ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-сс/819/103/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: накладення арешту на майно Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженню ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.10.2018 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно та предмети у кримінальному провадженні №0003777 від 18.10.2018 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2, ст. 115 ч.2 п. 5 КК України,

встановила:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотанні слідчого СВ ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та предмети у кримінальному провадженні №0003777 від 18.10.2018 року за необґрунтованістю.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке не відповідає положенням ст.ст. 167, 170, 171 КПК України, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженню ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, прийняту з порушенням кримінального процесуального закону, а тому просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що під час розгляду клопотання слідчого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Слідчий суддя не звернув увагу на те, що майно та предмети вилучено під час огляду місці події та постановою слідчого від 18.10.2018 року вказані предмети визнано речовими доказами. Вказані речові докази відповідають вимогам ст. 98 КПК України. Слідчий суддя під час розгляду клопотання не встановила та не дослідити всіх обставин розгляду клопотання, оскільки при розгляді клопотання не встановлено взагалі чи визнано зазначені в клопотанні тимчасово вилучені речі речовими доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, думку захисника, який просив залишити апеляцію без задоволення, а рішення суду першої інстанції без зміни, вислухавши аналогічне прохання в судових дебатах, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ст. 167 ч.2 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим СВ Херсонського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_9 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке зареєстроване 18.10.2018 року в ЄРДР за №0003777 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2, ст. 115 ч.2 п. 5 КК України, 22.10.2018 року ( датованого 18.10.2018 року) слідчий СВ Херсонського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_8 , звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з клопотанням про накладення арешту на предмети та майно, вилучені під час вилучено під час огляду місці події від 18.10.2018 року у кримінальному провадженні №0003777, зазначене у ньому, посилаючись на те, що вони є доказом у кримінальному правопорушенні та в подальшому може підлягати спеціальній конфіскації.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0003777, про накладення арешту на майно та предмети, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, врахувавши наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України

З таким рішенням слідчого судді погоджується колегія суддів з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак зазначених вимог закону слідчий, який виніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Зокрема, слідчий посилаючись у клопотанні на те, що майно та предмети вилучено під час огляду місці події постановою слідчого від 18.10.2018 року визнано речовими доказами.

Однак орган досудового розслідування в клопотанні не надав будь якої оцінки щодо правової підстави для арешту на автомобіль, оскільки постанови про визнання речовими доказами автомобіля марки «Тойота Кемрі», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 слідчим під час розгляду в суді першої інстанції не надавалась.

Крім того, статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В клопотанні про арешт вказаного автомобіля не зазначено з якою метою необхідно накласти арешт на транспортний засіб, а також наклавши арешт на автомобіль які факти та обставин, що мають значення для кримінального провадження, підлягають доказуванню.

Також встановлено, що під час огляду місці події 18.10.2018 року було виявлено та вилучено, крім автомобіля марки «Тойота Кемрі», паперовий конверт з пробами з-під предмету схожого на тротилову шашку, 2 предмети схожі на електричні детонатори ЗДП-р з дротами та фрагментами чорної ізоляційної стрічки, 1 відрізок СТ зі слідами папілярних візерунків, вилучених з поверхні заднього бамперу автомобіля марки «Тойота Кемрі», паперовий конверт з 3 паперовими об`єктами, 2 змиви з поверхні предметів зовні схожих та тротилові шашки, картонна коробка з магнітами, а також фрагменти прозорого скотчу, пластиковий фрагмент з 6 електричними батарейками, 21 металічній елемент та інші предмети.

Відповідно до ст. 237 ч. 5 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Слідчий суддя правильно прийшов до висновку, і з цим висновком погоджується колегія суддів, що предмети які є частинами вибухового приладу вилучені законом з обігу, а тому підстав для накладання арешту немає, а інші предмети є слідовою інформацією.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а тому апеляційна скарга прокурора, задоволенню не підлягає

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.10.2018 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно та предмети у кримінальному провадженні №0003777 від 18.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2, ст. 115 ч.2 п. 5 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2