провадження № 1-кп/243/461/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

За участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи стосовно якої вирішується

питання про застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 7 клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 від 30.01.2019 року, про застосування примусових заходів медичного характеру, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Лиман, Донецької області, українця, громадянина України, раніше не судимого, такого, що не працює, який є інвалідом 2 групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду Слов`янського міськрайонного суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 від 30.01.2019 року відносно ОСОБА_4 , що вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , будучи неосудною особою, вчинив суспільно-небезпечне діяння за наступних обставин: 30.01.2019 року о 10 год. 05 хв. ОСОБА_4 , на законних підставах знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , - в приміщенні кімнати кухні, де між ним та ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . З цією метою, 30.01.2019 року приблизно о 10 год. 15 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані неосудності, взяв в руки металеву кочергу, тримаючи яку у правій руці, наніс один удар в ліву верхню волосяну частину голови ОСОБА_7 , який в цей момент сидів на дивані, розташованому в приміщенні кімнати кухні будинку АДРЕСА_1 .

В результаті дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження, а саме: забійна рана тім`яної ділянки голови зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючи для свого загоєння термін понад 6-ти, але не більше 21-го дня.

Таким чином, в діянні ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Згідно до висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 228 від 26.02.2019 року, встановлено, що ОСОБА_4 страждає хронічним душевним захворюванням органічний розлад особистості складного ґенезу (ЧМТ, резидуальна енцефалопатія), психопатоподібний синдром, з наростаючим інтелектуально-мнестичним зниженням особистості, ускладнене психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності). ОСОБА_4 в період часу, відповідний інкримінованого правопорушення, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, відповідний інкримінованого правопорушення, ОСОБА_4 в стані тимчасового розладу душевної діяльності не перебував. У теперішній час ОСОБА_4 , як страждаючий хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в цей день, а саме 30.01.2019 року, він батька кочергою не бив. Дійсно в будинку за місцем мешкання вони родиною розпивали спиртні напої, після чого між ними виникла сварка, батько став бити матір, він почав її захищати, вдарив потерпілого по голові, від чого останній вдарився головою о ручку дивану та розбив собі голову.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала вказане клопотання та просила його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що 30.01.2019 року приблизно о 10 годині ранку, він та його син знаходились на кухні у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в цей час між ним та сином виникла суперечка, в ході якої останній наніс йому удар по голові металевою кочергою. Додав, що події, про які розповідає його син дійсно мали місце, але в інший день, оскільки сварки в їх родині відбуваються постійно.

Законний представник ОСОБА_5 показала суду, що вона є рідною сестрою ОСОБА_4 та донькою потерпілого. Очевидцем подій вона не була, 30.01.2019 року перебувала на робочому місці. Їй зателефонувала матір і повідомила, що за їх місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відбулася сварка і ОСОБА_4 кочергою спричинив тілесні ушкодження по голові батьку ОСОБА_7 .

Захисник особи стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 в судовому засіданні вважає, що клопотання прокурора відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність та інтересам ОСОБА_4 та просив його задовольнити.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення суспільно-небезпечного діяння підтверджується також наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

Так, з протоколу проведення слідчого експерименту від 09.02.2019 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 , вбачається, що потерпілий вказав, як ОСОБА_4 наніс йому удар металевою кочергою в область лівої верхньої частини голови, та фототаблицею до протоколу.

Виходячи із положень статті 240 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність визнання зазначеного протоколу слідчого експерименту як доказу, на підставі положень статті 89 КПК України, допустимими та враховує його як доказ. Крім того, пояснення потерпілого, надані ним під час судового засідання повністю співпадають з зазначеним протоколом, та є послідовними та такими, що підтверджуються іншими доказами.

Згідно до Висновку судово-медичної експертизи № 64 від 12.02.2019 року у ОСОБА_7 виявлені забійна рана тім`яної ділянки зліва відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуюча для свого загоєння термін понад 6-ти, але не більше 21-го дня; синець лівого передпліччя відноситься до легких тілесних ушкоджень. Данні тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо в зазначений термін.

Крім того, відповідно до Висновку судово-медичної експертизи № 65 від 12.02.2019 року, підтверджено можливість виникнення забійної рани тім`яної ділянки зліва, виявленої у потерпілого ОСОБА_7 , при обставинах, на які вказують він під час проведення слідчого експерименту.

Суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_4 , оскільки відповідно до висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 228 від 26.02.2019 року, ОСОБА_4 виявляє органічний розлад особистості складного ґенезу (ЧМТ, резидуальна енцефалопатія), психопатоподібний синдром, з наростаючим інтелектуально-мнестичним зниженням особистості, ускладнене психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності), як на час вчинення дій так і на теперішній момент останній не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, його пояснення повністю спростовуються вищезазначеними доказами, які суд визнав належними та допустимими.

Суд проаналізувавши надані докази, приходить до переконання, що ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, тобто легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Як передбачено частиною 1 статті 18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа.

Згідно до частин 1,2 ст.19 КК України, осудною вважається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії / бездіяльність / і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії / бездіяльність / внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Частиною 2 статті 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.ст.92, 93 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння , що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціалізований лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь. Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

З урахуванням наведеного, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, та на момент його вчинення він перебував в стані неосудності і внаслідок психічних розладів не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 також не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тому не підлягає кримінальній відповідальності.

У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що ОСОБА_4 не може керувати своїми діями, на теперішній час потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Суд приходить до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання психіатричної допомоги в примусовому порядку у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази та судові витрати за провадженням відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.18,19,92-94 КК України, ст.512-513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 щодо вчинення суспільно-небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 від 30.01.2019 року - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Запобіжний захід, відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03.04.2019 року.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1