Номер провадження: 11-сс/785/1737/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000739, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2018 року за ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком до 17.12.2018 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калкуца Каушинського району Республіки Молдови, молдованина, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у кримінальному провадженні №0000739, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2018 року за ч.2 ст.286 КК України.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що під час розгляду клопотання знайшли своє підтвердження наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину та доведеність заявлених у кримінальному провадженні ризиків, у зв`язку з чим застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Зміст вимог апеляційних скарг.
У своїх апеляційних скаргах захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , кожен окремо, вказують, що вважають ухвалу незаконною, просять її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Свої апеляційні вимоги захисники мотивують такими доводами:

- обґрунтовуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя порушив принцип презумпції невинуватості та фактично дійшов висновку про доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину;

- прокурором в судовому засіданні не були доведені наявність у кримінальному провадженні заявлених у клопотанні ризиків та неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу;

- під час розгляду клопотання слідчого слідчий суддя не взяв до уваги особу підозрюваного, думку потерпілого, який примирився з підозрюваним та почав відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку з чим висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу захисник вважає необґрунтованим та передчасним.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 17.10.2018 року, приблизно о 15.35 годині, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 207D», д/н НОМЕР_1 , біля буд. №30 по вул. Першотравнева у с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області, рухаючись заднім ходом, не переконавшись у безпеці виконуваного ним маневру, не впевнившись, що не створює загрози для життя та здоров`я інших осіб, в результаті чого допустив наїзд на малолітнього ОСОБА_12 , який знаходився на проїжджій частині дороги, спричинивши йому тілесні ушкодження, від яких той помер в той же день у Татарбунарській ЦРЛ.
17.10.2018 року ОСОБА_8 було затримано в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та 18.10.2018 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
19.10.2018 року слідчий звернувся до Київського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду або вчинення іншого кримінального правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 відмовився від послуг захисників-адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_13 та заявив про бажання отримувати правову допомогу лише від захисника ОСОБА_7 , адвокати проти заяви підзахисного не заперечували, на конфіденційному спілкуванні із захисниками підозрюваний не наполягав, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне прийняти відмову підозрюваного ОСОБА_8 від захисників-адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_13 та продовжити апеляційний розгляд лише за участі захисника ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача; виступ підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; думку потерпілого, який підтримав доводи апеляційної скарги захисників та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення в апеляційних скаргах не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не в повній мірі врахував вищевказані вимоги Закону і Конвенції та належним чином не перевірив наявність та вагомість обставин, які згідно зі ст.194 КПК України дають достатні підстави для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний судом встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого з необережності, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Проти обґрунтованості підозри в судовому засіданні апеляційного суду не заперечував і сам підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник.
Разом з цим, поза увагою слідчого судді залишились обставини, які, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків можливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В оскаржуваній ухвалі слідчого судді зазначено, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з цим, слідчий суддя у своїй ухвалі фактично повторює заявлені у клопотанні слідчого ризики, при цьому не надаючи належну правову оцінку ступеню вірогідності цих ризиків та не обґрунтовуючи, якими саме доказами підтверджуються ці ризики.

Так, в обґрунтування доведеності ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя в ухвалі зазначив лише ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_8 злочину та спричинені ним наслідки у вигляді загибелі малолітньої дитини.

Разом з цим, при прийнятті відповідного рішення поза увагою слідчого судді залишилась практика Європейського суду з прав людини, зокрема позиція Суду, викладена у п.21 Рішення від 12.02.2015 року у справі «Подвезько проти України», згідно з яким Суд встановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).
При вирішенні питання щодо доведеності ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду, слідчим суддею не надано належної оцінки даним про особу підозрюваного, які, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність даного ризику.

Зокрема, слідчий суддя не врахував, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, зареєстрований та постійно проживає у м. Татарбунари Одеської області, бере активну участь у громадському житті міста, є волонтером Татарбунарського районного об`єднання «Рідний Край», що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків у місці проживання.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується численними позитивними характеристиками від сусідів, голови Татарбунарського районного об`єднання громадян «Рідний Край», голови соціальної комісії Громадської ради при Татарбунарській РДА, секретаря та депутатів Татарбунарської міської ради.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_8 разом з дружиною належним чином виховали трьох дітей, одна з яких всиновлена, надали їм освіту, що також характеризує підозрюваного з позитивної сторони.

До матеріалів провадження також долучено медичні документи, які свідчать про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_8 та його дружини, що свідчить про необхідність отримання ними кваліфікованої медичної допомоги.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд вважає, що заявлений слідчим ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду не підтверджується матеріалами провадження, не доведений прокурором в судовому засіданні, а тому є необґрунтованим та надуманим.

Обґрунтовуючи наявність ризику можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя послався лише на той факт, що підозрюваний офіційно не працевлаштований.

Проте, апеляційний суд вважає, що відсутність офіційного працевлаштування підозрюваного не свідчить про його схильність до вчинення злочинів, враховуючи необережний характер інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутність у підозрюваного судимостей та дані про його особу.

Крім того, поза увагою слідчого судді залишилась думка потерпілого ОСОБА_9 , який звертався до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, мотивуючи його примиренням з обвинуваченим та відшкодування ним моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_9 з`явився в судове засідання апеляційного суду, де підтвердив своє клопотання, надане слідчому судді, а також висловив свою думку щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, повідомив, що примирився з підозрюваним, сім`я якого відшкодувала йому моральну шкоду.

Викладеним обставинам слідчий суддя також оцінки не надав, в ухвалі жодним чином не мотивував неможливості застосувати до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

З огляну на викладені обставини апеляційний суд вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу в даному конкретному випадку не відповідає меті та завданням кримінального провадження, правові підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу відсутні, а забезпечення належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків цілком можливе застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду не навів переконливих доводів щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби в межах строку досудового розслідування, який є необхідним і достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

постановив:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком до 17.12.2018 року щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000739, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2018 року за ч.2 ст.286 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000739, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2018 року за ч.2 ст.286 КК України, - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000739, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2018 року за ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22.00 години до 06.00 години наступної доби за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, зокрема:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання, роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Ухвала припиняє свою дію 18.12.2018 року.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4