ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1235/18 Номер провадження 11-кп/814/294/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст.186 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000701, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 серпня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 01.08.1997 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст. 140 КК України (за редакцією 1960 року) до 3 років позбавлення волі;
- 24.10.2002 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст. 185, ст..ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 26.07.2003 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309, ст.. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 03.09.2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 29.02.2012 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 15.03.2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 09.02.2018 року по відбуттю строку;
засуджено:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік;
- за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 186 КК України - 5 років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів на суму 572 грн.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що 15.02.2018 близько 11 год. 15 хв. в приміщенні міської дитячої лікарні № 2 по вулиці Павлова, 16 м.Кременчука, він, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, ОСОБА_8 взяв зі столу, розташованому в фойє лікарні, шкіряну сумку «Polo» вартістю 509 грн., в якій знаходився мобільний телефон «Samsung SM-G360Н» вартістю 1139 грн., яка належить ОСОБА_9 , після чого сховав її під руку. В подальшому ОСОБА_8 мав намір піти з місця вчинення крадіжки, при цьому виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як його дії були помічені потерпілим ОСОБА_9 , який затримав його та викликав працівників поліції. Розмір попереджених збитків потерпілому ОСОБА_10 складає 1648 гривні.
25.02.2018, близько 10 год. 15 хв., по пров. Г.Бреста, 44А м. Кременчука, ОСОБА_8 повторно, проходячи біля сторожової кімнати, яка розташована при вході до приміщення, побачив потерпілу ОСОБА_11 , яка стояла на порозі кімнати. Після чого, він поштовхом потерпілої проник до приміщення сторожової та заволодів жіночою сумкою в якій знаходилися грошові кошти в сумі 300 гривень, мобільним телефоном марки «Samsung GT-E1202» імеі НОМЕР_1 , білого кольору, вартістю 220 грн., пенсійним посвідченням на ім`я потерпілої та мобільним телефоном марки «Nokia 6233» імеі НОМЕР_2 , чорного кольору, який лежав на дивані, вартістю 160 грн, які належать ОСОБА_11 . Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 , завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 680 грн.
25.02.2018, близько 15 год. 00 хв., в приміщенні міської дитячої лікарні № 2 по вулиці Павлова, 16 м. Кременчука, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, повторно, таємно, зайшов до однієї із кімнат хірургічного відділення, в якому проводяться ремонтні роботи, звідки викрав електроміксер марки «Skil 1610», червоного кольору, вартістю 1579 грн., який належить ОСОБА_12 . Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_12 на вказану суму.
03.03.2018 близько 13 год. 00 хв., в приміщенні СТО «Garage» по вулиці В.Пугачова, 8-б м. Кременчука, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, повторно, таємно, зайшов до приміщення вказаного СТО, де зі столу касира викрав гаманець зі шкіри чорного кольору марки «Wittchen», вартістю 1286 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 1300 гривень та пластикову картку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_13 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , свідоцтво про реєстрацію т/з BMW 525 д.н.з. НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_14 . Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 , завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_14 на загальну суму 2586 грн.
03.03.2018 близько 07 год. 00 хв., в приміщенні лікарні № 1 по вулиці Л.Богаєвського, 60/1 м. Кременчука, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, повторно, таємно, зайшов до палати №4 онкологічного відділення, звідки викрав мобільний телефон марки «Nokia 6233» сірого кольору imei: НОМЕР_5 , вартістю 340 гривень, який належить ОСОБА_16 , чим завдав матеріального збитку ОСОБА_16 на загальну суму 340 грн.
10.03.2018, близько 07 год. 00 хв., у приміщенні дитячої лікарні м.Кременчука, що по вул.Павлова, 16, ОСОБА_8 , через незачинені двері, зайшов до приміщення педіатричного відділення старшого віку дитячої лікарні, за вказаною адресою, після чого, повторно, таємно, шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном «Apple Iphone 6» imei НОМЕР_6 , вартістю 5985 гривні, належний потерпілому ОСОБА_17 , мобільний телефон марки «Asus Z010DA zenfone max» imei: НОМЕР_7 , вартістю 3509 гривень, належний потерпілій ОСОБА_18 , зарядний пристрій «Power bank hoco 20000», вартістю 680 гривень, належний ОСОБА_19 . Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_17 матеріального збитку на суму 5985 грн., потерпілій ОСОБА_18 матеріального збитку на суму 3509 грн., ОСОБА_19 матеріального збитку на суму 680 грн..
10.03.2018, близько 14 год. 10 хв., в приміщенні міської лікарні № 1 по вулиці Л.Богаєвського, 60/1 м. Кременчука, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, повторно, піднявся на 4-й поверх, зайшов до палати №9, яка була відчинена, де з жіночої сумки, яка стояла на тумбочці таємно викрав гаманець зі шкіри сірого кольору марки «Calamio» вартістю 678 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 40 гривень, студентський квиток с/н НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_20 , пластикова картка «Ukrsibbank» № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_21 . Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 , завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_20 , на загальну суму 718 грн.
22.03.2018 близько 07 год. 30 хв. у приміщенні дитячої лікарні м.Кременчука, що по вул.Павлова, 16, шляхом вільного доступу, повторно, таємно, ОСОБА_8 зайшов до педіатричного відділення, де зі столу в коридорі викрав мобільний телефон марки «Samsung J500H/DS J5 Gold» imei НОМЕР_10 , вартістю 1199 гривні, належний ОСОБА_22 , мобільний телефон марки «Samsung Gold» модель «SM-J510HZDDSEK», imei НОМЕР_11 , вартістю 2653 гривні, належний ОСОБА_23 . З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши ОСОБА_22 матеріального збитку на суму 1199 грн., ОСОБА_23 - на суму 2653 грн.
Не погоджуючись з вироком суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулись обвинувачений ОСОБА_8 та захисник в його інтересах - адвокат ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не погоджується з кваліфікацією його дій по епізоду заволодіння амйном потерпілої ОСОБА_11 за ч.3 ст.186 КК України.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує на те, що суд дійшов до неправильного висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.3 ст.186 КК України. Зважаючи на правдиві показання обвинуваченого, розбіжності в показаннях потерпілої ОСОБА_11 та вільний доступ до приміщення, вважає, що дії ОСОБА_8 підпадають під дію статті 185 ч.2 КК України. Також, вказує, що суд помилково дійшов висновку про наявність кваліфікуючої ознаки проникнення у приміщення, оскільки у діях обвинуваченого не було умислу на проникнення, а доступ до кімнати є вільним.

На думку захисника, обвинувачення ОСОБА_8 у скоєні грабежу ґрунтується лише на показах потерпілої, а матеріали провадження не містять достатніх доказів на підтвердження винуватості останнього у вчинення вказаного злочину.

При призначенні покарання, суд не врахував особу обвинуваченого, який до затримання працював, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітнього сина, погіршення його стану здоров`я та відшкодування завданих збитків. Тому, вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати положення ст.75 КК України.

Просить вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.3 ст.186 на ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання в межах санкції даної статті. Основне покарання визначити згідно ч.1 ст.70 КК України. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановити іспитовий строк.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг, заперечення прокурора проти задоволення поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

По епізодам крадіжок ОСОБА_8 вину в ході судового розгляду визнав повністю, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи в цій частині, які ніким з учасників судового провадження не заперечувалися та не оспорювалися та в апеляційній скарзі доведеність винуватості по даним епізодам обвинуваченим та стороною захисту не оскаржувалася.

Відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними і перевіреними в передбаченому законом порядку і висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України за встановлених у вироку обставин.

Твердження обвинуваченого та його захисника про те, що вина ОСОБА_8 по даному епізоду не ґрунтується на доказах, позбавлені підстав і спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, в тому числі показаннями потерпілої ОСОБА_11 , даних нею в ході судового розгляду, даними протоколів огляду місця пригоди, даними довідки з ломбарду, даними протоколів пред`явлення потерпілій особи для впізнання за фотознімками.

Власне, сам обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує факту викрадення належних потерпілій ОСОБА_11 мобільних телефонів та сумочки, однак стверджує, що діяв при цьому таємно від потерпілої та до приміщення сторожової кімнати не проникав. В ході апеляційного розгляду зазначив, що зайшов до сторожової кімнати саме з метою викрадення майна потерпілої.

Допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_11 щодо обставин викрадення належного їй майна суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_8 , коли вона відчинила двері сторожової кімнати, штовхнув її, внаслідок чого вона впала на диван позаду неї, а обвинувачений в цей час схватив її сумочку та два мобільні телефони. Потерпіла почала кричати на нього та вимагати повернути їй речі та натиснула при цьому кнопку виклику охорони, однак ОСОБА_24 не реагував на це та вибіг з приміщення.

Слід зазначити, що показання потерпілої ОСОБА_11 є стабільними, узгоджуються з іншими зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в ході судового розгляду доказами, а тому відсутні підстави вважати їх неправдивими чи ставити під сумнів. Враховуючи наведене, оцінивши докази, які об`єктивно узгоджуються між собою та відображають реальну картину події, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 та, відповідно, не взяв до уваги показання самого обвинуваченого, оскільки таке відкрите викрадення майна полягало у вилученні майна в присутності власника, яка усвідомлювала вчинення викрадення.
Безпідставним є ствердження обвинуваченого захисника про відсутність кваліфікуючої ознаки визначеної ч.3 ст.186 КК України «проникнення у приміщення».

Так, під проникненням до будь-якого приміщення слід розуміти фізичне входження, потрапляння (яке є незаконним, недозволеним, протиправним) до нього будь-яким способом з метою заволодіння майном, що знаходиться у нього.

Таким чином, з огляду на те, що доступ до сторожової кімнати, яка є відокремленою від інших та обладнана дверима та в якій знаходились речі потерпілої, є обмеженим, оскільки є службовим приміщенням, де перебувають охоронці, а обвинувачений ОСОБА_8 проник до приміщення саме з метою заволодіння майном потерпілої, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.186 КК України і за кваліфікуючою ознакою «проникнення до приміщення».

Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене ОСОБА_8 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та обставин, що пом`якшують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_8 покарання врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше засуджувався за вчинення корисливих злочинів, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а також те, що ОСОБА_8 , будучи 09.02.2018 року звільненим з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання за попереднім вироком, перший епізод злочинів в даному кримінальному провадженні вчинив вже 15.02.2018 року.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції визначено ОСОБА_8 покарання в межах санкцій інкримінованих статей та за сукупністю злочинів, яке за видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, підстав вважати покарання несправедливим унаслідок суворості та, відповідно, його пом`якшення, немає.

Не вбачає колегія суддів і підстав для застосування положень ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного йому за вироком суду покарання з випробуванням, про що зазначає захисник в принесеній апеляційній скарзі.

Так, положення частини 1 статті 75 КК України визначають право суду при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, з огляду на тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.
Вироком, що переглядається в апеляційному порядку, остаточне покарання ОСОБА_8 визначено за правилами ч.1 ст.70 КК України в розмірі, що перевищує 5 років позбавлення волі, як і не встановлено даних про особу обвинуваченого чи обставин, які б вказували про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Отже, вимога апелянтів про застосування положень ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, не ґрунтується на вимогах Закону.

З урахуванням наведеного апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4