Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2701/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.02.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених та їх захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 05.04.2018р. до ЄРДР за №0000377 по обвинуваченню-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працюючого, одружений- на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, одружений, раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України;

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 02.04.2018 року близько 20 години спільно із ОСОБА_8 , перебуваючи у громадському місці, а саме на терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою с.Сасово, вул.Головна-№149, реалізуючи свої протиправні дії, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, що виразилося в демонстративному ігноруванні суспільних норм моралі, самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам і суспільству, маючи намір на приниження людської гідності, підійшли до потерпілого ОСОБА_4 , який сидів на лавці за столом, що розташована на терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де висловлюючись грубою нецензурною лайкою, ОСОБА_7 безпричинно з хуліганських спонукань, що супроводжувалося особливою зухвалістю, навмисно кулаком правої руки наніс ОСОБА_4 , який підвівся з-за стола, удар в область чола, після чого схопив ОСОБА_4 за верхній одяг та повалив на прилегле бетонне покриття тераси.

В цей час, ОСОБА_8 , побачивши, що ОСОБА_4 перебуває у лежачому положенні на бетонному покритті в безпорадному стані, безпідставно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, підтримуючи хуліганські дії ОСОБА_7 , підійшов з правої сторони від лежачого на спині потерпілого ОСОБА_4 та наніс два удари обутою правою ногою в область кисті лівої руки ОСОБА_4 , яка була притиснута до голови з метою захисту від ударів.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_4 , було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця шкірних покровів чола, саден шкірних покровів лівої кисті (згідно записів в медичній картці), які згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово- медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених «Наказом №6» МОЗ України від 17.01.1995р. кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, що підтверджується висновком судово- медичного експерта №78 від 08.06.2018р.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Суд також визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 02.04.2018р., близько 20 години спільно із ОСОБА_7 , перебуваючи у громадському місці, а саме на терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою с.Сасово, вул.Головна-№149, реалізуючи свої протиправні дії, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, що виразилося в демонстративному ігноруванні суспільних норм моралі, самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам і суспільству, маючи намір на приниження людської гідності, підійшли до потерпілого ОСОБА_4 , який сидів на лавці за столом, що розташована на терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де висловлюючись грубою нецензурною лайкою, ОСОБА_7 безпричинно з хуліганських спонукань, що супроводжувалося особливою зухвалістю, навмисно кулаком правої руки наніс ОСОБА_4 , який підвівся з-за стола, удар в область чола, після чого схопив ОСОБА_4 за верхній одяг та повалив на прилегле бетонне покриття тераси.

В цей час, ОСОБА_8 , побачивши, що ОСОБА_4 перебуває у лежачому положенні на бетонному покритті в безпорадному стані, безпідставно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, підтримуючи хуліганські дії ОСОБА_7 , підійшов з правої сторони від лежачого на спині потерпілого ОСОБА_4 та наніс два удари обутою правою ногою в область кисті лівої руки ОСОБА_4 , яка була притиснута до голови з метою захисту від ударів.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця шкірних покровів чола, саден шкірних покровів лівої кисті (згідно записів в медичній картці), які згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово- медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених «Наказом №6» МОЗ України від 17.01.1995р. кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, що підтверджується висновком судово- медичного експерта №78 від 08.06.2018р.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, зроблено з дотриманням ст.23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, оцінено відповідно до ст.94 КПК.

Так, ст.370 КПК визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю підтвердив обставини пред`явленого йому обвинувачення та визнав вину за ч.2 ст.296 КК України. Пояснив, що 02.04.2018р. він перебував дома, жінка з дітьми пішла у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с.Сасово. Повернулись з кафе плачучи, оскільки в кафе їх ображав потерпілий, говорив, що «покладе всіх на коліна…», а тому він, сприйнявши дії потерпілого як образу його сім`ї, прийшов до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де три рази вдарив кулаком в обличчя потерпілого. Дуже жалкує, що так сталося.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 частково визнав свою вину за ч.2 ст.296 КК України та пояснив, що 02.04.2018р. він перебував у кафе «Мигальова корчма» в с.Сасово, коли між ОСОБА_7 та потерпілим розпочалась бійка. Він почав їх розривати, під час чого можливо і вдарив потерпілого. Дуже жалкує, що так сталося, заявлений до нього цивільний позов не визнав.

Потерпілий ОСОБА_4 в суді показав, що вечером 02.04.2018р. він перебував у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с.Сасово, де пив каву, за сусіднім столом сиділа сестра обвинуваченого ОСОБА_9 .А. ОСОБА_10 , яка позвонила брату. На це прийшли обвинуваченні і ОСОБА_7 його вдарив кулаком, приблизно 4-5 раз, потім коли лежав на землі також наносив 2-3 удари по чолу та обличчю, а ОСОБА_8 наніс два удари ногою по обличчю, коли лежав на полу. У зв`зку з цим подав до суду цивільний позов про відшкодування обвинуваченими в солідарному порядку завданої йому моральної шкоди в розмірі 60000,00 грн., оскільки від злочинних дій він переніс приниження, фізичні і душевні страждання.

Крім показів потерпілого вина обвинувачених у скоєні інкримінованих їм кримінальних правопорушень доведена і показами допитаних у судовому засіданні свідків.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_11 показав, що 02.04.2018р. він сидів в кафе «Мигальова корчма» в с.Сасово, де пив каву, коли до нього підсів потерпілий ОСОБА_12 . В цей час під`їхав автомобіль, з якого вийшли обвинувачені, витягли потерпілого із-за столу та почали наносити йому удари, зокрема, почав бити ОСОБА_10 , а Бідзіля добавляв, коли ОСОБА_12 лежав на полу.

Допитаний у суді в якості свідка ОСОБА_13 у суді вказав, що 02.04.2018р. він разом з ОСОБА_14 .Бідзіля пішли в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с.Сасово випити пива. Через деякий час почули крики, вийшовши на вулицю побачили бійку між ОСОБА_15 і потерпілим, які між собою сцепились і ОСОБА_14 .Бідзіля пішов на допомогу ОСОБА_15 , розтягував їх.

Свідок ОСОБА_16 - дружина обвинуваченого ОСОБА_15 , в суді показала, що вечером 02.04.2018р. вона разом з дітьми перебувала в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с.Сасово, де вже сидів потерпілий, який почав їх ображати, що він «їх поставить на коліна», а тому вона з дітьми пішла додому, дочка розповіла про ці події батькові, який поїхав до кафе, де побив потерпілого, про що вона знає із слів самого ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_17 дружина ОСОБА_14 .Бідзіля в суді показала, що її чоловік 02.04.2018р. пішов в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с.Сасово, і коли виходив з кафе побачив бійку між ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , яких почав розбороняти.

Винність обвинувачених у скоєні інкримінованих їм кримінальних правопорушень стверджена також і сукупністю письмових доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження:

так, покази потерпілого про обставини справи підтверджуються даними витягів з кримінального провадження, підтверджених даними його Повідомлення про злочин від 03.04.2018р. /а.п.1,3,8/, згідно якого потерпілий, будучи попереджений за ст.383 КК України повідомив, що 02.04.2018р. близько 20.00 години обвинувачені біля кафе «Мигальова корчма» в с.Сасово по вул.Головна-149 спричинили йому тілесні пошкодження;

Покази потерпілого ОСОБА_4 про обставини справи, характер та локалізація отриманих ним при цьому тілесних пошкодження доповнюються даними Висновку експерта №78 від 14.05.2018р. /а.п.25-26/, згідно яких у потерпілого мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покровів чола; саден шкірних покровів лівої кисті, які виникли внаслідок дії тупого предмету. Описані тілесні пошкодження не спричинили розладу здоров`я і по цій ознаці згідно п.2.3.2. «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р. кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначну стійку втрату процездатності;

Покази потерпілого про обставини справи доповнюються та узгоджуються з даними Протоколів проведення слідчих експериментів з ним та свідком ОСОБА_11 від 03.04.2018р. /а.п.66-78/, згідно яких вони на місці події, а саме на терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с.Сасово по вул.Головна-149 в присутності понятих за допомогою статистів показали як, де коли і при яких обставинах ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .Бідзіля, нанесли потерпілому тілесні ушкодження; даними протоколу огляду місця події від 21.06.2018р. /а.п.10-13/, предметом огляду якого є тераса кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в с.Сасово по вул.Головна-149.

Обвинувачені в судовому засіданні не спростували зазначені обставини.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України тобто хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, обвинувачений винний у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Суд також вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 також мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України тобто хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, обвинувачений винний у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачені не вчинили кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим та обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ні досудовим розслідуванням ні судом не встановлено.

Обираючи покарання ОСОБА_7 , суд виходить з того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так іншими особами.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкцією ч.2 ст.296 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

При визначенні ОСОБА_7 виду та розміру покарання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, займається суспільно-корисною працею, одружений- на утриманні та вихованні має двоє неповнолітніх дітей, раніше не був судимим /а.п.32-41,63-65/, а відтак суд вважає, що він має можливість і перспективу стати на шлях виправлення та не вчиняти нові умисні злочини.

Таким чином, врахувавши дані про особу обвинуваченого у поєднанні із тяжкістю вчинених злочинів, особливостей вчинених злочинів, поведінку обвинуваченого в момент та після вчинення інкримінованих йому злочинів, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 не становить особливої небезпеку для суспільства, а тому йому, з урахуванням позиції державного обвинувача, слід обрати покарання у виді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку в порядку, передбаченому ст.ст.75-76 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Обираючи покарання ОСОБА_8 суд виходить з того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так іншими особами.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкцією ч.2 ст.296 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

При ОСОБА_18 виду та розміру покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, займається суспільно-корисною працею, одружений, раніше не був судимим /а.п.32-41,63-65/, а відтак суд вважає, що він має можливість і перспективу стати на шлях виправлення та не вчиняти нові умисні злочини.

Таким чином, врахувавши дані про особу обвинуваченого у поєднанні із тяжкістю вчинених злочинів, особливостей вчинених злочинів, поведінку обвинуваченого в момент та після вчинення інкримінованих йому злочинів, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 не становить особливої небезпеку для суспільства і обирає йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку в порядку, передбаченому ст.ст.75-76 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Потерпілим на підготовчому судовому засіданні заявлений цивільний позов до обвинувачених на суму 60.000,00 грн., яку просить суд в солідарному порядку стягнути з обвинувачених у відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що його слід задоволити частково з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження достовірно встановлено, що в результаті хуліганських дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 02.04.2018р. біля кафе «Мигальова корчма» в с.Сасово, потерпілому ОСОБА_4 відповідно до Висновку судово- медичного експерта №78 від 08.06.2018р. було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця шкірних покровів чола, саден шкірних покровів лівої кисті (згідно записів в медичній картці), які згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово- медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених «Наказом №6» МОЗ України від 17.01.1995р. кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, у зв`язку з чим потерпілий переніс моральні страждання.

Суд, вирішуючи даний позов, виходить з того, що за загальним правилом розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦПК України).

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Всі вищенаведені обставини в дотримання вимог ст.23 ЦК України враховуються судом при з`ясуванні питання про обґрунтованість заявленого цивільним позивачем розміру моральної шкоди.

На підставі вищенаведеного, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем позов розмір моральної шкоди в сумі 60.000,00 грн. є занадто завищеним, а відтак підлягає задоволенню частково, і покладає обов`язок відшкодувати завдану потерпілому моральну шкоду саме на обвинувачених в солідарному порядку по 2.000,00 грн. з кожного.

Так, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, відповідно до ст.ст.1166,1167,1177 ЦК відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про речові докази та документи слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи, що запобіжний захід до обвинувачених у кримінальному провадженні не застосовувався, за час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачені за викликом слідчого та суду з`являлися, а тому запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо них не застосовується.

Керуючись ст.ст.91,94,370,374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому за ч.2 ст.296 КК України покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та на підставі ст.76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому за ч.2 ст.296 КК України покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та на підставі ст.76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Документи зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Речових доказів по справі не має.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 2.000,00 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 на користь В.О.Муска 2.000,00 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

ГоловуючийОСОБА_1