ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/7341/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" грудня 2018 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , проаналізувавши провадження за скаргою ОСОБА_2 (який визначив власний статус як «представник підозрюваного») щодо бездіяльності слідчого по кримінальному провадженню №0008755,

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2018 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана скарга ОСОБА_2 , в якій скаржник зазначив єдину вимогу під №1, а саме щодо встановлення слідчому строку в три дні на вчинення процесуальних дій вказаних в клопотанні №12/12-07 від 12.12.2018 року, яка за своєю правовою природою, зокрема є скаргою щодо бездіяльності слідчого, оскільки відсутні дані щодо вирішення по суті уповноваженою особою питання щодо необхідності та доцільності вчинення процесуальних дій, на суть який відсутнє посилання і в обгрунтуванні вимог скарги.

Дослідивши подану скаргу з доданими до неї матеріалами, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.1) ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

При цьому, з положень ч.1, п.1) ч.3 ст.58, ст.50 КПК України вбачається наявність у особи (захисника, представника потерпілої сторони) обов`язку підтвердити свої повноваження, які згідно з імперативними приписами ч.1 ст.50 КПК України мають бути підтверджені свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордером, договором із захисником або відповідним дорученням.

Проте, до суду не надано вказаних документів, в тому числі, ордеру, і надання лише фотокопій цих документів не спростовує такого висновку суду, оскільки КПК України, в тому числі, вищенаведеними положеннями ст.50 КПК України не передбачено надання таких копій.

Крім того, заявником визначено власний статус як «представник підозрюваного», а не «захисник» чи «законний представник підозрюваного» як це передбачено параграфом 3 «Сторона захисту» КПК України, і правове обгрунтування щодо створення заявником такого статусу відсутнє.

Крім того, суд вважає, що заявником фактично не враховані і інші норми, передбачені ст.ст.303, 304 КПК України.

Так, статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, проте згідно зі змістом скарги, вимоги останньої звернені до невизначеного слідчого. Крім того, вищенаведена вимога під №1 звернена щодо клопотання зміст, якого у цій вимозі не зазначений, а також у вказаній вимозі не міститься посилання на її автора, що унеможливлює її належну ідентифікацію, а отже вказана вимога скарги фактично не сформована, конкретно не викладена (в тому числі, в контексті можливості належної ідентифікації вимог скарги, зокрема з метою співставлення їх з тими діями (бездіяльністю), які підлягають оскарженню в порядку ст.303 КПК України), при цьому, саме в межах вимог скарги має розглядати та вирішувати таку скаргу слідчий суддя, враховуючи зокрема, загальні засади кримінального провадження, а саме - змагальності сторін та диспозитивності, які імперативно закріплені у п.15) та п.19) ч.1 ст.7 КПК України, при цьому, суд вочевидь не має будувати судове рішення на припущеннях щодо дійсного змісту скарги, яка при цьому, має бути розглянута в максимально стислі строки - протягом 72 годин з моменту її надходження, що імперативно встановлено ч.2 ст.306 КПК України (щодо не передбачення Законом і додаткового часу (враховуючи також встановлені діючими поштовими службами строки доставки відповідних повісток), який можливо було б використати на прийняття уточнень вимог скарги в процесі її розгляду, зокрема в контексті дотримання вищенаведеної засади кримінального провадження щодо змагальності сторін - щодо очевидної необхідності у такому випадку (прийняття уточнень вимог скарги в процесі її розгляду) надання суб`єкту оскарження достатнього часу на ознайомлення з такими ймовірними уточненнями, враховуючи також таку засаду кримінального провадження - як рівність перед законом і судом, яка закріплена у п.3) ч.1 ст.7 КПК України).

При цьому, відповідно до п.2) ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Крім того, в скарзі не зазначено адреси суб`єкта оскарження (щодо відповідної ідентифікації вищевказаних посадових осіб, які не визначені, в тому числі, як учасники процесу). При цьому, суддею також враховано, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України - розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується, зокрема, щодо необхідності дотримання вказаних засад кримінального провадження - як рівність перед законом і судом, яка закріплена у п.3) ч.1 ст.7 КПК України, а також змагальності сторін та диспозитивності, які імперативно закріплені у п.15) та п.19) ч.1 ст.7 КПК України.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Крім того, судом враховано, що КПК України не передбачає заборон щодо повторного подання відповідної скарги у випадку її оформлення з дотриманням відповідних норм діючого законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.303, 304 КПК України,

УХВАЛИВ:

Повернути скаргу ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: