Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/1078/18
Провадження № 1-кп/280/208/18
ВИРОК
Іменем України

27 грудня 2018 року м.Коростишів
Коростишівський районний Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Коростишів Житомирської області у режимі відеоконференції з Державною установою «Житомирська установа виконання покарань (№8)» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000254 від 09.05.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області, з базовою середньою освітою, неодружений, утриманців не має, не працює, судимий: 11.01.2017 Радомишльським районним судом Житомирської області за ст.185 ч.3 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , утримується в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи судимим, маючи судимості не знятими і не погашеними у встановленому законом порядку, під час іспитового терміну, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин при наступних обставинах.

Так, 09 травня 2018 року близько 15:00 години, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на спортивному майданчику Білокриницької загальноосвітньої школи, яка розташована по вулиці Стадіонній, 17 в смт. Біля Криниця Радомишльського району Житомирської області, побачив неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і у нього виник умисел на відкрите заволодіння мобільним телефоном та грошовими коштами останнього.

З цією метою, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізуючи свій умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність та відкритість дій, керуючись корисливим мотивом, повторно, застосовуючи до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичне насильство, що не було, небезпечним для життя та здоров`я, наніс йому один удар в область голови, внаслідок якого потерпілий впав, заподіявши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді подряпин колінного суглобу, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості без короткочасного розладу здоров`я, після чого відкрито заволодів мобільним телефоном марки Xiaomi Mi 4 с, вартістю 3000 гривень та грошима в сумі 20 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Вчиненими діями неповнолітній ОСОБА_5 заподіяв неповнолітньому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3020 гривень.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті скоїв інкриміноване діяння: 09 травня 2018 року, в обідню пору, обвинувачений був на озері рибалив, приїхав потерпілий, попросив допомогти поставити сітку, потім поїхав, з приводу того, що обвинувачений порвав сітку, між ними відбувся конфлікт. Пізніше, цього ж дня, обвинувачений знаходився на майданчику біля шкільної території, там побачив ОСОБА_8 , він їхав на велосипеді, ОСОБА_5 його зупинив, вдарив, потерпілий упав, обвинувачений забрав у нього мобільний телефон і 20 гривень, які в подальшому повернув.

У судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 09.05.2018 близько 15:00 год. він їхав на велосипеді, обвинувачений його зупинив, вдарив по обличчю, забрав мобільний телефон Ксіомі і 20 гривень, всі ці події тривали близько 5 хвилин, за годину до цього потерпілий бачив обвинуваченого на кар`єрі, куди він приїхав половить рибу, де обвинувачений також ловив рибу. Потерпілий розповів батьку, що у нього забрали телефон та гроші, батько з`ясував, що це був Ейсмонт. Телефон та гроші обвинувачений поклав на дереві, діти повернули все і сказали, що обвинувачений залишив їх. Потерпілий до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру не має, просив покарати обвинуваченого згідно закону.

У судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 пояснив, що 09.05.2018 він був у друга, його син потерпілий ОСОБА_8 поїхав купити продукти, через деякий час повернувся, у нього було червоне вухо, він плакав і сказав, що його пограбували, забрали телефон та гроші. Законний представник зателефонував до поліції, потім поїхав додому до обвинуваченого,сусіди сказали,що він викрав телефон. Приїхали до школи, там побачили ОСОБА_5 , він почав тікати, побігли за ним. Діти принесли телефон та гроші і віддали,пояснили, що обвинувачений сказав їм,що поклав викрадені речі на дереві. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, покарання просив призначити обвинуваченому згідно закону.

Допитана у судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_10 пояснила, що у червні 2018 року вона була в магазині та бачила хлопчика ,який вже скупився, потім до неї підбіг обвинувачений, який є її однокласником і сказав, що вона його не бачила. У руках у Ейсмонта вона нічого не бачила. Пізніше до свідка підійшов чоловік і сказав, що Ейсмонт побив хлопчика і забрав у нього гроші і він його шукає. Обвинувачений залишив гроші і телефон на дереві і втік, марку телефону свідок не пам`ятає, грошей було близько 50 гривень, вона все віддала потерпілому, він запитував про свої речі.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_11 пояснив, що обвинувачений є його другом. Влітку 2018 року обвинувачений сказав, що всі зараз будуть бачить, як він б`є людину,це було в школі. Потерпілий їхав на велосипеді, до нього підійшов обвинувачений і наніс близько двох ударів в область обличчя, потерпілий кинув велосипеда, почав бігти, обвинувачений забрав у нього телефон, модель свідок не пам`ятає, гроші, близька 50 гривень. Через годину після цього, коли вже родичі потерпілого шукали ОСОБА_12 , він тихенько підкрався і сказав, щоб казали, що його ніхто не бачив і що поклав на дерево викрадені телефон та гроші, свідок ОСОБА_10 все віддала родичам потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_13 пояснив, що влітку цього року, він та обвинувачений пішли на рибалку,потім пішли на територію школи, там обвинувачений сказав потерпілому,щоб він віддав його телефон марки Ксіомі та гроші, близька 30 гривень,все потерпілий йому віддав. Потім обвинувачений телефон та гроші поклав на дерево,батько потерпілого кричав на обвинуваченого.

Оцінюючи зазначені докази в їхній сукупності, суд вважає, що провина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена й підтверджується показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 , неповнолітніх свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , поясненнями самого обвинуваченого, а також іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження й дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 09 травня 2018 року, згідно якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 вказав на обставини відкритого заволодіння його майном неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 ;

- постановою визнання об`єктів речовими доказами від 10 травня 2018 року, згідно якої мобільний телефон Xiaomi Mi 4 с та гроші в сумі 20 гривень визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та повернуті потерпілому;

- розпискою, згідно якої потерпілий ОСОБА_8 отримав від працівників поліції мобільний телефон Xiaomi Mi 4 с та гроші в сумі 20 гривень;

- висновком судової товарознавчої експертизи від 17 травня 2018 року, згідно якого вартість мобільного телефону Xiaomi Mi 4 с становить 3000 гривень;

- висновком судово-медичної експертизи №193 від 15.05.2018, згідно якого у ОСОБА_8 , 2003 року народження, маються тілесні ушкодження у вигляді садна правого колінного суглобу, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важності, могло виникнути від дії тупого твердого предмету, можливо за обставин і в час вказані потерпілим; потерпілому було спричинено одну травмуючи дію; відносно до травмуючого об`єкту він міг перебувають передньою поверхнею правого колінного суглобу, малоймовірно, що дане ушкодження могло виникнути від нанесення удару рукою.

Зазначені документи визнані судом належними та допустимими доказами, як такі, що були відкриті сторонам кримінального провадження, які мали змогу з ними ознайомитися.

Аналізуючи наведені докази в сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження й дослідженими в судовому засіданні, давши їм оцінку, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого повністю знайшла своє підтвердження в суді, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, як умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто грабежу.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 , передбачене ч.2 ст. 186 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній не працює, не одружений, утриманців не має, судимий 11.01.2017 Радомишльським районним судом Житомирської області за ст.185 ч.3 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, продовжує перебувати на обліку в Радомишльському районному відділі з питань пробації, у зв`язку з тим, що до Радомишльського районного суду Житомирської області не вносилося подання про звільнення неповнолітнього від відбування покарання в зв`язку із закінченням іспитового строку, так як останній у вказаний період вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.2 ст.125, ч.3 ст.185, ч. 2 ст.190 КК України, за місцем проживання характеризується негативно.

Згідно досудової доповіді Радомишльського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» у Житомирській області №3/1607 від 03.08.2018 відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , останній проживає разом з матір`ю та молодшим братом, з батьком не спілкується, однак має тісні соціальні зв`язки з молодшим братом, якого любить та захищає у випадках, коли його ображають. Не відвідує школу з 01 вересня 2017 року, в період навчання проявив себе учнем з низьким рівнем знань, однак добре проявляв себе в трудовій діяльності, серед молодших учнів намагався проявити лідерські якості, з однокласниками не спілкувався, має друзів з антисоціальною поведінкою, не розуміє, коли створює проблемну ситуацію, не бере до уваги зауваження вчителів, схильний до агресії, як фізичної так і вербальної, висновків з минулого не робить та вважає протиправну поведінку нормою. Беручи до уваги інформацію, яка характеризує ОСОБА_5 , орган пробації вважає, що за доцільне застосувати до неповнолітнього обвинуваченого покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є його щире каяття , вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, позицію неповнолітнього потерпілого і його законного представника і вважає, що його виправлення і перевиховання, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання неможливо без ізоляції від суспільства і останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті Кримінального Закону, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 69 КК України, не застосовуючи норми, передбачені ст. 71 КК України призначення покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відтак, саме таке покарання відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та є покаранням, що має психологічний вплив на винну особу, підтверджуючи докір державою неправомірної поведінки та попереджаючи про невигідність та небезпечність подальшого вчинення злочинів.

Обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без зміни та вважати продовженим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадження відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадження необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373-374 КПК України, суд ,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без зміни у вигляді тримання під вартою в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» та вважати продовженим.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 17 травня 2018 року.

Речові докази: мобільний телефон марки Xiaomi Mi 4 с та грошові кошти в сумі 20 гривень, які знаходяться на зберіганні потерпілого ОСОБА_8 залишити у розпорядженні останнього.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1