Ухвала
іменем України

14 березня 2019 року
м. Київ

справа № 683/2874/14-к
провадження № 51-9519 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 2 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області ухвалою

від 5 червня 2018 року частково задовольнив заяву ОСОБА_6 і на підставі ст. 7 Закону України від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році»

(далі Закон «Про амністію у 2016 році») скоротив до 1 року 6 місяців невідбуту частину призначеного йому за вироком суду додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. У задоволенні заяви ОСОБА_6 про скорочення наполовину невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі суд відмовив.

Апеляційний суд Хмельницької області ухвалою від 2 серпня 2018 року задовольнив апеляційну скаргу прокурора і скасував ухвалу суду першої інстанції в частині скорочення ОСОБА_6 наполовину невідбутої частини додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на підставі ст. 7 Закону «Про амністію у 2016 році». Постановив відмовити ОСОБА_6 у застосуванні до нього цієї норми зазначеного Закону.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 2 серпня 2018 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що суд безпідставно постановив рішення про відмову в застосуванні до нього ст. 7 Закону «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності вказаним Законом додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, призначеного йому за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2015 року, не було виконано.

Позиції інших учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_6 підтримав доводи касаційної скарги і просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги і просив залишити ухвалу суду апеляційної інстанції без зміни.

Мотиви Суду

Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі засудженого ОСОБА_6 , Суд дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Наведені положення Основного Закону не гарантують права на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення. Такі гарантії закріплено в п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, згідно з яким однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України

(далі КПК) при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, передбачено тільки апеляційний порядок оскарження судових рішень. Водночас відповідно до ч. 2 ст. 424 цього Кодексу касаційному оскарженню підлягають лише ті рішення, що перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та змісту оскаржуваних судових рішень, вони стосуються питань, пов`язаних з виконанням вироку, і постановлені відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК.

Частиною 6 ст. 539 КПК встановлено, що за наслідками розгляду клопотання суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку, однак касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону.

Крім того, такі ухвали не є ухвалами суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, які зазначено в ч. 2 ст. 424 КПК, оскільки вони не охоплюються поняттям «судове провадження», визначення якого дано в п. 24 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу.

Отже, системний аналіз наведених норм КПК вказує на те, що ухвали апеляційного суду, якими переглянуто ухвали місцевих судів та які постановлено в порядку виконання вироків, касаційному оскарженню не підлягають.

Така законодавча позиція узгоджується з основними положеннями практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) про встановлення на нормативному рівні відповідних процесуальних фільтрів для касаційного перегляду, наприклад, визначення судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку (пункт 22 Рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункти 8099 рішення ЄСПЛ від 5 квітня 2018 року у справі «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), заява № 40160/12).

Водночас ЄСПЛ роз`яснив, що процедури, які стосуються виконання вироків, у тому числі застосування амністії, не підпадають під дію ст. 6 Конвенції в її кримінальному аспекті розгляду, оскільки рішення з питань застосування, яке набрало законної сили, не зачіпає «спору ... про цивільні права і обов`язки» та не має відношення до «пред`явлення кримінального обвинувачення» у значенні ст. 6 Конвенції (Рішення від 13 травня 2003 року

у справі «Монкорне де Комон проти Франції», заява № 59290/00).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року № 13-38кс18 висловила правовий висновок, що відповідно до положень

п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України в редакції Закону № 1401-VIII право особи на касаційне оскарження судового рішення в кримінальному провадженні має обмежений характер та реалізується виключно у випадках, передбачених КПК. Судові рішення щодо застосування амністії, постановлені на стадії виконання вироку, не можуть бути оскаржені в касаційному порядку, оскільки в КПК не передбачено права особи на їх касаційне оскарження.

Враховуючи викладене, оскільки оскаржувана в касаційній скарзі засудженого ОСОБА_6 ухвала Апеляційного суду Хмельницької області від 2 серпня 2018 року не може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції, то кримінальне провадження з перегляду зазначеного судового рішення у касаційному порядку підлягає закриттю.

Керуючись ч. 2 ст. 424 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 2 серпня 2018 року закрити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3