Справа № 273/2/19
Провадження № 1-кп/273/70/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000379 від 26.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, пенсіонера, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

26.10.2018, близько 10:00 год. перебуваючи в коридорі квартирі АДРЕСА_3 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла суперечка. В ході словесного конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 та умисно наніс один удар кулаком правої руки в область правої брови. Продовжуючи свої злочинні дії, без відриву в часі, ОСОБА_4 умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока ОСОБА_5 .

У результаті нанесених ударів ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока з переходом у виличну ділянку зліва, ліву брову та лоб зліва, синець на правій брові з переходом на лоб справа, які належать до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав, зазначив, що свою дружину ОСОБА_6 він не бив. Натомість зазначив, що саме він постраждав в результаті неправомірних дій потерпілої, яка йому розбила голову бруском, який він у неї примусово забрав. Змінюючи неодноразово свої покази також зазначив, що можливо не навмисно і ударив потерпілу ОСОБА_6 , але цього не пам`ятає.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що саме обвинувачений ОСОБА_4 бив руками її по голові. Це було близько десятої години ранку, аби якось вберегтися від обуреного ОСОБА_6 вона змушена була вибігти на коридор, поближче до людей, сусідів, з надією, що хтось почує цей конфлікт. Щодо міри покарання, то просить суворо покарати обвинуваченого, бо це не перший раз таке було.

Таким чином вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю підтверджується показаннями свідків, а саме:

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що конфлікт розпочався ще звечора, коли батько - ОСОБА_4 прийшов додому п`яний, вранці він продовжився. В результаті дій обвинуваченого, вони змушені були викликати поліцію, аби його заспокоїти. Після цього вона пішла на роботу. Через деякий час вона набрала матір - ОСОБА_5 , однак довго не могла з нею зв`язатися, а коли таки додзвонилася, то та їй повідомила, що їде в лікарню у зв`язку з тим, що обвинувачений її побив. ОСОБА_7 зазначила, що подібні конфлікти траплялися і раніше. Тілесних ушкоджень у обвинуваченого того ранку вона не бачила.

Свідок ОСОБА_8 зазначила, що обвинувачений часто п`є та скандалить. Такі дії повторюються щоразу коли він отримує пенсію. Того дня вона пішла на роботу, обвинувачений всю ніч скандалив, після третього уроку вона довго не могла додзвонитися до потерпілої, а коли додзвонилася та повідомила їй, що вона в лікарні. Після цього, вона вирішила піти до батька. Коли прийшла, він був на кухні та палив цигарку, вона запитала його:»Яке ти маєш право бити когось у квартирі», на що він встав, замахнувся на не та сказав: «Зараз і ти отримаєш, якщо не замовкнеш!». Однак, за неї заступився брат. Тілесних ушкоджень у обвинуваченого вона не бачила. Такі випадки неодноразові, одного разу обвинувачений почав її бити лиш за те, що вона заступилася за матір-потерпілу ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив, що о 10 години ранку, точної дати не пам`ятає, він був на кухні, в цей час, він почув конфлікт між батьком та матір`ю, остання вибігла в коридор та за нею батько, який її там і вдарив. Повідомив суду, що удари він не бачив, але чув, бо має бездоганний слух, а вже після 10 хвилин після цього він вийшов побачив у матері під оком синяк, а батька вже не було. Також повідомив, що це не перші конфлікти з матірю, були також конфлікти як і з сестрами, так і з ним самим.

Також, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджується матеріалами справи, зокрема:

Висновком експерта №785 згідно якого при обстеженні у ОСОБА_5 виявлено: синець навколо лівого ока з переходом у виличну ділянку зліва, ліву брову та лоб зліва, синець на правій брові з переходом на лоб справа, вони утворилися від дії тупого предмета за механізмом удару (стискання) давністю можливо 26.10.2018 року. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися від двох травмуючих дій. Діагноз ЦЗЧМТ. Струс головного мозку», виставлений в мед. документах, при оцінці характеру тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 до уваги не приймався, оскільки він не підтверджений об`єктивними клінічними ознаками та клінічною динамікою (а.с. 46);

Висновком експерта №857 згідно якого не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , описаних у висновку експерта №785 від 27.11.2018, за обставин вказаних нею при проведенні слідчого експерименту 07.12.18. (а.с 51-52);

Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.12.2018 з ілюстративними таблицями, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 показала, як саме та куди спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_4 (а.с. 47-48).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.
Зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.
Крім того, висновки експертизи суд вважає обґрунтованими і правильними, оскільки вони об`єктивно підтверджують обставини справи.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку учасників кримінального провадження, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
До наданих у судовому засіданні показань обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він потерпілу не бив, та точно не пам`ятає, що тоді сталося, суд ставиться критично та розцінює їх виключно як позицію захисту і спосіб уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються сукупністю зібраних та досліджених у кримінальному провадженні доказів, які є чіткими, логічними і послідовними та такими, що доповнюють один одного. Також суд критично ставиться до показів обвинуваченого щодо того, що потерпіла навпаки била його палкою. В судовому засіданні судом не встановлено та жодним доказом не було підтверджено цього, так само і свідки не могли підтвердити слова обвинуваченого.
Що стосується показань, які потерпіла та свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали в судовому засіданні, то суд уважає, що вони є такими, що відповідають дійсності, оскільки дають повний і докладний опис подій, що відбувались під час здійснення обвинуваченою протиправного діяння. Ці показання не є суперечливими та узгоджуються між собою та цілком узгоджуються з показаннями потерпілої та спростовують покази обвинуваченого. Також, свідки підтвердили факт неодноразових конфліктів, які вчиняв обвинувачений відносно своїх дітей та потерпілої.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях викладених у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року) та в п.150 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року (остаточне - 21.07.2011 року), в яких зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений дійсно своїми діями, які виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, а також, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України -не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує досудову доповідь Баранівського районного сектору філії Державної установи Центр пробації у Житомирській області, згідно якої оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризики небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, як середній (а.с 41).

Згідно характеристики Баранівської міської ради від 11.02.2019 року ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, притягувався до адміністративної відповідальності, зловживає спиртними напоями (а.с. 43).

Отже, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини вчиненого та його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, пенсіонера, який вину не визнав, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах, встановленої санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу, оскільки лише такий вид покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів "рівних можливостей" та "справедливого судового розгляду", встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжні заходи до ОСОБА_4 суд не застосовує.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1