Справа № 461/3005/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/170/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радехів, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 361, ч.3 ст. 362 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

за апеляційними скаргами заступника прокурора Львівської області ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 361, ч.3 ст. 362 КК України.

Призначено ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 85000 грн.

Призначено ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 358 КК України у виді двох місяців арешту.

Призначено ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 361 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сфері строком на 2 роки.

Призначено ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 362 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сфері строком на 2 роки.

Призначено ОСОБА_6 остаточне покарання відповідно до ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 72 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сфері строком на 3 роки та штрафу в розмірі 85000 грн.

На підставі ч.3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_6 покарання за цим вироком по ч.2 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 85000 гривень вирішено виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1-2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 09.03.2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1, ч.3 ст. 191, ч.1, ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 361, ч.1, ч.3 ст. 362 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з призначенням дворічного іспитового строку вирішено виконувати самостійно.

Вирішено питання з процесуальними витратами.

ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що він 18.02.2016 року, точний час не встановлено, перебуваючи у відділенні № 1 ПАТ «Креді Агріколь Банк», що на пр. Шевченка, 15 у м. Львові, обіймаючи, відповідно до наказу № 133 від 02.07.2012 року, посаду менеджера з обслуговування та кредитування приватних осіб вказаного відділення банку, будучи уповноваженим на ведення даних про клієнта в програмному забезпеченні та програмних комплексах Банку, що використовується для продажу фізичним особам відповідних продуктів банку, оформлення пакету документів (юридичної справи) та оформлення договорів вкладного рахунку, занесення до програмних комплексів параметрів клієнтів, договорів, рахунків, карт тощо, маючи доступ до ключів, паролів, кодів, діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу на заволодіння грошовими коштами клієнта ПАТ «Креді Агріколь Банк» ОСОБА_12 , несанкціоновано, за відсутності заяви погодження ОСОБА_12 , втрутився у роботу автоматизованої системи Банку та вніс неправдиві відомості про факт підключення ОСОБА_12 до системи дистанційного обслуговування клієнтів «IBANK», здійснивши при цьому підключення ОСОБА_12 до надання банківської послуги «IBANK». При цьому, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , за допомогою робочого комп`ютера та присвоєного йому логіна та паролю, маючи право доступу до системи дистанційного обслуговування клієнтів «IBANK», вчинив несанкціоновану зміну інформації, яка в ній обробляється, здійснивши незаконні дії щодо розпорядження коштами ОСОБА_12 , які перебували на картковому рахунку ОСОБА_12 № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «Креді Агріколь Банк», перерахувавши 49 000 грн. на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ім`я ОСОБА_6 . Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 за допомогою робочого комп`ютера, використовуючи логін та відповідний пароль доступу, увійшов в автоматизовану банківську систему Банку та вніс несанкціоновані зміни в інформацію, яка в ній обробляється, а саме сформував завідомо неправдивий електронний розрахунковий платіжний документ на переказ коштів, відповідно до якого без згоди ОСОБА_12 перерахував 49 000 грн. з карткового рахунку ОСОБА_12 № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «Креді Агріколь Банк», на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ім`я ОСОБА_6 .

Крім того, 26.02.2016 року, точний час не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у відділенні № 1 ПАТ «Креді Агріколь Банк», що на пр. Шевченка, 15 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , за допомогою робочого комп`ютера та присвоєного йому логіна та паролю, маючи право доступу до системи дистанційного обслуговування клієнтів «IBANK», вчинив несанкціоновану зміну інформації, яка в ній обробляється, здійснивши незаконні дії щодо розпорядження коштами ОСОБА_12 , які перебували на картковому рахунку ОСОБА_12 № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «Креді Агріколь Банк», перерахувавши 50 000 грн. на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ім`я ОСОБА_6 . Продовжуючи свої злочинні дії за допомогою робочого комп`ютера, використовуючи логін та відповідний пароль доступу, увійшов в автоматизовану банківську систему Банку та вніс несанкціоновані зміни в інформацію, яка в ній обробляється, а саме сформував завідомо неправдивий електронний розрахунковий платіжний документ на переказ коштів, відповідно до якого без згоди ОСОБА_12 перерахував 50 000 грн. з карткового рахунку ОСОБА_12 № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «Креді Агріколь Банк», на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ім`я ОСОБА_6 .

Крім цього, 2.03.2016 року, точний час не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у відділенні № 1 ПАТ «Креді Агріколь Банк», що на пр. Шевченка, 15 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , за допомогою робочого комп`ютера та присвоєного йому логіна та паролю, маючи право доступу до системи дистанційного обслуговування клієнтів «IBANK», вчинив несанкціоновану зміну інформації, яка в ній обробляється, здійснивши незаконні дії щодо розпорядження коштами ОСОБА_12 , які перебували на картковому рахунку ОСОБА_12 № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «Креді Агріколь Банк», перерахувавши 50 000 грн. на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ім`я ОСОБА_6 . Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_13 за допомогою робочого комп`ютера, використовуючи логін та відповідний пароль доступу, увійшов в автоматизовану банківську систему Банку та вніс несанкціоновані зміни в інформацію, яка в ній обробляється, а саме сформував завідомо неправдивий електронний розрахунковий платіжний документ на переказ коштів, відповідно до якого без згоди ОСОБА_12 перерахував 50 000 грн. з карткового рахунку ОСОБА_12 № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «Креді Агріколь Банк», на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ім`я ОСОБА_6 .

Крім того, 05.04.2016 року, точний час не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у відділенні № 1 ПАТ «Креді Агріколь Банк», що на пр. Шевченка, 15 у м. Львові, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами Банку, за допомогою робочого комп`ютера та присвоєного йому логіна та паролю, маючи право доступу до системи дистанційного обслуговування клієнтів «IBANK», вчинив несанкціоновану зміну інформації, яка в ній обробляється, здійснивши незаконні дії щодо розпорядження коштами ОСОБА_10 , які перебували на картковому рахунку ОСОБА_10 № НОМЕР_3 , відкритому у ПАТ «Креді Агріколь Банк», перерахувавши 58 500 грн. на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ім`я ОСОБА_6 . При цьому, з метою заволодіння вказаними коштами, за допомогою робочого комп`ютера, використовуючи логін та відповідний пароль доступу, увійшов в автоматизовану банківську систему Банку та вніс несанкціоновані зміни в інформацію, яка в ній обробляється, а саме сформував завідомо неправдивий електронний розрахунковий платіжний документ на переказ коштів, відповідно до якого без згоди ОСОБА_10 перерахував 58 500 грн. з карткового рахунку ОСОБА_10 № НОМЕР_3 , відкритого у ПАТ «Креді Агріколь Банк», на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ім`я ОСОБА_6 .

Крім того, 12.05.2016 року, точний час не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у відділенні № 1 ПАТ «Креді Агріколь Банк», що на пр. Шевченка, 15 у м. Львові, діючи умисно, з метою приховання своїх неправомірних дій з коштами на банківських рахунках ОСОБА_10 , за допомогою робочого комп`ютера, склав та засвідчив своїм підписом і печаткою платіжне доручення № 14826006-1 від 12.05.2016, внісши туди завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_10 перерахував зі свого рахунку № НОМЕР_4 , відкритого у ПАТ «Креді Агріколь Банк», на рахунок № НОМЕР_5 кошти у сумі 305 749 грн.

Крім того, 05.09.2016 року, точний час не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у відділенні № 1 ПАТ «Креді Агріколь Банк», що на пр. Шевченка, 15 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами Банку, за допомогою робочого комп`ютера та присвоєного йому логіна та паролю, у порушення ст. 4 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» від 05.07.1994 року, згідно з якою порядок доступу до інформації, перелік користувачів та їх повноваження стосовно цієї інформації визначаються власником інформації, маючи право доступу до системи дистанційного обслуговування клієнтів «IBANK», вчинив несанкціоновану зміну інформації, яка в ній обробляється, здійснивши незаконні дії щодо розпорядження коштами ОСОБА_10 , які перебували на картковому рахунку ОСОБА_10 № НОМЕР_3 , відкритому у ПАТ «Креді Агріколь Банк», перерахувавши 73 000 грн. на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ім`я ОСОБА_6 . Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 , за допомогою робочого комп`ютера, використовуючи логін та відповідний пароль доступу, увійшов в автоматизовану банківську систему Банку та вніс несанкціоновані зміни в інформацію, яка в ній обробляється, а саме сформував завідомо неправдивий електронний розрахунковий платіжний документ на переказ коштів, відповідно до якого без згоди ОСОБА_10 перерахував 73 000 грн. з карткового рахунку ОСОБА_10 № НОМЕР_3 , відкритого у ПАТ «Креді Агріколь Банк», на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ім`я ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі на вирок Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2017 року заступник прокурора Львівської області ОСОБА_14 просить даний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 361, ч.3 ст. 362 КК України, та призначити йому покарання: за ч.2 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 грн.; за ч.1 ст. 358 КК України у виді 2 місяців арешту; за ч.2 ст. 361 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сферах строком на 2 роки; за ч.3 ст. 362 КК України у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сферах строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 72 КК України призначити ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сферах строком на 3 роки та штрафу в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 грн.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 9.03.2017 року, більш суворим покаранням, визначеним цим вироком, ОСОБА_6 обрати остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сферах строком на 3 роки та штрафу в розмірі 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 грн.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1-2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.3 ст. 72 КК України призначене покарання у виді штрафу в розмірі 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 грн., виконувати самостійно.

В решті вирок просить залишити без зміну.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заступник прокурора Львівської області ОСОБА_14 зазначає, що даний вирок підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Вказує, що згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 361, ч.3 ст. 362 КК України, до постановлення вироку Галицького районного суду м. Львова від 9.03.2017 року, яким його засуджено за ч.1, ч.3 ст. 191, ч.1, ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 361, ч.1, ч.3 ст. 362 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сфері строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з призначенням дворічного іспитового строку.

Зазначає, що суд першої інстанції мав застосувати ч.4 ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання ОСОБА_6 із врахуванням вироку Галицького районного суду м. Львова від 9.03.2017 року, чого ним зроблено не було. Наголошує, що суд першої інстанції безпідставно послався на п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року.

В апеляційній скарзі на вирок Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2017 року адвокат ОСОБА_9 просить оскаржуваний вирок скасувати в частині призначення покарання за ч.2 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 85 000 грн., та ухвалити в цій частині новий вирок, призначивши йому покарання за ч.2 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 51 000 гривень, та звільнити від відбування покарання на підставі ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

В обгрунтування доводів апеляційної скарги адвокат зазначає, що в частині призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 85 000 грн., суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який вину у вчиненні злочинів визнав повністю, сприяв розкриттю злочинів та щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілому збитки. Крім того, суд першої інстанції не врахував скрутне матеріальне становище обвинуваченого.

Крім того, адвокат вказала на підстави застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» (наявність в обвинуваченого малолітньої дитини та віднесення злочину, передбаченого ч.2 ст. 200 КК України, до злочину середньої тяжкості).

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги прокурора та на заперечення доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційної скарги адвоката та на заперечення доводів апеляційної скарги прокурора, пояснення потерпілого ОСОБА_10 , який покладається на розсуд суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та адвоката підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів, та є обґрунтованим, що в апеляційних скаргах не оспорюється.

Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій та правильність їх кваліфікації не оспорюється в апеляційних скаргах сторони обвинувачення та сторони захисту у справі та, на думку колегії суддів, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 361, ч.2 ст. 362 КК України є вірною.

Що стосується апеляційної скарги прокурора у справі про невідповідність вимогам закону призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду в частині, що стосується покарання, підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням кримінального закону, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання за сукупністю злочинів, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в статті 72 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.3 ст. 191, ч.1, ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 361, ч.1, ч.3 ст. 362 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сфері строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з призначенням дворічного іспитового строку.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 визнано винним за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 361, ч.3 ст. 362 КК України, які ним вчинено у період з лютого місяця 2016 року по вересень 2016 року, тобто до постановлення попереднього вироку від 9 березня 2017 року.

З огляду на зазначене, при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції не було дотримано вимог кримінального закону. Зокрема, призначаючи покарання за сукупністю злочинів, суд першої інстанції в резолютивній частині вироку не покликався на застосування ч.4 ст. 70 КК України та не призначив остаточне покарання ОСОБА_6 із врахуванням вироку Галицького районного суду м. Львова від 9.03.2017 року, а визначив його до самостійного виконання, чим порушив вимоги закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, обгрунтовуючи необхідність самостійного виконання вироку від 9 березня 2017 року, суд першої інстанції безпідставно покликався на абз.2 п.23 постанови Пленуму ВС України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якого, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, частково чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Проте як вироком Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2017 року, так і вироком даного суду від 9 березня 2017 року, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України. Тому підстави для самостійного виконання вироку Галицького районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року відсутні та таке суперечить положенням ч.4 ст. 70 КК України.

Ураховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги прокурора є обгрунтованими, а тому вирок суду відповідно до ч.1 п.4 ст. 409 КПК УКраїни у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність підлягає зміні в частині призначення покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, як обставин, які пом`якшують покарання, і вірно визначив йому покарання за ч.2 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 грн.; за ч.1 ст. 358 КК України у виді двох місяців арешту; за ч.2 ст. 361 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст. 362 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Разом з тим, вирішуючи питання про необхідність призначення передбаченого санкцією ч.2 ст. 361, ч.3 ст. 362 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, колегія суддів дійшла висновку про необхідність позбавити ОСОБА_6 права обіймати посади у банківській та фінансовій сфері строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 72 КК України слід призначити ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сферах строком на 2 роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворого покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 9.03.2017 року, суд першої інстанції вірно визначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сферах строком на 2 роки.

З врахуванням тяжкості вчинених злочинів, наведених даних про особу винного, обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку.

Таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційні скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 задоволити частково.
Вирок Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2017 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.2 ст. 200 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 гривень; за ч.1 ст. 358 КК України - у виді 2 (двох) місяців арешту; за ч.2 ст. 361 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сферах строком на 2 (два) роки; за ч.3 ст. 362 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сферах строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України вважати засудженим ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сферах строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворого покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 9.03.2017 року, ОСОБА_6 вважати засудженим до остаточного покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у банківській та фінансовій сферах строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 вважати звільненим від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1-2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4