печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушове Краснолуцького р-ну Луганської обл., українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 17.09.2018 року приблизно о 02.00 год., перебуваючи за адресою: м. Київ, б-р Дружби Народів, 25 за будівлею з вказаним номером, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, скористався тим, що наглядно знайома ОСОБА_4 , присівши на східці будинку на мить задрімала, очікуючи на повернення подруги - ОСОБА_6 , взяв за ручки сумочку, яка була на лікті у ОСОБА_4 та почав тягнути до себе. В цей момент ОСОБА_4 прокинулась і намагалась завадити йому викрасти її сумочку - кричати та тягнути її до себе.

Проте ОСОБА_5 , продовжив викрадення чужого майна, яке перейшло у відкрите, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись перевагою у фізичній силі, вирвав жіночу сумку у неї з рук та почав тікати у напрямку б-ру Лесі Українки, а саме Печерського мосту. ОСОБА_4 намагалась його наздогнати та голосно кричала зупинитись та повернути їй відкрито викрадене у неї майно, а саме сумочку світлого кольору, яка окремої вартості для потерпілої не представляє, з грошовими коштами у сумі 4500 грн., мобільний телефон «Astro» вартістю 190 грн., косметикою яка окремої вартості для потерпілої не представляє, проте ОСОБА_5 не реагував та втік, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном, належним ОСОБА_4 на загальну суму 4690 грн. на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України.

28.09.2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою, потерпіла ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 1700 грн.

Розглядаючи в порядку ч. 2 ст. 474, ч. 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до положень ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 , кожний окремо, просили затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 369, 373, 374, 469, 471, 475 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 28.09.2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 про примирення.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Речові докази:

сумочка світлого кольору, мобільний телефон «Astro», які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 - залишити потерпілій ОСОБА_4 за належністю;

- чоловічі босоніжки, які передано на зберігання до камери схову речових доказів Печерського УП ГУНП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду, через Печерський районний суд м. Києва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1