Справа №461/9099/18
Провадження №1-кс/463/2299/18
У Х В А Л А

27 грудня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви/повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Скаргу мотивує тим, що 15.11.2018 року отримав лист Прокуратури Львівської області, яким йому відмовлено у виконанні вимог ст. 214 КПК України, після отримання його заяви/повідомлення, належно обґрунтованої, про кримінальні правопорушення передбачені ст.ст. 364,375,382 КК України відносно певних посадових осіб. Всупереч вимогам закону відомості в ЄРДР не внесені.
В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з викладених в ній мотивів.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. В силу ч. 3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до поданої скаржником копії заяви/повідомлення, останній надіслав до Верховної Ради України звернення № 34 від 17.09.2018 року, в якому вказав, що слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 винесено завідомо неправосудне рішення ухвалу від 09.07.2018 року, в якій визнано законними дії керівника-прокурора Прокуратури Львівської області по відмові виконати вимоги ст. 214 КПК України. Тим самим суддя вчинив перешкоджання виконанню іншого судового рішення - ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2018 року, якою визнано дії слідчого незаконними та зобов`язано внести відомості в іншій заяві до ЄРДР. Також унеможливило виконання цієї ухвали і дії слідчого судді ОСОБА_5 через визнання законними дій прокурора по відмові виконати вимоги ст. 214 КПК України. Таким чином, відповідальність для суддів передбачена ст.ст. 364,375,382 КК України.

Зазначена заява надіслана для розгляду Прокуратурі Львівської області, яка листом від 07.11.2018 року повідомила скаржнику про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано «Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 р. № 1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України та пункт 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.
Положення ст. 214 КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Про правильність таких висновків свідчить той факт, що Інструкцією № 1377 (п. 5 Розділ ІІІ), також передбачено порядок розгляду ОВС заяв і повідомлень, в яких відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Такі заяви після реєстрації в журналі ЄО доповідаються оперативним черговим начальникові органу внутрішніх справ або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Крім того, згідно п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016р. № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження до ОВС, підлягають розгляду останнім згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.
При цьому, при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину слід брати до уваги роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму ВСУ від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади». Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).

Однак, обставини, які зазначені в заяві/повідомленні про вчинення злочину не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 364,375,382 КК України, оскільки не несуть в собі відомостей про мотив, умисел чи зацікавленість слідчих суддів при постановленні ухвал, які скаржник вважає завідомо неправосудними. Мотиви скаржника по суті зводяться до незгоди із судовими рішеннями.

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що дії посадових осіб Прокуратури Львівської області з приводу невнесення заяви стосовно вчинення слідчими суддями кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 364,375,382 КК України до Єдиного державного реєстру є правомірними. Відтак, скаргу слід визнати необґрунтованою і в її задоволенні відмовити.

На підставі наведеного, керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 17.09.2018 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1