Справа № 504/3341/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" лютого 2019 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 в смт. Доброслав Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стоянове, Великомихайлівського району Одеської області, Українця, громадянина України, не одруженого. раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

встановив:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
29.10.2013 ОСОБА_4 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 та у подальшому направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2013 №50к, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та наказом № 244 від 29.02.2013 року призначено на посаду кулеметника 1 взводу 3 роти 1 батальйону вказаної військової частини.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 29.10.2013 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.
У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2014 №15к, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду механіка водія 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2016 №27рс, молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду командира бойової машини командира відділення 1 взводу 3 роти 1 батальйону зазначеної військової частини.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді механіка водія 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 16.07.2015 року о 16.00 год., в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 08 год. 00 хв. 27.09.2015 року проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Крім того він же, всупереч вищезазначених вимог закону, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді командира бойової машини командира відділення 1 взводу 3 роти 1 батальйону зазначеної військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, діючи повторно з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 28.05.2017 о 16.30 год., в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 09 год. 00 хв. 29.06.2018, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
29.06.2018 року о 09 год. 00 хв., ОСОБА_4 самостійно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , заявив про себе та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою стрільця-помічника гранатометника 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону, 1 механізованого взводу військової частини НОМЕР_1 .
Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.4 ст.407 КК України винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно 29.10.2013 року уклав контракт на проходження військової служби та у подальшому направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . Будучи військовослужбовцем, усвідомлюючи протиправність своїх дій самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 08 год. 00 хв. 27.09.2015 року проводячи час на власний розсуд.
У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Судом при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, враховується ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, за місцем служби характеризується позитивно.

Згідно ст.12 КК України, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.407 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КПК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України суд,

УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1