Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/893/19
У Х В А Л А
26.03.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів питання про можливість призначення судового розгляду кримінального провадження №0000019 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження №0000019 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду кримінального провадження та заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, покликаючись на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та на те, що існують всі обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України. Крім цього, вказує, що ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_4 під вартою. ОСОБА_4 раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі і будучи умовно достроково звільнений, на шлях виправлення не став, в повторно скоїв тяжкий злочин. Аналіз особистості ОСОБА_4 вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігнорування громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості у суспільстві. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , так як такі ним дотримані не будуть.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечили проти призначення судового розгляду кримінального провадження, однак заперечили щодо клопотання прокурора. Письмово клопотали суд змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою, а саме на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків з`являтися до суду, оскільки він наміру переховуватися від суду не має та зобов`язується з`являтися за судовими викликами. Крім того, обвинувачений активно співпрацює зі слідством, усвідомив свою вину та суспільну небезпеку вчиненого, є людиною пенсійного віку, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має сина та постійне місце проживання, а після перебування понад 10 років в місцях позбавлення волі має значні проблеми зі здоров`ям.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд прийшов до висновку, що підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.2-4 ч.3 ст.314 КПК України, відсутні, відтак кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом у окремих випадках.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 05.03.2019 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 30 діб по 03.04.2019 року (включно) із визначенням розміру застави 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 115260 гривень.

До вказаного часу судове провадження не може бути завершене.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.332 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Підставою доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри та обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України. Обвинувачений може переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.332 КК України, чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Суд зважає на те, що під час судового провадження важливим також є захист свідків, що слугує забезпеченню належного відправлення правосуддя шляхом отримання показань свідків без будь-яких перешкод.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, сімейний стан, майновий стан, відсутність постійного місця роботи, характеристику, наявність судимостей.

Ризики, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування до нього такого запобіжного заходу. Строк тримання його під вартою не виходить за межі розумного. Підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший, більш м`який, не вбачається.

До того ж, такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, який несе за собою великий суспільний інтерес, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.

Враховуючи вищевказане, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту та приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою слід задовольнити.

Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд залишає без змін визначений раніше розмір застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 115 260 гривень, з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 314, ч.3 ст.315 КПК України, главою 18 КПК України, ст. ст. 371, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, який обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків з`являтися в суд - відмовити.

Закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження №0000019 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України на 15 годину 00 хвилин 09.04.2019 року у приміщенні Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою на строк до 60 діб, тобто до 24 травня 2019 року, включно, зі збереженням визначеного раніше розміру застави 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 115 260 гривень, у разі внесення якого, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати на виклик прокурора та суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора та суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження: прокурора, обвинуваченого, захисника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 29.03.2019 року.

Головуючий ОСОБА_1