Справа №463/3596/16-к
Провадження №1-кп/463/37/19
УХВАЛА

14 лютого 2019 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представник потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.06.2016 року за №0000644, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на термін від 3 до 8 років. Обвинувачення у скоєному ґрунтується і підтверджується зібраними доказами. Щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, такий неодноразово продовжувався. В результаті дій обвинуваченого настали тяжкі наслідки у вигляді смерті малолітньої особи, що є обставиною, що обтяжує покарання; потерпілим шкода не відшкодована. Також, обвинуваченим допущено 15.11.2017 року та 12.09.2018 року покладених на нього обов`язків, а саме цілодобового перебування по місцю проживання. Прокурор вважає, що продовжують існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, які не зменшились, не змінились, не відпали. Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає, такий забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав з аналогічних підстав.

Обвинувачений та його захисник проти клопотання прокурора заперечили, вважають, що підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту немає.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши надані матеріали, суд приходить до наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що призвело до загибелі малолітньої дитини, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі терміном від 3 до 8 років.

Згідно ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає, що прокурором доведено обґрунтованість підозри, оскільки з наявних матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений керував транспортним засобом і за даними обвинувачення саме порушення ним ПДР стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинула малолітня дитина. У п.175 Рішення ЄСПЛ Справа "Нечипорук і Йонкало проти України" (Заява N 42310/04) від 21 квітня 2011 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32. Тому доводи обвинуваченого про недоведеність його вини у інкримінованому злочині та перекладення вини на іншу особу, яка супроводжувала малолітню дитину на даній стадії не має істотного значення, оскільки суд перевіряє лише обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання обвинуваченого та обрання йому запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу суд погоджується із доводами прокурора про те, що існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду. Такий ризик не змінився та продовжує існувати, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, внаслідок чого загинула малолітня дитина, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі терміном від 3 до 8 років позбавлення волі, він двічі порушив обраний відносно нього запобіжний захід.

Тому в цій частині клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту є обґрунтованим і суд з доводами прокурора в цій частині погоджується.

Відповідно до положень ч.1 ст.181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16.06.2017 року обвинуваченому повторно обрано запобіжний захід у виді цілодобово домашнього арешту з покладенням визначених судом обов`язків, який було продовжено ухвалами від 11.08.2017 року, 12.10.2017 року, 14.12.2017 року, 14.02.2018 року, 13.04.2018 року, 15.06.2018 року, 13.08.2018 року, 04.10.2018 року та востаннє 11.12.2019 року.

Як вбачається із матеріалів справи на досудовому слідстві обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Такий діяв з 10.06.2016 року на досудовому слідстві та частково під час розгляду справи судом. Ухвалою суду від 06.12.2016 року суд змінив обвинуваченому запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий арешт, який діє до цього часу і продовжувався судом неодноразово.
У рішенні ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.
Суд враховує, що загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою чи домашнього арешту, який прирівнюється до тримання під вартою, визначено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Суд враховує, що обґрунтовуючи клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, прокурор тривалий час посилається на один і той же ризик і на його існування намовить одні і ті ж мотиви. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а існуючий ризик зі спливом часу істотно зменшується. Тому для задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу необхідно чітко зазначити у судовому рішенні наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК. Однак нових ризиків чи підстав їх існування прокурор не наводить.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений тривалий час перебуває під цілодобовим домашнім арештом, він обмежений у свободі пересування, на даний час його стан здоров`я істотно погіршився, за час дії цього запобіжного заходу обвинувачений не раз проходив лікування та обстеження. З долучених ним у судовому засіданні медичних документів вбачається, що він отримав скерування на стаціонарне лікування у неврологічне відділення 8-ї міської клінічної лікарні. У зв`язку із погіршенням стану його здоров`я суд двічі переносив розгляд кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
А тому, враховуючи те, що обвинувачений має постійне місце проживання, сім`ю, міцні соціальних зв`язки в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, погіршення стану його здоров`я та необхідність стаціонарного лікування у медичній установі, виконання ним обов`язків і явку до суду на виклики протягом усього розгляду кримінального провадження, а порушення обов`язків було незначним і не мало на меті перешкоджати судовому розгляду, а тому суд вважає, що клопотання прокурора слід задоволити частково, продовжити дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту, але лише у нічний час з 22 год. по 7 год. з покладенням обов`язків визначених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.177, 178, 194, 331 КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання прокурора задоволити частково.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати житло за місцем його проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду протягом періоду з 22:00 год. до 07:00 год.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:

1)прибувати до суду (у випадках передбачених законом до слідчого, прокурора) за першою вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту та місця проживання та реєстрації - АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;

5)здати на зберігання до відповідальних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзду в Україну;

6)носити електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали становить два місяці з 17:30 год. 16.02.2018 року по 17:30 год. 16.04.2019 року.

Контроль за виконанням ухвали суду, в тому числі в частині носіння електронного засобу контролю покласти на працівників органу внутрішніх справ (поліції) за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1