Провадження №: 1-кс/752/2076/19
У Х В А Л А
19.02.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 367 КК України,-
до Голосіївського районного суду м. Києва звернувся слідчий СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури ОСОБА_7 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1,2 ст. 367 КК України. Вказує, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав вказаних у ньому та просив його задовольнити.
ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_4 заперечили проти задоволення клопотання, посилаючись на необгрунтованість підозри, на відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_5 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутність правового підгрунтя застосування обов`язків.
Заслухавши пояснення прокурора, з`ясувавши думку підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання приходжу до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Слідчим відділом Голосіївського управління Національної поліції у
ТОВ «Астуро», за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених
ч. ч. 1, 2 ст. 367, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 191, ч. ч. 1, 2 ст. 366 КК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений засуджений може здійснити дії, які орган досудового слідства відносить до ризиків, що зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України.
Також, дана норма закону застерігає, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
З урахуванням вимог даної норми закону вважаю, що позиція слідчого щодо задоволення його клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є безпосереднім його обов`язком і повинна ґрунтуватися виключно на представлених слідчому судді доказах, які б підтверджували існування ризиків викладених в клопотанні.
Так, твердження про те, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування чи суду є не обґрунтованим, оскільки доказів наявності даного ризику слідчим не надано.
Крім того, органом досудового розслідування у своєму клопотанні не вказано, на яких саме свідків та інших осіб може впливати ОСОБА_5 , якщо до нього не буде застосовано запобіжний захід та доказів тому не надано.
Також, орган досудового розслідування в порядку ч.5 ст. 194 КПК України просить застосувати до ОСОБА_5 ряд обов`язків серед яких:
?прибувати до слідчого прокурора у кримінальному провадженні щопонеділка о 19-00 годині;
?не відлучатися з м. Вишгород, в якому він проживає без дозволу слідчого та прокурора;
?повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
?спілкуватися зі службовими особами Вишгородської міської ради ОСОБА_8 та ОСОБА_5 із дотриманням умов виконання обов`язків Вишгородського міського голови;
?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.
Оскільки необхідність їх застосування не підтверджена жодними достатніми та допустимими доказами, вважаю, що відсутні підстави застосування до підозрюваного вищевказаних обов`язків.
Так, обов`язок прибувати до слідчого прокурора у кримінальному провадженні щопонеділка о 19-00 годині не містить підтвердження такої необхідності, оскільки не підтверджено слідством проведення щопонеділка о 19-00 годині слідчих чи процесуальних дій за участю підзахисного.
Обов`язок не відлучатися з м. Вишгород, в якому ОСОБА_5 проживає без дозволу слідчого та прокурора - не може бути застосований слідчим суддею, оскільки ОСОБА_5 не відсторонений від виконання своїх службових обов`язків, а за специфікою їх виконання майже щодня повинен здійснювати виїзди за межі м. Вишгорода для відвідування органів державної влади, а тому застосування такого обов`язку порушуватиме його права.
Обов`язок спілкуватися зі службовими особами Вишгородської міської ради ОСОБА_8 та ОСОБА_5 із дотриманням умов виконання обов`язків Вишгородського міського голови, взагалі не зрозумілий, можливо сторона обвинувачення мала на увазі «не спілкуватися» із вказаними особами, так знову ж таки, слідчий суддя позбавлений права його застосувати, оскільки ОСОБА_5 не відсторонений від виконання своїх службових обов`язків, а тому його спілкування не може бути обмежено із підлеглими йому службовими особами, також безглуздою є заборона підозрюваному спілкуватися самим з собою.
Застосування обов`язку здати ОСОБА_5 на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, буде порушувати права останнього оскільки знову ж таки, він не відсторонений від виконання своїх службових обов`язків, а тому застосування такого обов`язку буде порушувати його права.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183, 193-196, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 367 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: