Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 374/213/18
провадження № 1-кп/368/140/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.11.2018 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000048 від 17.05.2018 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, не працюючого, неодруженого, освіта неповна середня, згідно ст.. 89 КК України (2001 року), визнається таким, що не має судимостей,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 289 ч. 2 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення - прокурорів Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , 10.05.2018 р. приблизно з 17 год. перебував у подвір`ї за місцем тимчасового проживання свого знайомого ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_9 , у якому спільно з ОСОБА_8 вживав алкогольні напої.
ОСОБА_3 був обізнаним в тому, що у приміщенні гаража, що розташований на території вказаного домогосподарства зберігається автомобіль ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорта серії НОМЕР_2 від 0912.1994 р. виданого МРЕВ ДАІ Золотоніського РВ Черкаської області належить ОСОБА_10 , яким на підставі довіреності серії НВА № 369650 від 30.11.2016 р. керує та розпоряджається ОСОБА_6 та фактичним володільцем якого є ОСОБА_6 .
Під час спільного розпиття спиртного цього ж дня приблизно о 21 год., в той час коли ОСОБА_8 внаслідок значної кількості вжитого спиртного заснув у будинку, а інші мешканці у домогосподарстві були відсутні у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою поїхати та придбати алкогольні напої ОСОБА_3 10.05.2018 р. приблизно о 21 год. підійшов до приміщення гаража, що знаходиться на території домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_1 та упевнившись, що сторонні особи поблизу відсутні і його дії ніхто не помітить, через незамкнені вхідні двері у воротах проник до вказаного приміщення, в якому зберігався автомобіль ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_6 .
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 відкрив ворота у гаражі та на вулицю з подвір`я, сів за кермо в автомобіль та запустивши двигун і встановивши контроль над ним, незаконно заволодівши вище вказаним транспортним засобом, а саме заднім ходом виїхав на подвір`я, де допустив зіткнення з деревом. Після чого, розвернув автомобіль в напрямку виїзду з подвір`я та заснув у ньому. Прокинувшись, 11.05.2018 р. близько 11 год. запустив двигун зазначеного автомобіля та виїхав за межі подвір`я АДРЕСА_1 , де допустив зіткнення з огорожею подвір`я АДРЕСА_2 , пошкодивши при цьому транспортний засіб.
З місця вчинення злочину ОСОБА_3 зник, завдавши своїми умисними протиправними діями потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 13 896 грн. 09 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 289 ч. 2 КК України визнав та суду пояснив, що 10 травня 2018 року близько 17 год. до нього подзвонив ОСОБА_11 та запропонував попити спиртне та що він погодився. Вони пили до вечора і між ними була розмова про те, що спиртного мало, але ОСОБА_11 пішов спати, а він з гаража вивіз машину, вдаривши задньою частиною машини у дерево та в ній заснув, а на наступний день він знову почав рух машиною і в`їхав у сарай. Вийти з машини йому допоміг ОСОБА_12 і він пішов до дому. Він щиро кається, просить вибачення у потерпілого та суду та обіцяє що такого більше робити не буде.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
?показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 10 травня 2018 року в ранці вона відвезла сина до військкомату, а потім поїхала о 15 год. в м. Київ. Повернулася із м. Києва вона близько 22 год. 11 травня та помітила відчинені двері гаража. Коли вона туди зайшла, то побачила, що машина, яка належить її синові, мала ушкодження. На наступний день їй двоюрідний брат приніс ключі від машини та розповів, що йому відомо. Вона домовилася із обвинуваченим про добровільне відшкодування їй збитків. Щодо міри покарання, то вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати міру покарання, яка не пов`язання з реальним його відбуванням.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 також доводиться письмовими доказами по справі, зокрема:

?витягом з кримінального провадження № 0000048, відомості про яке внесено 17.05.2018 р. (а.с. 59-60), про те, що 17.05.2018 р. до Ржищівського ВП надійшов рапорт начальника СКП Ржищівського ВП ОСОБА_13 , про те, що в ході проведення перевірки по ЖЕО № 2262 від 11.05.2018 р. за повідомлення невідомої особи про пошкодження автомобіля встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож.: АДРЕСА_1 , про те, що 11.05.2018 року близько 22-40 год., повернувшись до місця свого проживання зайшла до гаражного приміщення, що знаходиться на території домогосподарства, де виявила пошкодженим автомобіль ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , 1983 року випуску, який належить її сину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час перевірки по даному факту встановлено, що 10.05.2018 року близько 14-00 год. цивільний чоловік заявниці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі своїм знайомим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає АДРЕСА_3 , перебуваючи на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 , розпивали спиртні напої. В подальшому ОСОБА_3 скориставшись, що ОСОБА_8 перебував в стані сп`яніння та заснув, шляхом вільного доступу через незамкнуті ворота проник до гаражного приміщення, яке розташоване на території домоволодіння заявниці, звідки незаконно заволодів автомобілем ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить синові заявниці ОСОБА_6 . Виявивши у замку запалення ключі ОСОБА_3 розпочав рух з гаража та здійснив виїзд на вулицю, де здійснив наїзд автомобілем на паркан сусіднього домогосподарства, внаслідок чого пошкодив вище зазначений автомобіль. В подальшому ОСОБА_3 виявили перехожі та повернули автомобіль на територію домогосподарства ОСОБА_6 ;
?рапортом начальника СКП Ржищівського ВП ОСОБА_13 від 17.05.2018 р. (а.с. 68) про те, що до Ржищівського ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області з письмовою заявою звернулась гр-ка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож.: АДРЕСА_1 про те, що 11.05.2018 року близько 22-40 год., повернувшись до місця свого проживання зайшла до гаражного приміщення, що знаходиться на території домогосподарства, де виявила пошкодженим автомобіль ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , 1983 року випуску, який належить її сину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Під час перевірки по даному факту встановлено, що 10.05.2018 року близько 14-00 год. цивільний чоловік заявниці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі своїм знайомим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає АДРЕСА_3 , перебуваючи на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 , розпивали спиртні напої. В подальшому ОСОБА_3 , скориставшись, що ОСОБА_8 перебував в стані сп`яніння та заснув, шляхом вільного доступу через незамкнуті ворота проник до гаражного приміщення, яке розташоване на території домоволодіння заявниці, звідки незаконно заволодів автомобілем ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить синові заявниці ОСОБА_6 . Виявивши у замку запалення ключі ОСОБА_3 розпочав рух з гаража та здійснив виїзд на вулицю, де здійснив наїзд автомобілем на паркан сусіднього домогосподарства, внаслідок чого пошкодив вище зазначений автомобіль. В подальшому ОСОБА_3 виявили перехожі та повернули автомобіль на територію домогосподарства ОСОБА_6 . Так як в діях гр-на ОСОБА_3 вбачаються ознаки злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, просив дозволу на внесення даного матеріалу до ЄРДР;
?карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону (а.с. 69) запис № 2262 від 11.05.2018 р., згідно якої надійшло повідомлення від невідомої особи, що заявник, повернувшись до дому виявила пошкоджене авто в гаражі;
?протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 травня 2018 року (а.с. 70), згідно якого було прийнято заяву про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 про те, що 10 травня 2018 р. приблизно о 16 год. в АДРЕСА_1 з приміщення гаража, що в подвір`ї ОСОБА_14 незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 21013, номерний знак р НОМЕР_3 , 1983 року випуску, який пошкодив його при русі;
?заявою ОСОБА_6 від 17.05.2018 р. (а.с. 73) про те, що він дає дозвіл на проведення слідчих дій з його автомобілем марки ВАЗ 21013, номерний знак р НОМЕР_3 , 1983 року випуску, з участю його мами ОСОБА_6 . Також надав дозвіл на проведення огляду його автомобіля;
?заявою ОСОБА_6 від 17.05.2018 р. (а.с. 74) про те, що вона дає дозвіл на проведення огляду домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , а також надала для огляду автомобіля марки «ВАЗ 21013», номерний знак р НОМЕР_3 , 1983 року випуску;
?заявою ОСОБА_9 від 17.05.2018 р. (а.с. 77) про те, що вона дає дозвіл на проведення огляду домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 ;
?витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.12.2006 р. (а.с. 79), з якого вбачається, що ОСОБА_9 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 17.05.2006 р., виданого Ржищівською міською державною нотаріальною конторою;
?витягом із Спадкового реєстру (а.с. 80), з якого вбачається 28.01.2006 р. заведена спадкова справа, спадкодавцем є ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
?свідоцтвом про спадщину за законом від 17.05.2006 року (а.с. 81), згідно якого ОСОБА_9 отримала у спадщину житловий будинок по АДРЕСА_1 ;
?свідоцтвом про право власності від 17.05.2006 р. (а.с. 82), згідно якого ОСОБА_9 є власником житловий будинок по АДРЕСА_1 ;
?довіреністю від 30.11.2016 р. (а.с. 83), згідно якої ОСОБА_10 , зареєстрований за адресою: Черкаська область, Канівський район, село Литвинець, підтверджує дійсні наміри до вчинення цього правочину, згідна з кожною його умовою, розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, за попередньою усною домовленістю цією довіреністю уповноважує гр. ОСОБА_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду, позичку, тощо), а також керувати, належним йому на підставі технічного паспорта автомобіля - НОМЕР_2 , виданого Канів РП МРЕВ ДАІ Золотоніського РВВС Черкаської області, 09.12.1994 року транспортним засобом: марка, модель ВАЗ-21013, рік випуску 1983, двигун № НОМЕР_4 , шасі № -, кузов № НОМЕР_5 , державний реєстраційний номерний знак - НОМЕР_1 -, зареєстрований тим же ОСОБА_15 , 09.12.1994 року;
?технічним паспортом автомобіля (а.с. 84), згідно якого автомобіль марки «ВАЗ-21013», 1983 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_10 ;
?протоколом огляду місця події від 17.05.2018 р. (а.с. 86-87) та фото таблицею до протоколу ОМП від 17.05.2018 р. (88-89), який був проведений у присутності двох понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , в присутності власника майна ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та було встановлено, що було проведено огляд гаража, в якому знаходиться автомобіль марки «ВАЗ-21013», 1983 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 . Потім автомобіль був витягнутий за межі гаража та був детально оглянутий та детально встановлено пошкодження автомобіля внаслідок його зіткнення з деревом та приміщенням;
?розпискою від 17.05.2018 р. (а.с. 91), згідно якої ОСОБА_6 отримала від начальника СВ Ржищівського ВП ОСОБА_18 речовий доказ у вигляді автомобіля марки «ВАЗ-21013», 1983 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 , для зберігання;
?постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.05.2018 р. (а.с. 92-93), згідно якого пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ-21013», 1983 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
?клопотанням про дозвіл на огляд житла та іншого володіння особи від 11.07.2018 р. (а.с. 94-97), з якого вбачається, що слідчий Ржищівського ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області звернувся до слідчого судді для надання одноразового огляду іншого володіння особи за правилами Кримінального процесуального кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 , з метою виявлення і фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та вилучення майна, а саме: автомобіля ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорта серії НОМЕР_2 від 09.12.1994 р. виданого МРЕВ ДАІ Золотоніського РВ Черкаської області належить ОСОБА_10 та фактичним володільцем якого згідно довіреності серії НВА № 369650 від 30.11.2016 р. є ОСОБА_6 , який в даний час перебуває на зберіганні у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ;
?ухвалою слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 13.07.2018 р. (а.с. 99), згідно якого слідчому Ржищівського ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області було надано дозвіл на проведення у кримінальному провадженні № 0000048 від 17 травня 2018 року одноразового огляду іншого володіння особи за правилами Кримінального процесуального кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, за адресою: АДРЕСА_1 . власником якого є ОСОБА_9 , з метою виявлення фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та вилучення майна, а саме: автомобіля ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорта, серії НОМЕР_2 від 09 грудня 1994 року, виданого МРЕВ ДАІ Золотоніського РВ Черкаської області, належить ОСОБА_10 , та фактичним володільцем якого згідно довіреності, серії НОМЕР_6 від 30 листопада 2016 року є ОСОБА_6 , який на даний час перебуває на зберіганні у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ;
?клопотанням про арешт тимчасового вилученого майна від 11.07.2018 р. (а.с. 100-103), з якого вбачається, що слідчий Ржищівського ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області звернувся до слідчого судді та просив накласти арешт на вилучений у ОСОБА_6 17.05.2018 р. у ході огляду місця події, що проводився у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якого є ОСОБА_9 , автомобіль марки ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорта серії НОМЕР_2 від 0912.1994 р. виданого МРЕВ ДАІ Золотоніського РВ Черкаської області належить ОСОБА_10 , фактичним володільцем якого згідно довіреності рн НВА № 369650 від 30.11.2016 р. є ОСОБА_6 та який в даний час перебуває у первинному стані на зберіганні у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та залишити автомобіль ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорта серії НОМЕР_2 від 0912.1994 р. виданого МРЕВ ДАІ Золотоніського РВ Черкаської області належить ОСОБА_10 та фактичним володільцем якого згідно довіреності серії НВА № 369650 від 30.11.2016 є ОСОБА_6 , на зберігання під збережну розписку ОСОБА_6 , одночасно зобов`язавши її зберігати автомобіль у первинному стані за адресою: АДРЕСА_1 ;
?ухвалою слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 13.07.2018 р. (а.с. 105), згідно якого клопотання слідчого Ржищівського ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області задоволено та накладено арешт на вилучений у ОСОБА_6 17 травня 2018 року у ході огляду місця події, що проводився у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якого є ОСОБА_9 автомобіль ВАЗ 21013, н.з. НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорта, серії НОМЕР_2 від 09 грудня 1994 року, виданого МРЕВ ДАІ Золотоніського РВ Черкаської області, належить ОСОБА_10 , фактичним володільцем якого згідно довіреності, серії НОМЕР_6 від 30 листопада 2016 року є ОСОБА_6 , та який в даний час перебуває у первинному стані на зберіганні у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та залишено автомобіль ВАЗ 21013, н.з. НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорта, серії НОМЕР_2 від 09 грудня 1994 року, виданого МРЕВ ДАІ Золотоніського РВ Черкаської області належить ОСОБА_10 та фактична володільцем якого згідно довіреності, серії НОМЕР_6 від 30 листопада 2016 року є ОСОБА_6 , на зберігання під збережну розписку ОСОБА_6 , одночасно зобов`язавши її зберігати автомобіль у первинному стані за адресою: АДРЕСА_1 ;
?клопотанням про призначення експертизи від 10.07.2018 р. (а.с. 118-120), з якого вбачається, що слідчий Ржищівського ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області звернувся до слідчого судді та просив призначити по справі судової товарознавчої експертизи;
?ухвалою слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 13.07.2018 р. (а.с. 105), згідно якого клопотання слідчого Ржищівського ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області задоволено та призначено судову товарознавчу експертизу у кримінальному провадженні № 0000048 від 17.05.2018 р.;
?висновком авто товарознавчої експертизи № 56.2018 від 16.07.2018 року (а.с. 127-138) та фото таблицею до висновку експерта (а.с. 139-149), згідно якого ринкова вартість автомобіля марки, моделі ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , який перебував в технічно справному стані на момент незаконного заволодіння ним, тобто на 10 травня 2018 року становить 13896,09 грн. Вартість матеріального збитку, що завдано фактичному володільцю автомобіля ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , який перебував в технічно справному стані на момент незаконного заволодіння ним, тобто на 10 травня 2018 року становить 13896,09 грн.;
?оптичним диском DVD + R диску, де зафіксовано проведення слідчої дії 17.05.2018 р., що проводився за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками обвинувачення, а саме:
?показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що він йшов до брата, щоб відремонтувати принтер. Він привітався із ОСОБА_20 , але він ніяк не реагував. Він з братом пішли до нього. Відремонтувавши прибор, вони ще попили каву та почули рев машини. Машиною заїхав у його двір. Вони достали ОСОБА_21 з машини та пішли шукати співмешканця ОСОБА_22 . Коли прийшли до будинку ОСОБА_23 , то її співмешканець спав і вони разом машину затягли в гараж;
?показаннями свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що він повертався із нічної зміни та проходивши біля будинку потерпілої побачив ОСОБА_21 , який сидів на траві та був випивший. Обвинувачений попросив його йому відігнати машину, але він відмовив. Через деякий час до нього прийшов його брат та попросив йому допомогти. Коли вони разом ішли, то бачили як обвинувачений сидів у машині. Коли він у будинку брата, то чули мотор машини, а потім як він повертався до дому, то обвинувачений був у машині, а автомобіль був розбитий. Він допоміг вийти обвинуваченому, а потім розбудив ОСОБА_25 і вони затаскали машину в гараж, а ключі він забрав, які на наступний день віддав ОСОБА_26 ;
?показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що 10 травня 2018 р. о 15 год. він разом з цивільною дружиною виїхав у центр м. Ржищів до магазину, а дружина поїхала в м. Київ. Коли він був дома він подзвонив ОСОБА_3 , щоб з ним випити. Він прийшов близько 17 год. Випили багато і в розмові говорили, що необхідно ще випити, але коли він пішов до дому і заснув. На наступний день його розбудив ОСОБА_12 , який повідомив, що машина розбита та її треба затаскати в гараж. Він вийшов і вони вдвох затаскали машину в гараж. Що було з машиною і як її пошкоджено він не знає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у
передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними
та допустимими.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом;сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню;процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення

Що стосується злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, то слід зазначити наступне.
Під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Основним безпосереднім об`єктом злочину є контрольоване використання транспортних засобів, перелічених у примітці до ст. 286. Ці транспортні засоби виступають предметом цього злочину (про їх поняття див. коментар до ст. 286). Його додатковим обов`язковим або факультативним об`єктом - залежно від конкретного способу вчинення цього злочину - можуть виступати життя і здоров`я особи, власність, інші блага.
Об`єктивна сторона злочину полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом.
Поняття заволодіння транспортним засобом дано у п. 1 примітки до ст. 289. Із цієї примітки випливає, що способом такого заволодіння (протиправного вилучення) може бути будь-який (таємний відкритий, обман тощо).
Закінченим злочин вважається з моменту, коли винний отримав можливість керувати транспортним засобом і здійснювати рух на ньому.
Суб`єктом злочину є особа, яка не має права на користуванні транспортним засобом, щодо якого здійснюється незаконне заволодіння.
Суб`єктами цього злочину не можуть виступати: а) водії транспортних засобів, закріплених за ними адміністрацією підприємств установ, організацій, в яких працюють такі водії; б) особи, відповідальні за технічний стан та експлуатацію транспортних засобів, закріплених за ними (начальник колони, інженер з експлуатації тощо); в) особи, яким власник видав доручення на управління транспортним засобом; г) співвласники транспортного засобу; д) особи, які користуються транспортним засобом за згодою власника чи законного користувача, хоча б ця згода і не була належно оформлена. Кримінальній відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 289, підлягають осудні особи, які досягли 16-річного, а за злочини, передбачені ч. 2 та 3 ст. 289,- 14-річного віку.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується умислом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину є мета.

Оцінюючи вищевказані зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до беззаперечного висновку, що вина ОСОБА_3 доведена в повному обсязі показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_24 та ОСОБА_8 та письмовими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у ході судового розгляду кримінального провадження винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 289 ч. 2 КК України, доведеною.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого з проникненням у приміщення.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до внутрішнього переконання про те, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту, виданого 22.05.2001 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Києві, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Ржищівської міської ради на ОСОБА_3 , 1985 року народження, громадянина України, мешканця АДРЕСА_3 , рада не має інформації та компрометуючих матеріалів про порушення норм і правил співжиття зі сторони громадянина ОСОБА_3 .

Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 378 обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 1252 обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно вимоги про судимість № 3277/109/1009.1/02-18 від 01.08.2018 станом на 09.08.2018 року ОСОБА_3 згідно ст.. 89 КК України (2001 року), визнається таким, що не має судимостей.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є тяжким злочином.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Однак, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, відомості про особу обвинуваченого.
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Відповідно до досудової доповіді від 19.09.2018 року, складеної начальником Кагарлицького МРВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
На підставі викладеного, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, з урахуванням обставин, які як обтяжують, так і пом`якшують покарання обвинуваченого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, проживає з особою похилого віку, працевлаштувався, хоч не офіційно, думку потерпілого, яка просить застосувати до обвинуваченого міру покарання, яка не пов`язана з реальним його відбування, та відсутністю матеріальних претензій до нього з боку потерпілого, висновок органу пробації та думку прокурора, який просив застосувати до обвинуваченого міру покарання, у виді позбавлення волі без додаткової міри покарання та із застосуванням ст..ст. 75 та 76 КК України, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах без ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Враховуючи наявність обставин, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність претензій від потерпілого, а також зважаючи на те, що ОСОБА_3 в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, характеризується щирим осудом цієї поведінки, повним визнанням своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та готовності нести покарання за вчинений злочин, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому на підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 має бути звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки. При цьому, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого в період іспитового строку, на нього мають бути покладені обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).
Щодо додаткової міри покарання у виді конфіскації майна, то суд вважає за необхідне не застосовувати до обвинуваченого передбачене ч. 2 ст. 289 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки суд встановив, що злочин був вчинений без корисливої мети.

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 13.07.2018 року на автомобіль ВАЗ 21013, н.з. НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорта, серії НОМЕР_2 від 09 грудня 1994 року, виданого МРЕВ ДА1 Золотоніського РВ Черкаське: області, належить ОСОБА_10 , фактичним володільцем якого згідно довіреності, серії НОМЕР_6 від 30 листопада 2016 року є ОСОБА_6 , та який в даний час перебуває у первинному стані на зберіганні у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , слід скасувати.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 289 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації (органи кримінально-виконавчої інспекції) за місцем його проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 13.07.2018 року на речі, а саме: на автомобіль ВАЗ 21013, н.з. НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорта, серії НОМЕР_2 від 09 грудня 1994 року, виданого МРЕВ ДА1 Золотоніського РВ Черкаське: області, належить ОСОБА_10 , фактичним володільцем якого згідно довіреності, серії НОМЕР_6 від 30 листопада 2016 року є ОСОБА_6 , та який в даний час перебуває у первинному стані на зберіганні у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 92-93) автомобіль марки «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1983 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 (а.с. 91) - після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_6 .
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1