ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/1064/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/43/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
законного представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 20 січня 2015 року за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Тернопільської області на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2018 року, -

Встановила:

Цією ухвалою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 20 січня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України з підстав його не відповідності п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд 1-ї інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Вказані вимоги мотивує тим, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт у зв`язку із тим, що він не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України порушив вимоги ст.314 КПК України, оскільки на стадії підготовчого судового засідання суд фактично позбавлений можливості, не дослідивши докази, вирішити питання щодо складу злочину.
У запереченні на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вказану ухвалу суду залишити без змін.
Доводи мотивує тим, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, ухваленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що об`єктивна та суб`єктивна сторони діянь ОСОБА_7 в обвинувальному акті не вказана, немає обґрунтування того, що стан алкогольного спяніння, у якому за твердженням прокурора перебував ОСОБА_7 , знаходиться в прямому причинно-наслідковому звязку з настанням наслідків, передбачених ч.2 ст.286 КК України. Наявність вказаної неповноти в обвинувальному акті, неконкретність та суперечливість обвинувачення порушує один з основних конституційних принципів обвинуваченого право на захист.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, що вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, представника потерпілої, яка вважає, що у задоволенні апеляції прокурора слід відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, прокурора, що просить задовольнити його апеляційну скаргу, з мотивів викладених у ній, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, у провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 20 січня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та за ч.1 ст.135 КК України як завідоме залишення без допомоги осіб, які перебували в небезпечному для житті стані і позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілих в небезпечний для життя стан.
Так, ч.1 ст.291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає положенням кримінального процесуального законодавства, яким регламентуються вимоги до даного процесуального документу.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд першої інстанції виходив з того, що він не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Європейським Судом з прав людини сформулювано ряд положень, згідно з якими під обвинуваченням у сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський Суд з прав людини розуміє не лише офіційне повідомлення про обвинувачення, а й інші заходи, пов`язані з підозрою у вчиненні злочину, які спричиняють серйозні наслідки або істотним чином позначаються на становищі підозрюваного, тобто вважає необхідним виходити зі змістовного, а не формального розуміння обвинувачення (рішення у справі «Девеєр проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року; «Екле проти ФРН» від 15 липня 1982 року, «Фоті та інші проти Італії» від 10 грудня 1982 року).
Виходячи з цих положень як вітчизняного, так і європейського законодавства, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що в порушення вимог ч.1 ст.91 КПК України в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин за ч.2 ст. 286 КК України не повно зазначено виклад обставин події, зокрема не вказано напрямку руху автомобіля під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 ; не конкретизоване місце вчинення злочину, не вказана смуга руху на якій відбувся наїзд обвинуваченим на пішоходів, не вказано розташування потерпілих на дорозі в момент ДТП, не дана оцінка дій останніх з приводу дотримання ними вимог п.4.1 ПДР України та чи не є вони в причинному зв`язку з подією ДТП, не зазначена форма вини обвинуваченого згідно ст.ст.23,24,25 КК України.
Також судом вірно зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується за порушення ним пункту 2.9 ПДР України, при цьому відсутнє посилання на конкретний підпункт.
За таких обставин, існують перешкоди для призначення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000035 від 20 січня 2015 року до судового розгляду, що порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п.«с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст.20 КПК України.
При цьому, встановлення під час підготовчого судового засідання відсутності викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, про що зазначив суд першої інстанції не є дослідженням та оцінкою доказів у справі, як на це вказує прокурор, а отже його доводи про це в апеляційній скарзі є необґрунтованими
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000035 від 20 січня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 складений з порушенням вимог ст.291 КПК України, що у рішенні належно мотивовано, а тому підстав для скасування ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2018 року, про що ставить питання прокурор, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Тернопільської області залишити без задоволення, а ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2018 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи