В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.01.2019 Справа №607/19772/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002475 від 25.08.2018 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , судимого:

-- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.10.2017 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст.7 0 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2018 року близько 17 год. 30 хв. в ОСОБА_3 , який раніше судимий за злочини проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Єва 1651», що знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Степана Бандери, 76, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно з корисливих мотивів взяв із прилавку вказаного магазину чоловічий станок для гоління торгової марки «Жиллет Фьюжн Проглайд Флексболл з 2 змінним картриджем», який надалі заховав під сорочку, в яку був одягнений та не розплатившись за нього, покинув приміщення магазину. Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, чим завдав TOB «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 203,57 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

24.01.2019 року між представником потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочинному діянні, щиро розкаявся та відшкодував завдані злочином збитки.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаюється в своїх діях, активно сприяв слідству в розкритті злочину, добровільно повністю відшкодував завдану шкоду потерпілому, має на утриманні батьків похилого віку (батько - інвалід II групи), хворіє на гепатит з вірусом В і С, потребує постійного лікарського нагляду, який неможливо забезпечити в місцях позбавлення волі, скарг за місцем його проживання не надходило, що у відповідності до ст. 66 Кримінального Кодексу України є обставинами, які пом`якшують покарання. Збіг вказаних вище обставин, що пом`якшують покарання у відповідності до ст. 69 Кримінального Кодексу України є підставою для того, щоб перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а тому сторони угоди погодили між собою, що обвинувачений ОСОБА_3 понесе покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України з врахуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч .2 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

В судовому засіданні прокурор вказала на те, що обвинувачений засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.10.2017 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік, який просить виконувати самостійно від узгодженого сторонами угоди покарання у виді штрафу за даним вироком.

Обвинувачений, його захисник та представник потерпілого повністю підтримали позицію прокурора.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , які просять суд затвердити угоду про примирення, позицію прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про примирення від 24.01.2019 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_7 та підписаним із сторони потерпілого представником ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 та визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за викладених в угоді обставин та враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутності претензій з боку представника потерпілого, зважаючи на повне відшкодування збитків, відсутність обтяжуючих покарання обставин, із врахуванням особи обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України із особливостями щодо виконання вироків, зазначених прокурором в судовому засіданні.

Крім цього, судом встановлено, що до вчинення інкримінованого йому за даним вироком кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив раніше й інші злочини, за які останнього засуджено вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.10.2017 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, тому в даному випадку покарання у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік за вищевказаним вироком при призначенні його за сукупністю вироків складанню зі штрафом за даним вироком не підлягає і виконується самостійно.

У кримінальному провадженні наявний речовий доказ, а саме: магнітний носій інформації (комп`ютерний диск), на якому міститься інформація у вигляді відеозапису із приміщення «Єва1651», що по вул. С.Бандери в м.Тернополі, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження слід залишити там же після набрання вироком законної сили.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 24.01.2019 року між представником потерпілого ОСОБА_7 і підписану представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.10.2017 року про засудження ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік виконувати самостійно.

Речовий доказ, а саме: магнітний носій інформації (комп`ютерний диск), на якому міститься інформація у вигляді відеозапису із приміщення «Єва1651», що по вул. С.Бандери в м.Тернополі, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - залишити там же після набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1