Справа № 295/2332/17
У Х В А Л А
Іменем України

05 лютого 2019 року.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

представника неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15

представника потерпілого ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі розпорядження керівника апарату суду № 269 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006355 від 27 лютого 2017 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

13 червня 2017 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання та 29 вересня 2017 року було призначене до розгляду справи по суті.

Ухвалою Корольовського райсуду м. Житомира від 10.12.2018 р. термін тримання під вартою відносно всіх обвинувачених продовжено до 07.02.2019 р.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження всім обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисники обвинувачених ОСОБА_17 та Лакатош просили змінити міру запобіжного заходу обвинуваченим з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захист.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю підтримали думки своїх захисників.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_6 та їх захисники не заперечували щодо продовження відносно них міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.331 КПК України - до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України щодо можливості обвинувачених перешкоджати кримінальному провадженню, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді взяття під варту не відпали, докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі.

Судом не було встановлено відношення по пред`явленому обвинуваченню кожного з обвинувачених, покази по суті справи вони ще не давали.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Суд, на виконання вимог ст. 178 КПК України, приймає до уваги дані про особи обвинувачених, а саме те, що вони не мають постійного місця проживання в Житомирській області, суспільну небезпеку правопорушення, в якому обвинувачується особи, та те, що вони обвинувачуються у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких.

Крім того, за змістом п.п. «Ь» та «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року особа може бути позбавлена свободи для забезпечення виконання нею будь - якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного суду. При цьому суд враховує, що відповідно до неодноразових рішень Європейського Суду з Прав Людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, розглядаючи питання про можливість заміни міри запобіжного заходу відносно неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд враховує, те що зазначені обвинувачені не мають постійного місця проживання на території м. Житомира та області.

Законними представниками обвинувачених є представники соціальних служб, які фактично не будуть мати змоги забезпечувати їх нормальну процесуальну та соціальну поведінку.

Приймаючи таке рішення суд також враховує, що в судовому засіданні не встановлено будь-яких ґрунтовних даних про те, що обвинувачені не можуть утримуватись в умовах слідчого ізолятору, у тому числі за станом здоров`я.

В такому разі обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 строком на 60 днів, а саме до 05 квітня 2019 року ( включно).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3