ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1939/18 Номер провадження 11-кп/814/442/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

представників ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» - (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції) ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2018 року ,-

у с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2018 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Приймаючи таке рішення місцевий суд вказав, що засуджений не працевлаштований, оскільки не має бажання працювати. Згідно з характеристикою має нестабільну поведінку, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали

Не погодившись з вказаним рішенням суду адвокатом ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу , в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно з ст. 81 КК України.

В обґрунтування поданої апеляції вказує, що засуджений ОСОБА_10 був працевлаштований, працює і зараз, про що останній надав суду особисті пояснення, які безпідставно не були враховані судом. Має 3 заохочення , а щодо 2 стягнень, то одне вже є погашеним, а інше накладене за незначене порушення, тому не є таким, що характеризує особу засудженого з негативного боку, а сам засуджений вважає його незаконним.

Окрім викладеного на переконання апеляційний вимог адвокат зазначає, що засуджений відвідує заходи виховного характеру, приймає участь у громадському житті колонії, серед засуджених користується авторитетом, має міцні соціальні зв`язки, а тому, враховуючи усе вищевикладене заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_9 та засуджений ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор проти задоволення апеляції заперечувала, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення апеляції засудженого.

Мотиви суду

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Так, згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до ч. 3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим необхідного строку покарання.

За змістом п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції прийшов до висновку , що засуджений не довів свого виправлення.

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, із наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 09.04.2015 року за ст.ст. 185, ч.2, 289 ч. 2, 70, 71 КК України до покарання у виді 5 років 03 місяців позбавлення волі. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.02.2016 року засудженому зараховано в подвійному розмірі строк перебування під вартою в строк відбування покарання з 09.04.2015 року по 13.03.2015 року (34 дні).

Початок строку відбування покарання 09.04.2015 року, кінець строку відбування покарання 05.06.2020 року.

Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням, ОСОБА_8 формально має право на розгляд питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Перевіряючи ухвалу суду першої інстанції колегією суддів встановлено , що за час перебування у виправній колонії засуджений отримав два стягнення, одне з яких погашено, та чотири подяки. Також, засудженому за період відбування покарання в установі двічі відмовлялось у зміні умов тримання як такому , що не став на шлях виправлення.

Із характеристики засудженого вбачається, що він дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує їх передбачені законом вимоги під контролем. На даний час не працевлаштований. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості, адекватно реагує на критику на свою адресу.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що відбуття певного, визначеного ст. 81 КК України строку призначеного покарання та пасивне його відбування не дає підстав вважати, що засуджений довів своє виправлення та заслуговує на умовно дострокове звільнення, про що правильно вказав місцевий суд, розглядаючи клопотання ОСОБА_8 .

Крім того, одна з обов`язкових умов для звільнення засудженого умовно-достроково від відбування покарання доведення свого виправлення ставленням до праці , засудженим не дотримано взагалі , оскільки він не працює через власне небажання.

Таким чином, суд належним чином дослідив обставини та вмотивував своє рішення і правильно дійшов висновку про відсутність підстав, на даний час, для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Не є переконливими доводи апеляції про безпідставність накладених на засудженого стягнень. Колегія суддів зауважує, що чинним законодавством передбачено спеціальний порядок оскарження рішення адміністрації установи виконання покарання про накладення на засудженого стягнення і вказане питання не може бути предметом дослідження під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Доводи, наведені в апеляції адвоката щодо наявності ряду позитивних характеристик засудженого та обставин, що вказують на його виправлення, не спростовують нестабільності поведінки засудженого за час відбування покарання та відсутність працевлаштування, що є вирішальними при вирішенні питання про можливість застосування до особи ст. 81 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону , які ставили б під сумнів законність судового рішення , судом першої інстанції допущено не було.

Ухвала суду першої інстанції є законною і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляцію адвоката в інтересах засудженого слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ____________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4