КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

22 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0005223 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на ухвалу підготовчого судового засідання Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою підготовчого судового засідання від 12 жовтня 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва повернув обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 366 КК України, прокурору Київської місцевої прокуратури № 1, для усунення виявлених недоліків.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що в порушення ст. 291 КПК України, при формулюванні обвинувачення та викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, в обвинувальному акті не зазначено місце вчинення злочинів, що є обов`язковим, оскільки суд позбавлений можливості визначитися з підсудністю зазначеного кримінального провадження.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду, в обвинувальному акті повинні бути зазначені анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), але, водночас, як видно з обвинувального акта, в ньому чітко не відмічено, хто є потерпілим. Натомість зазначено, що збитки завдані державі в особі комунального підприємства капітального будівництва реконструкції та інвестиції «Голосіїво-Будінвест». Тобто, на думку суду, є підстави вважати, що потерпілим є юридична особа, однак, незважаючи, що процесуальним законодавством чітко визначено коло осіб, які можуть бути представниками юридичної особи, як потерпілої, представником потерпілого чомусь зазначено Київську місцеву прокуратуру № 1. При цьому є посилання на ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», однак зазначена норма закону регулює повноваження прокурора по представництву інтересів громадянина або держави в суді, тобто права на звернення до суду з позовом, а ніяким чином не визначає можливість прокуратури бути представниками потерпілого.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2018 у справі № 752/13357/18 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0005223 від 30.05.2018 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0005223 від 30.05.2018 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор вказує на те, що винесена ухвала є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, як зазначає прокурор, у складеному та затвердженому обвинувальному акті, у формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_7 зазначено «…24.11.2016 між ТОВ «Спецвогнеізоляція» (Підрядник) в особі директора ОСОБА_7 (надалі Підрядник) та КП капітального будівництва, реконструкції та інвестицій «Голосіїво-Будінвест» Голосіївської районної в місті Києві ради в особі в.о. директора ОСОБА_8 (надалі Замовник), укладено договір підряду № 175 щодо реконструкції дитячого навчального закладу № 658 за адресою: місто Київ, проспект Голосіївський (40-річчя Жовтня), 94/96…».

Крім того, згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті, як вважає прокурор, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулюванні обвинувачення, зазначено, що «…Кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди (збитків) в сумі 1 363 938 грн. Державі (місцевому бюджету) в особі Комунального підприємства капітального будівництва реконструкції та інвестиції «Голосіїво-Будінвест», код 325251984, юридична адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, 89, фактична адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок № 42, керівник (виконуючий обов`язки директора) ОСОБА_9 …».

Таким чином, на думку апелянта, при складенні та затвердженні прокурором обвинувального акта дотримано вимоги ст. 291 КПК України у зв`язку з чим, підстав для його повернення у підготовчому судовому засіданні не було.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явились, при цьому від захисника обвинуваченого надійшло клопотання, в якому останній просить провести апеляційний розгляд за відсутності сторони захисту та висловлюється на підтримку апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу про повернення обвинувального акта відносно ОСОБА_7 до суду першої інстанції для призначення розгляду кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про те, що рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України, є неправомірним та прийнятим з порушенням вимог КПК України.

У відповідності до вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, за результатами підготовчого судового засідання суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Частиною другою зазначеної вище норми визначений перелік відомостей, які повинен містити в собі обвинувальний акт. Зокрема, поряд з іншими відомостями, обвинувальний акт має містити такі відомості: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України).
Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0005223 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України, який було направлено до Голосіївського районного суду м. Києва, вказаний процесуальний документ, не в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а саме вимогам ст. 291КПК України, а тому суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення про повернення вказаного обвинувального акта прокурору через те, що в ньому, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулюванні обвинувачення, взагалі не зазначено місце вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які йому інкримінуюся або хоча б посилання на те, що їх встановлення виявилось неможливим, що, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній ухвалі, може вплинути на визначення підсудності зазначеного кримінального провадження.

Обґрунтованим слід визнати і посилання суду першої інстанції на відсутність чіткого посилання в обвинувальному акті на те, хто є потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Якщо вважати, що матеріальна шкода в результаті вчиненого злочину завдана державі в особі Комунального підприємства капітального будівництва та інвестиції «Голосіїво-Будінвест», то можна припустити, що потерпілим є вказана юридична особа, представником якої, відповідно до вимог ч. 2 ст. 58 КПК України, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній ухвалі, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні, а не Київська місцева прокуратура № 1, як безпідставно зазначено в обвинувальному акті, оскільки вона є стороною зазначеного кримінального провадження.

Більш того, у відповідності до вимог ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», на які містяться посилання в обвинувальному акті, представництво прокуратурою інтересів держави в суді допускається у виключних випадках і в порядку, що визначені законом, а наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді, чого зроблено не було, в тому числі при обґрунтуванні заявленого в інтересах держави цивільного позову у кримінальному провадженні.

З огляду на вищенаведене, доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, а тому суд першої інстанції не мав підстав для його повернення прокурору за наслідками підготовчого судового засідання слід визнати безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства та матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали, оскільки вважає, що ухвала підготовчого судового засідання Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 прокурору є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу підготовчого судового засідання Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року, відповідно до якої обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 366 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 для усунення виявлених недоліків без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/1080/2018

Категорія: ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_11

Доповідач - суддя ОСОБА_1