Справа №585/4149/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - Яковець
Номер провадження 11-кп/816/274/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2018 року, якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

18.10.2018 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся ОСОБА_7 , засуджений 24.12.2013 року вироком Кузькінського районного суду м. Москва за п. «в» ч.4 ст. 162 КК РФ до 8 років 6 місяців позбавлення волі, який 24.05.2016 року ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області був приведений у відповідність із законодавством України та він вважався засудженим за ч.4 ст. 187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, з клопотаннями про зарахування у строк покарання строку його перебування в камерних умовах з 03.03.2014 року по 19.04.2014 року та період його перевезення з РФ до України з 02.05.2017 року по дату його доставки до Роменської ВК № 56, за правилами ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку, що один день переднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

16.11.2018 року ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки період, про зарахування якого клопотав засуджений, припадає на час, коли обвинувальний вирок суду відносно нього набрав законної сили та він не є попереднім ув`язненням, яке може бути зараховане засудженому у строк покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

З таким судовим рішенням засуджений ОСОБА_7 не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Просив колегію суддів ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.11.2018 року скасувати та відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України у строк його покарання зарахувати період з 03.03.2014 року по 13.04.2014 року (час його прибуття до виправної колонії) та з 02.05.2017 року по 13.07.2017 року (час його передачі з РФ до України).

Свої вимоги мотивував тим, що вказаний ним час він перебував в установах попереднього ув`язнення та фактично приймав участь у розгляді кримінального провадження (розгляд судом питання щодо екстрадиції, приведення вироку суду у відповідність до законодавства України), атому, огляду на викладене існують всі підстави для задоволення його клопотання.

Крім цього, 01.03.2019 року на адресу апеляційного суду від засудженого ОСОБА_7 надійшла заява з проханням врахувати при розгляді його апеляційної скарги додану ним до заяви ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.05.2018 року, як судову практику (а.с. 43-44).

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які вимоги апеляційної скарги засудженого підтримали, просили ухвалу суду скасувати та відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання вказаний засудженим строк ув`язнення, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого заперечив, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Законом України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 внесені зміни до п.5 ст. 72 КК України та встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі у межах кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження.

Згідно п. 24 ст.3 КПК України поняття судове провадження включає провадження в суді першої інстанції, в апеляційному та в касаційному порядку.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Кузькінського районного суду м. Москва від 24 грудня 2013 року ОСОБА_7 було засуджено за п. «в» ч.4 ст. 162 КК РФ до 8 років 6 місяців позбавлення волі та в цьому ж вироку вказано про те, що строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 29 липня 2013 року.

Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальним справам Московського міського суду від 03 березня 2014 року вирок Кузьминського районного суду м. Москви від 24 грудня 2013 року відносно ОСОБА_7 було залишено без змін.

Вирок Кузькінського районного суду м. Москва від 24 грудня 2013 року відносно ОСОБА_7 набрав законної сили 03 березня 2014 року.

Ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області від 24 травня 2016 року приведено вирок Кузьмінського районного суду міста Москва від 24.12.2013 року відносно ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України та ОСОБА_7 вважається засудженим за ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців без конфіскації майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 липня 2017 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_7 у строк відбування покарання за вироком Кузьмінського районного суду м.Москви від 24.12.2013 року зараховано строк попереднього увязнення з 29.07.2013 року (дата фактичного затримання) до 03.03.2014 року (дата набрання вироком законної сили) включно, із розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні його клопотання, оскільки періоди, які він просив зарахувати в строк покарання, згідно ч.5 ст. 72 КК України, припадають на час коли обвинувальний вирок суду відносно нього вже набрав законної сили.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки відповідно до ч.1 Закону України " Про попереднє ув`язнення " від 30.06.1993 року (зі змінами та доповненнями) попереднє ув`язнення - це запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про безпідставне не здійснення зарахування судом у строк його покарання, часу перебування в установі попереднього ув`язнення, коли він слідував до установи відбування покарання, та час його екстрадиції з РФ до України, слід визнати помилковими, оскільки вони суперечать вказаним нормам закону, який чітко зупиняє дію ч.5 ст. 72 КК України моментом набрання винесеним відносно такої особи вироку законної сили.

Також, не виступає підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду та підставою для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого його доводи про необхідність врахування, як прикладу, доданої ним до апеляційної скарги ухвали ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.05.2018 року, як судову практику (а.с. 43-44), оскільки по-перше вказане судове рішення винесено відносно іншої особи, по-друге відсутні дані чи вступило дане рішення в законну силу, а по-третє судове рішення іншого суду (суду першої інстанції) не має преюдиційного значення у розгляді матеріалів даної справи.

За таких обставин, ухвала суду відносно ОСОБА_7 є законною, обґрунтованої та вмотивованої, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, так як і підстав для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2018 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні його клопотання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3