пр. № 1-кп/759/331/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0008469, внесеного 22 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві зазначене кримінальне провадження

встановив:
В провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2018 року за №0008469 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. Судове провадження на підставі зазначеного обвинувального акту судом не завершено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор ОСОБА_4 вважала необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , зазначивши, що ризики, встановлені раніше на даний час не відпали та є триваючими.

Захисник ОСОБА_5 заявила клопотання, яке підтримала обвинувачена ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт посилаючись на те, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання та реєстрації, на утриманні ОСОБА_3 є мати похилого віку, яка потребує стороннього догляду, та на стан здоров`я ОСОБА_3 . Крім того у разі відмови у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт просила зменшити розмір застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Обвинувачена ОСОБА_3 раніше неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів проти власності, вчинила злочин через незначний проміжок часу після відбуття попереднього покарання, що свідчить про стійку злочинну направленість обвинуваченої та можливість продовжувати вчиняти нові злочини, обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Крім того, згідно вимог ст.178 КПК України суд приймає до уваги також дані про особу обвинуваченої, вік та стан здоров`я обвинуваченої, щодо якої на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування її під вартою.

Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачена ОСОБА_3 опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт, то на думку суду зазначене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки жодних нових доказів про те, що ризики відпали, зменшилися і є неактуальними, сторона захисту не надала. Крім того, суд не вбачає підстав для зменшення розміру застави.

Відповідно до ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, суд знаходить правові підстави для визначення ОСОБА_3 застави у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на думку суду є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314-316, 369, 392 КПК України, суд

постановив:
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 строком на шістдесят днів, тобто до 21 березня 2019 року включно.

Визначити ОСОБА_3 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на неї обов`язків, у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень, після внесення якої ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-4,8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до суду; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками даного кримінального провадження, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1