КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 22 лютого 2019 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянин України, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, -
за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 18 квітня 2019 року включно, із одночасним визначенням застави у розмірі 47000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 287 000 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_6 , існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суспільну небезпеку інкримінованого останньому діяння, а також дані про його особу, в їх сукупності.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.
Зокрема, захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, оскільки під час її постановлення допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Так, на переконання автора апеляційної скарги слідчий суддя застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у відсутність доказів, з яких би він міг встановити обґрунтованість підозри. Зокрема, захисник зазначає, що ОСОБА_6 з 20 березня 2007 року не був посадовою особою в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та з 01 листопада 2011 року і по даний час являється лише акціонером Банку з часткою менше 1%, що свідчить про відсутність станом на 2008 рік в підозрюваного будь-яких посадових обов`язків в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», які б передбачали ввірення йому майна банку або наявність майна Банку в його віданні, а також свідчать про відсутність у нього станом на 2010 рік будь-яких організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій по відношенню до майна Банку, що є обов`язковим елементом суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України.
Також, захисник наголошує на тому, що слідчому судді не було надано жодного доказу щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які слідчий та прокурор вважали в своєму клопотанні встановленими, та відповідно, такі докази слідчим суддею не досліджувались. В той же, адвокат звертає увагу, що відносно ОСОБА_14 вже застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 7 000 000 у кримінальному провадженні № 0001183 (матеріали з якого відносно ОСОБА_14 було виділено у кримінальне провадження № 0002496, обвинувальний акт у якому 11 січня 2019 року направлено до суду), який діє і наразі. Вказаний запобіжний захід було обрано ще 20 квітня 2018 року та за весь період дії запобіжного заходу процесуальна поведінка підозрюваного була належною, всі тимчасово покладені обов`язки ним виконувалися в повному обсязі.
Крім того, на переконання сторони захисту, слідчий суддя не дослідив та не перевірив можливості застосування до ОСОБА_14 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою та, відповідно, не навів в судовому рішенні жодних мотивів того, що існує виключний випадок для застосування найтяжчого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти ризикам, які слідчий суддя вважав встановленими без жодного доказу цьому.

Не погоджується автор апеляційної скарги і з визначеним розміром застави, вважаючи його завідомо немірним, враховуючи при цьому те, що жодних даних про те, що існує виключний випадок нездатності застави в розмірі, визначеному законом забезпечити виконання ОСОБА_15 процесуальних обов`язків слідчому судді представлено не було і такі докази, відповідно, ним не досліджувались.
Також, захисник звертає увагу на те, що слідчий суддя прийняв у провадження клопотання слідчого, яке не містило підтвердження отримання стороною захисту копії вказаного клопотання, а також на те, що слідчий суддя застосував запобіжний захід відносно підозрюваного у кримінальному провадженні після закінчення строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 05 травня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001183, зокрема за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
11 лютого 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в організації привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні службової особи, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Того ж дня старший слідчий в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з одночасним визначенням застави у розмірі, що перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 39 098 436, 87 грн.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року вказане клопотання слідчого було задоволено., та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 18 квітня 2019 року включно, із одночасним визначенням застави у розмірі 47000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 287 000 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. При цьому, слідчий суддя врахував, що у судовому засіданні прокурор просив і обґрунтовував необхідність визначення заставив розмірі 150 000 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, та дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, колегією суддів з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови)
Колегією суддів, всупереч доводам апеляційної скарги, встановлено, що як у клопотанні слідчим, так і в судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, що підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції.

Доводи захисника про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_14 вже застосований запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 7 000 000 у кримінальному провадженні № 0001183, не є підставами для скасування ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання слідчого, з урахуванням того, що з матеріалів вказаного провадження 11 жовтня 2018 року виділено матеріали досудового розслідування, зокрема за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, за які йому раніше було обрано запобіжний захід, в інше провадження за № 0002496, і обвинувальний акт у якому 11 січня 2019 року направлено суду, тобто станом на день розгляд клопотання в суді першої інстанції відносно підозрюваного в кримінальному провадженні № 0001183 запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовано.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчий суддя прийняв у провадження у клопотання слідчого, яке не містило підтвердження отримання його копії стороною захисту, також не є визначеною законом підставою для скасування ухвали слідчого судді. Враховуючи при цьому те, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надано підозрюваному не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, як того вимагають положення ч. 2 ст. 184 КПК України.

Доводи сторони захисту про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у кримінальному провадженні після закінчення строку досудового розслідування, є надуманими, зважаючи на положення ст. 219 КПК України та те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру 11 лютого 2019 року.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, і які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, матеріали судової справи не містять.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Разом з тим, слідчий суддя, застосовуючи відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, порушив вимоги ст. 197 КПК України, оскільки від моменту повідомлення про підозру - 11 лютого 2019 року, визначив строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 квітня 2019 року, тобто за межами строку досудового розслідування.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що таке порушення тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та необхідність постановлення судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою клопотання слідчого належить задовольнити, застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 квітня 2019 року.

Визначаючи розмір застави, колегія суддів бере до уваги обставини, встановленні ст.ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що підозрюваному ОСОБА_6 слід визначити заставу у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та становить 90 000 000 грн., оскільки саме такий розмір застави на даний час, на думку колегії суддів, є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року, якоюзадоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 18 квітня 2019 року включно, із одночасним визначенням застави у розмірі 47000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 287 000 грн., - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , визначити до 10 квітня 2019 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , заставу в розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 000 000 грн., - у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКСУ в місті Києві, код ЄДРПОУ ДКСУ 37993783, МФО 820172, реєстраційний рахунок 2186).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- не відлучатися з міста Києва, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а також підозрюваними ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ,
- здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду, має бути наданий відповідній уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішуватиме питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи слідчих у даному кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/1659/2019 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_23 Доповідач: ОСОБА_1