Ухвала

28 березня 2019 року

м. Київ
справа № 537/1772/17
провадження № 51-1493 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року, якою вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 13 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
У касаційній скарзі потерпіла просить скасувати ухвалу апеляційного суду,

а кримінальне провадження закрити на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Зокрема касаційна скарга повинна містити обґрунтування вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також вимоги до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Однак потерпіла у касаційній скарзі не наводить обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції, а також

не вказує, у чому саме полягає незаконність оскаржуваної ухвали з огляду

на положення ст. 412 КПК.
Згідно з ч. 1 ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд

у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Проте потерпіла просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а кримінальне провадження закрити, не вказуючи при цьому, яке рішення суд касаційної інстанції повинен прийняти щодо вироку суду першої інстанції, що також не узгоджується

з вказаними вище положеннями.
Крім того потерпіла в порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК, не додала до касаційної скарги її копій у необхідній кількості для надіслання всім учасникам судового провадження.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року, якою вирок Крюківського районного суду

м. Кременчука від 13 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін, залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3