правил внутрішнього розпорядку установи, а саме 10.08.2018 відмовився від виконання робіт по благоустрою колонії, внаслідок чого з ним проведено бесіду профілактичного характеру. Після цього, 18.11.2018 засудженим допущено нове порушення, що підтверджується рапортом представника установи.

Поряд з цим, засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання працював не постійно. Протягом 2018 року взагалі не залучався до оплачуваних робіт, а лише з грудня 2018 працевлаштований на виробничих майстернях установи.

На думку прокурора, засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення та потребує додаткового контролю з боку адміністрації колонії.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення засудженого ОСОБА_7 та представника виправної колонії ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як убачається з матеріалів справи при її розгляді суд вищевказані вимоги виконав у повній мірі.
ОСОБА_7 по даній справі засуджений вироком Оболонського районного суду м.Києва від 04.10.2017 року за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Початок строку відбуття покарання 04.10.2017, кінець строку 04.04.2020.

Під час утримання в Київському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 24.01.2018 відбуває покарання в ДУ «Божковська виправна колонія № 16».
Відповідно до характеристики на засудженого від 22.01.2019, ОСОБА_7 за період відбування покарання у виправній колонії характеризується позитивно, протягом 2018 року мав три подяки, стягнення відсутні. Працевлаштований різноробочим виробничих майстерень установи, до праці ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує вчасно і якісно. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних навичок.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо недоведеності ступеня виправлення засудженого ОСОБА_10 , колегія суддів вважає непереконливими.
Так, оцінка ступеня виправлення засудженого здійснюється начальником відділення соціально-психологічної служби щороку, внаслідок чого складається характеристика на засудженого, а рішення про ступінь виправлення приймається комісією установи.
Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_7 наданої начальником відділення СПС та психологом установи від 22.01.2019, ОСОБА_7 відбув 1/2 строку покарання та сумлiнною поведiнкою та ставленням до працi довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Підлягають спростуванню і доводи прокурора щодо працевлаштування засудженого.
Відповідно до характеристики на засудженого від 22.05.2018, ОСОБА_7 працевлаштований різноробочим житлової зони установи, де працював на безоплатній основі. Вказане підтверджується і рапортом начальника відділення СПС від 25.05.2018, з якого вбачається, що ОСОБА_7 залучався добровільно до додаткових неоплачуваних робіт з благоустрою установи, приймав участь у роботі з благоустрою відділення соціально-психологічної служби та локального сектору. З грудня 2018р. ОСОБА_7 працевлаштований різноробочим на платній основі.
Отже, враховуючи позитивну характеристику особи засудженого ОСОБА_7 та відбуття ним 1/2 строку покарання, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про можливість застосування до останнього умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4