Ухвала
Іменем України
05 листопада 2018 р.

м. Київ
справа № 461/4258/18

провадження № 51-9324ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 серпня 2018 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 червня 2018 року серед іншого відмовлено у задоволенні клопотань захисників про повернення обвинувального акту прокурору та про заміну обвинуваченим запобіжного заходу. Продовжено щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 13 серпня 2018 року, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на вказану ухвалу суду.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування доводів посилається на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому були всі підстави для повернення його прокурору та про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додану до неї копію судового рішення, Суд дійшов до висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Так, ч. 1 ст. 392 КПК України встановлює, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Також ч. 2 ст. 392 КПК України визначено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Як передбачають положення ч. 4 ст. 399 вказаного Кодексу суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 12 червня 2018 року, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, оскільки зазначене судове рішення відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України було постановлено під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 цього Кодексу.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Указана позиція узгоджується й з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними, зокрема, в рішенні від 28.03.2006 р. у справі «Мельник проти України», про те, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних і касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.
Таким чином ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 серпня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3