Справа № 159/296/19
Провадження № 1-кп/159/129/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 180 301 100 024 40 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні 1 неповнолітню дочку, не працюючого, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме:

1. 06.09.10 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 1 020 грн;

2. 24.09.12 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 р. з трьохрічним іспитовим строком;
3. 15.05.13 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 р. 02 міс.; звільненого умовно достроково за ухвалою Сокирянського райсуду Чернівецької області від 05.03.15 р. з невідбутим строком покарання: 08 міс., 27 дн.,

4. 12.02.18 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 р. з трьохрічним іспитовим строком, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим 12.02.18 р. Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 р. позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненим з іспитовим строком 3 р., на даний час судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та під час відбування покарання повторно вчинив новий злочин проти власності. Так, обвинувачений ОСОБА_4 о 10 год. 19.11.18 р., знаходячись по вул. Лесі Українки у с. Доротищі Ковельського району Волинської області, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зриву навісного замка проник до будинку АДРЕСА_2 , належного потерпілому ОСОБА_3 , звідки повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа» вартістю 800 грн, у якому знаходились: сім карта оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 25 грн, на рахунку якої було 32 грн; сім - карта оператора стільникового зв`язку ТОВ «лайфселл» вартістю 25 грн, на рахунку якої грошових коштів не було, та флеш накопичувач ємкістю 8 Гб вартістю 110 грн, а також планшет марки «IMPRESSION» вартістю 726 грн 67 коп., що знаходився у чохлі бірюзового кольору вартістю 108 грн 67 коп., чим завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1 827 грн 34 коп..

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що, дійсно, він, будучизасудженим 12.02.18 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 р. позбавлення волі з іспитовим строком 3 р., перебуваючи на обліку в органі пробації, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та прибувши з товаришем о 10 год. 19.11.18 р. до потерпілого, у будинку останнього побачив телефон та планшет. Коли потерпілий пішов у своїх справах, зачинивши будинок, він залишився чекати останнього на вулиці. Вирішивши вчинити крадіжку, він шляхом зриву навісного замка за допомогою металевої арматури, проник до будинку потерпілого, звідки викрав мобільний телефон білого кольору та планшет, що знаходився у чохлі. Планшет він відразу ж віддав своєму товаришу ОСОБА_7 , а телефон на наступний день спалив у пічці у свого товариша Жирицького. Не заперечує, що у викраденому ним телефоні були сім карта, на рахунку якої було 32 грн; сім - карта, на рахунку якої грошових коштів не було, та флеш накопичувач. Зазначає, що злочин вчинив, так як перебував у нетверезому стані. У скоєному щиро розкаюється, прохає суворо не карати, застосувати звільнення від відбування покарання з іспитовим строком; положення ст. 69 КК України.

Прокурор заявила про спрощений порядок розгляду справи відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Інші особи, які беруть участь у справі, кожен зокрема, не заперечили.

Також у судовому засіданні встановлено, що є істинною та добровільною визнавальна позиція обвинуваченого у справі, не оспорюється кваліфікація дій обвинуваченого та докази винуватості, що зібрані у справі визнаються достовірними, допустимими і достатніми. З матеріалами справи обвинувачений, інші учасники судового розгляду, ознайомлені у повному обсязі. Обвинувачений у скоєному щиро розкаюється.

Крім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується іншими доказами, що зібрані органом досудового розслідування.

Суд, повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органами досудового розслідування.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винуватого у їх сукупності.

Так, суд враховує, що обвинувачених вчинив тяжкий злочин.

До обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і в суді, детально та послідовно і повно розповів про обставини вчинення ним вищезазначеного злочину; думку потерпілого, який в судовому засіданні зазначив, що обвинуваченого прощає, будь яких претензій до обвинуваченого не має та просить обрати останньому покарання мінімальне і не пов`язане з позбавленням волі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Судом також враховується те, що обвинувачений негативно характеризується по місцю проживання, стан його здоров`я: те, що він перебуває на обліку у лікаря нарколога; також те, що він, будучи працездатного віку, не працює, хоча вказує на те, що має на утриманні неповнолітню дочку; доходу не має, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у т. ч. за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину проти власності, в даний час має не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість; новий, інкримінований йому злочин вчинив по спливу незначного проміжку часу після засудження за аналогічною статтею КК України з іспитовим строком та під час такого, що, на думку суду, свідчить про стійку схильність до вчинення деліктів. Суд також враховує думку потерпілого у справі, який у судовому засіданні зазначив, що обвинуваченого прощає, будь яких претензій до обвинуваченого не має та просить обрати останньому покарання мінімальне і не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Суд враховує, що обвинувачений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема: 12.02.18 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 р. з трьохрічним іспитовим строком, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, однак, належних висновків не зробив; новий, інкримінований йому злочин вчинив по спливу незначного проміжку часу після засудження за аналогічною статтею КК України з іспитовим строком та під час такого; по місцю проживання поліцією характеризується негативно.

Тому суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України чи застосування положень ст. 69 КК України. При визначенні покарання суд вбачає підстави для застосування положень ст. 71 КК України.

Долю речового доказу слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. При цьому суд вбачає підстави для зняття арешту, накладеного на майна за ухвалою слідчого судді.

Процесуальні витрати у справі слід покласти у повному обсязі на обвинуваченого.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та невідбутого покарання за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 12.02.18 р., визначити ОСОБА_4 до відбуття остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання 27.12.18 р..

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні витрати на доход держави, а саме:

-858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн за проведення судово дактилоскопічної

експертизи (висновок № 545 від 17.12.18 р.);

- 1 001 (одну тисячу одну) грн за проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № 724 від 20.12.18 р.).

Речові докази у справі: планшет марки «IMPRESSION» (відсутня частина верхньої кришки), чохол до нього, що передані до камери схову Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, - повернути потерпілому ОСОБА_3 , знявши арешт, накладений на майно за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 23.11.18 р..
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії даного вироку.

Головуючий:ОСОБА_1