Справа № 450/3127/18 Провадження № 1-кп/450/374/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування заходу забезпечення кримінального провадження
11 жовтня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю: заступник начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 діб у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 07.03. 2018 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 189 КК України та стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 199 КК України,

обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Луки, Самбірського району, Львівської області, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, обвинувальний акт за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України перебуває на розгляді Самбірського районного суду Львівської області,
встановив:
обвинувачений ОСОБА_9 клопотання прокурора заперечив.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є надто суворим щодо його підзахисного, заявив клопотання про зміну його підзахисним запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Потерпілий ОСОБА_12 клопотання прокурора підтримав.

З`ясувавши думку учасників процесу, який стосується обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого, судом встановлена такі обставини:

Стороною обвинувачення ОСОБА_9 ставиться в провину таке:

ОСОБА_9 , діючи в групі осіб із ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, повторно, маючи спільний умисел на незаконне збагачення за рахунок вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із вимаганням чужого майна, поєднаним із погрозами застосування насильства над потерпілим та знищення його майна, починаючи з січня 2018 року по 11 червня 2018 року перебуваючи в м.Рудки, Самбірського району, Львівської області, неодноразово висловлювали ОСОБА_12 незаконну вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 3500 доларів США, що супроводжувалось погрозою застосування насильства над останнім та пошкодженням його майна та сприймалося потерпілим ОСОБА_12 як реальні погрози та 11.06.2018 близько 20:35 год. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , в черговий раз висловили ОСОБА_12 вимогу, яка була завідомо протиправною, поєднану із погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, про передачу їм грошових коштів в сумі 3500 доларів США, під приводом повернення останнім неіснуючого боргового зобов`язання ОСОБА_12 перед ОСОБА_13 , яке було вигадане ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , надали чіткі розпорядження про передачу грошових коштів через сторонню особу, зокрема через будь - якого таксиста в м. Рудки Самбірського району Львівської області, вказавши при цьому ОСОБА_12 чіткі строки передачі їм грошових коштів, зокрема до 17.06.2018, в сумі 1500 дол. США, а до кінця червня місяця 2018 року решту неіснуючого боргового зобов`язання, а саме грошей в сумі 2000 дол. США, після чого 17.06.2018, близько 18:30 год. ОСОБА_12 на автостоянці, що біля автовокзалу по вул. Відродження в м.Рудки Самбірського району Львівської області було передано таксисту ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 1500 дол. США, про що в ході телефонної розмови з абонентським номером мобільному телефону, що належить ОСОБА_5 , повідомлено ОСОБА_4 .

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України при вирішенні клопотання прокурора слід керуватися розділом ІІ КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України. Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На виконання вимог ст. 178 КПК України, судом, крім іншого, встановлено:

обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочинів, вагомість доказів сторони обвинувачення на стадії підготовчого провадження судом не перевіряється, проте обвинувачення підтверджується матеріалами клопотання; відомості про наявність в обвинуваченого незадовільного стану здоров`я відсутні.

Із матеріалів клопотання про обрання запобіжного заходу та обвинувального акту слідує, що в кримінальному провадженні є потерпіла особа, яка в судовому засіданні не допитувалася.

Із диспозиції ст. 189 КК України, п. 8 постанови ПВСУ від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» відповідно до статті 189 КК вимагання, що інкримінується обвинуваченому полягає у незаконній вимозі передати чуже майно чи право на майно або вчинити будь-які дії майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмежити права, свободи або законні інтереси цих осіб, пошкодити чи знищити їхнє майно або майно, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголосити відомості, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці. Таким чином, при судовому розгляді зазначеного кримінального провадження, крім іншого, обов`язковому дослідженню підлягає психічне ставлення потерпілого до дій обвинуваченого, кожного окремо та в сукупності. Важливість показів потерпілої особи у кримінальному провадженні є безумовною. Можливість будь якого впливу на потерпілого чи свідків сторін кримінального провадження підлягає виключенню.

Суд погоджується зі стороною обвинувачення в тому, що обвинувачений може знищити, спотворити будь-який із доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. У той же час, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в цьому кримінальному провадженні, та на важливість показань потерпілого, свідків для встановлення істини у справі, суд погоджується із прокурором у тому, що існують достатні підстави вважати, що існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на учасників процесу. Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.

Крім того, з обвинувального акту слідує, що обвинувачений ОСОБА_9 схильний до вчинення злочинів.Тому, існує реальна загроза переховування обвинуваченого від суду та вчинення нових злочинів.

Відтак, з метою унеможливити переховування обвинуваченого від суду, спробам перешкоджати кримінальному провадженню та з метою запобігти незаконному впливу на учасників процесу, суд приходить до переконання про необхідність застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 діб. Оскільки, інший, менш суворий запобіжний захід на теперішній час не усуне ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Встановлені судом вище обставини чітко вказують на ту обставину, що можливість перешкоджати обвинуваченим кримінальному провадженню не є абстрактною, як про це зазначає сторона захисту. Строк тримання обвинуваченого під вартою є обґрунтованим та викликаний необхідністю допиту судом потерпіло та свідків. Вживається з метою неможливістю впливу на учасників процесу. Тому, клопотання сторони захисту не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням зазначеного вище, на цій стадії судового провадження визначення застави при обранні запобіжного заходу є недоцільним.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 371 372 КПК України, суд,

постановив:
клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,- задоволити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

Строк дії цієї ухвали суду становить 60 (шістдесят) днів з часу її проголошення,- до 21:00 год. 10.12. 2018 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1