Ухвала
Іменем України
10 квітня 2019 р.

м. Київ
Справа № 554/5204/17
Провадження № 51-6569 зр 18

Верховний Суд колегією суддів Першої палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши заяву ОСОБА_5 про роз`яснення постанови колегії суддів Першої судової палати у кримінальних справах Верховного Суду

від 26 березня 2019 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження, вироком Київського районного суду м. Полтави від 4 січня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 307 до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією всього належного їй майна.
На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією всього належного їй майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 2 червня 2017 року по 21 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 307 КК скасовано, а провадження в цій частині закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК ) у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення її винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Виключено з вироку вказівку про засудження ОСОБА_5 за епізодом збуту психотропної речовини від 19 листопада 2016 року.
Виключено з мотивувальної частини вироку вказівку про кваліфікуючі ознаки за ч. 2 ст. 307 КК виготовлення психотропної речовини з метою збуту та повторність.
Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженою за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією всього належного їй майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 31 травня 2017 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією всього належного їй майна.
Виключено з вироку вказівку про призначення покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК.
Визнано недопустимими доказами протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 1 червня 2017 року та відеозапису за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 26 травня 2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції від 26 листопада 2015 року зараховано у строк покарання період перебування під вартою 26 травня 2017 року та з 31 травня 2017 року по 1 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою колегії суддів Першої судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 26 березня 2019 року касаційні скарги прокурора, засудженої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення.
В порядку ч. 2 ст. 433 КПК України вирок Київського районного суду м. Полтави

від 4 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року щодо ОСОБА_5 змінено.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зараховано ОСОБА_5 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення 26 травня 2017 року та з 31 травня 2017 року по 17 травня 2018 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті судові рішення залишено без зміни.
У заяві ОСОБА_5 порушується питання про роз`яснення постанови Верховного Суду, оскільки їй є незрозумілим, які саме норми кримінального процесуального законодавства та міжнародного права були застосовані при винесенні вказаної постанови.

Заслухавши доповідь судді, колегія судів вважає, що у роз`ясненні постанови Верховного Суду від 26 березня 2019 року слід відмовити з огляду на наступне.

Вимогами ч. 4 ст. 441 КПК України передбачено, що судові рішення суду касаційної інстанції роз`яснюються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтею 380 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Роз`яснення рішення це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі.
Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Таким чином, роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності, а тому судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час його виконання.
Роз`яснюючи постанову чи ухвалу, суд не вправі змінювати їх зміст, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у судовому рішенні. Вимоги, які встановлені кримінальним процесуальним законом до змісту постанови та ухвали суду касаційної інстанції, містяться у ст. ст. 441, 442 КПК України з урахуванням положень ст. 372 КПК України.
Водночас, текст постанови колегії суддів Першої судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 26 березня 2019 рокускладено відповідно до вимог ст. ст. 441, 372 КПК України з посиланням на норми чинного кримінального процесуального закону, викладено чіткими зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння її точного змісту.

А тому підстави для задоволення заяви про роз`яснення рішення суду касаційної інстанції в порядку ст. 380 КПК України за наведеними в ній доводами відсутні.
Керуючись ст. 380 КПК України, Суд,
постановив:
Відмовити ОСОБА_5 у роз`ясненні постанови колегії суддів Першої судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 26 березня 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3