Справа № 646/3866/17
№ провадження 1-кп/646/154/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.12.18року м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секетарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників- ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачених- ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження № 0000743 від 07.04.2017 року за обвинуваченням відносно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, неодруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

-15.02.2000 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

-17.07.2002 за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

-20.09.2005 вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ст. 69, 70, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

-18.12.2009 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з іспитовим строком на 2 роки;

-08.06.2011 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільненого на підставі ст. 81 КК України згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.10.2015 року умовно-достроково на невідбутий термін 4 місяці 23 дні,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, неодруженого, маючого неповну середню освіту, маючого третю групу інвалідності, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

-25.05.1993 вироком Золочівського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 81 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

-18.12.1995 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 142, ст. 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років;

-29.09.2000 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 222, ст. 42, ст. 43 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

-17.12.2007 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 162, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-18.04.2012 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді двох років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки;

-03.07.12 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, з іспитовим строком на 2 роки;

-23.04.2014 у вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 309,71 КК України до 3 років 1 місяці позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 81 КК України згідно ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 10.06.2016 року умовно-достроково на невідбутий термін 11 місяців 10 днів,-

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
07.04.2017 ОСОБА_12 приблизно о 15 год. 00 хв. за попередньою змовою з ОСОБА_13 , перебуваючи на сходовому майданчику 1-го поверху у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи та особистого збагачення, ОСОБА_12 знаходячись позаду раніше знайомої їм ОСОБА_14 , наніс один удар кулаком правої руки у праву частину обличчя потерпілої, спричинивши їй садно в правій виличній ділянці, яке згідно з висновком судово медичної експертизи №2336-ая/17 від 11.04.2017 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень та які не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, від чого ОСОБА_14 впала на сходи та почала кликати на допомогу.

Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний намір, ОСОБА_12 нахилився до ОСОБА_14 та намагався забрати з карманів одягненої на ній куртки належне останній майно. Однак, потерпіла почала чинити опір вказаним діям ОСОБА_12 тримаючи руки перед собою. В цей час ОСОБА_12 окликнув ОСОБА_13 , який схилився над ОСОБА_14 та почав тримати їй руки.

Після чого, ОСОБА_12 дістав з карманів потерпілої грошові кошти у сумі 1100 гривень та мобільний телефон т.м. Lenovo А1000 вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №1767 від 21.04.2017 у суму 1018 грн., крім того ОСОБА_12 намагався зняти з вух потерпілої золоті сережки, вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №1832 від 24.04.2017 у сумі 1621 грн. 28 коп. та золоту каблучку з правої руки, вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №1832 від 24.04.2017 у сумі 1309 грн. 49 коп., однак, не бажаючи отримувати тілесні ушкодження ОСОБА_14 добровільного зняла та віддала ОСОБА_15 вдягнені на ній золоті прикраси.

Після чого, ОСОБА_15 разом з ОСОБА_13 не реагуючи на законні вимоги потерпілої про повернення її майна, забрали вищезазначені речі, що належать ОСОБА_14 та з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Під час досудового розгляду потерпілою ОСОБА_14 заявлений цивільний позов щодо стягнення з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 матеріальної шкоди у сумі 4000,00 грн.

Відповідно до ч.1 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбачених КПК України відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів відповідно до ч.2 ст. 84 КПК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_12 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав та надав показання, що 07.04.2017 він перебуваючи поряд з ОСОБА_13 зустрів знайому ОСОБА_14 , яку запросив до себе додому. Після виходу з квартири та знаходячись позаду неї він наніс ОСОБА_14 один удар кулаком правої руки у праву частину обличчя від чого ОСОБА_14 впала на сходи та почала кликати на допомогу. Він нахилився до неї та намагався забрати з карманів одягненої на неї куртки належне останній майно. Однак, потерпіла почала чинити опір та він покликав ОСОБА_13 який знаходився поряд, який схилився над ОСОБА_14 та почав тримати їй руки, а він в свою чергу дістав з карманів потерпілої грошові кошти у сумі 1100 гривень та мобільний телефон т.м. Lenovo». Не бажаючи отримувати тілесні ушкодження, ОСОБА_14 добровільного зняла та віддала йому вдягнені на ній золоті прикраси. Після чого вони з місця скоєння злочину зникли. Цивільний позов визнав у повному обсязі.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_13 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав та надав наступні свідчення, а саме, що він 07.04.2017 року на вулиці зустрівся з ОСОБА_12 . По дорозі вони зустріли знайому ОСОБА_12 . ОСОБА_14 , яку ОСОБА_12 запросив до себе додому. Коли останні зайшли до квартири він залишився чекати на сходинках. Після виходу з квартири та знаходячись позаду ОСОБА_14 , ОСОБА_12 наніс їй один удар в обличчя, від чого вона впала на сходи та почала кликати на допомогу. Він нахилився до неї та намагався забрати з карманів одягненої на ній куртки належне останній майно. Однак, потерпіла почала чинити опір та ОСОБА_12 покликав його на допомогу та він почав тримати їй руки. ОСОБА_12 , в свою чергу, дістав з карманів потерпілої грошові кошти у сумі 1100 гривень та мобільний телефон т.м. Lenovo». Не бажаючи отримувати тілесні ушкодження ОСОБА_14 добровільного зняла та віддала йому вдягнені на ній золоті прикраси. Після чого вони з місця скоєння злочину зникли. Цивільний позов визнав у повному обсязі.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 їх винність у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю зібраних доказів у кримінальному провадженні, свідченнями потерпілої, свідків та сукупністю досліджених письмових доказів та висновками судових експертиз у даному кримінальному провадженні.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 надала свідчення, що 07.04.2017 вона перебувала у квартирі ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 , при виході з якої приблизно о 15 год. ОСОБА_12 наніс їй один удар кулаком у праву ділянку обличчя під око, від якого вона впала на сходи, після цього ОСОБА_12 почав нишпорити по карманах її куртки, на що вона почала чинити опір та кликати на допомогу, на що ОСОБА_12 попрохав ОСОБА_13 , який стояв поряд, потримати їй руки, на що останній погодився. У подальшому ОСОБА_12 дістав з карманів її куртки мобільний телефон Lenovo А1000 чорного кольору та грошові кошти у сумі 1100 грн. Крім того, ОСОБА_12 намагався зняти золоті сережки. Не бажаючи отримувати тілесні ушкодження вона добровільно віддала останнім золоті сережки та золоту каблучку. Під час допиту потерпіла вказала на обвинувачених, як на осіб які відносно неї скоїли злочин. Заявлений під час досудового розгляду цивільний позов щодо стягнення з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 матеріальної шкоди у сумі 4000,00 грн. підтримала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 надав показання, що він є працівником у торговому павільйоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 22, куди 07.04.2017 прийшли троє чоловіків та продали йому мобільний телефон Lenovo А1000 чорного кольору за 300 грн., який у подальшому у нього вилучили працівники поліції. Вказаних осіб він запам`ятав, вказавши під час допиту на обвинуваченого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_13 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 надав показання, що 07.04.2017 він зустрів свого знайомого ОСОБА_13 разом з особою на ім`я ОСОБА_18 . ОСОБА_19 звернувся до нього з проханням допомогти продати йому мобільний телефон, а саме Lenovo А1000, пояснивши, що документи на вказаний телефон він загубив та й нього відсутній паспорт громадянина України на що той погодився та вони втрьох пішли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 22 під його документи здійснили продаж ОСОБА_16 мобільний телефон Lenovo А1000 за 300 грн. Вказані грошові кошти він передав ОСОБА_12 .

Підстав для недовіри показанням допитаних у судовому засіданні потерпілої та свідків судом не встановлено. Їх показання узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім показань потерпілої ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були беспосередньо допитані під час судового розгляду, судом досліджено письмові докази та висновки судових експертиз, якими підтверджується винність обвинуваченого ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого злочину.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.04.2017 у якому потерпіла ОСОБА_14 просить органи поліції вжити заходи до осіб на ім`я ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , які 07.04.2017 близько 15 год. у під`їзді будинку АДРЕСА_3 відкрито заволоділи належним їй мобільним телефоном Lenovo А1000, грошовими кошами у сумі 1100 грн., золотими сережками та золотою каблучкою.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2336-ая/17 від 11.04.2017 у ОСОБА_14 виявлено садно в правій виличній ділянці, яке утворилося від травматичної дії тупого твердого предмету, за механізмом удар-тертя-ковзання, та могло бути отримане за 3-6 діб до огляду. Вказане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07.04.2017 під час проведення якого потерпіла ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_12 як особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження та відкрито заволоділа належним їй майном.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.04.2017 під час проведення якого потерпіла ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_13 як особу, яка відкрито заволоділа належним їй майном.

Протоколом огляду від 07.04.2017, проведеного за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 22 під час якого ОСОБА_16 видав працівникам поліції мобільний телефон Lenovo A1000 чорного кольору, який йому продав чоловік 07.04.2017.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2017, під час якого ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_12 як особу, яка разом з двома іншими чоловіками продала йому мобільний телефон Lenovo А1000.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2017, під час якого ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_13 як особу яка разом з двома іншими чоловіками продала йому мобільний телефон Lenovo А1000.

Протоколом огляду речей від 07.04.2017 під час якого потерпіла ОСОБА_14 впізнала у вилученому у ОСОБА_16 телефоні викрадений у неї ОСОБА_12 та ОСОБА_13 мобільний телефон.

Постановою про визнання речових доказів від 07.04.2017, а саме мобільного телефону Lenovo А1000, який був долучений до матеріалів кримінального провадження.

Висновком товарознавчої експертизи №1832 від 24.04.2017 відповідно до якої вартість золотого кільця, яким заволоділи обвинувачені становить 1309 грн. 49 коп., а вартість золотих сережок 1621 грн. 28 коп. Витрати за проведення експертизи складають 175,92 грн.

Висновком товарознавчої експертизи №1767 від 21.04.2017 відповідно до якої вартість мобільного телефону Lenovo A1000, яким заволоділи обвинувачені становить 1018 грн. 00 коп. . Витрати за проведення експертизи складають 439,80 грн.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.04.2017 складеного щодо ОСОБА_12 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.04.2017 складеного щодо ОСОБА_13 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Розпискою від ОСОБА_14 , відповідно до якої остання отримала на відповідальне зберігання мобільний телефон Lenovo A1000.

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_14 від 09.05.2017 під час якого вона показала на місці скоєння кримінального правопорушення механізм скоєного відносно неї ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відкритого викрадення майна, аналогічно наданих пояснень у судовому засіданні.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та визнання їх винуватості.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точку зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 та ОСОБА_12 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує дії кожного окремо за ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Згідно із класифікацією, передбаченою ст.12 КК України, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вчинили тяжкий злочин.

Вивченням відомостей про особу ОСОБА_12 встановлено, що останній не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується негативно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_12 , суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_12 , відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Наведене характеризує ОСОБА_12 як суспільно-небезпечну особу, яка не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання.

Призначаючи покарання ОСОБА_12 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, який є тяжким злочином, розмір спричиненої матеріальної шкоди, відношення особи до скоєного злочину, наявність пом`якшуючих обставин, та обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_12 за вчинення злочину передбачено ч.2 ст. 186 КК України необхідно призначити покарання в межах санкції статті закону, що передбачає відповідальність за скоєний ним злочин у виді позбавлення волі. Саме таке покарання буде сприяти меті призначення покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_13 , встановлено, що він не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, скоїв злочин під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.04.2014, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є інвалідом третьої групи (загальне захворювання з ураженням внутрішніх органів, довідка від 16.04.2018), за місцем реєстрації характеризується негативно.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_13 , відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Наведене характеризує ОСОБА_13 як суспільно-небезпечну особу, яка не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання.

Призначаючи покарання ОСОБА_13 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, який є тяжким злочином, розмір спричиненої матеріальної шкоди, відношення особи до скоєного злочину, наявність пом`якшуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, якому діагностовано захворювання у виді туберкульозу легень згідно із наданою довідкою Покровської спеціалізованої туберкульозної лікарні № 17, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_13 за вчинення злочину, передбачено ч.2 ст. 186 КК України необхідно призначити покарання в межах санкції статті закону, що передбачає відповідальність за скоєний ним злочин у виді позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.04.2014, та визнати остаточне покарання у вигляді позбавлення волі. Саме таке покарання буде сприяти меті призначення покарання.

Судом не встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, що є обов`язковим для застосування положень ст.69 КК України.

Посилання ОСОБА_13 на стан свого здоров`я та стан здоров`я своєї матері не є підставою для застосування ст. 69, 69-1 КК України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_13 та ОСОБА_12 рахувати з 07.04.2017 року.

У зв`язку з тим, що злочин було вчинено 07.04.2017, тобто до дня набрання чинності Закону № 2046-VIII, до обвинувачених необхідно застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року та зарахувати у строк відбування покарання весь час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням, а саме з 07.04.2017 (відповідно до протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України) до набрання вироку законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Вказана правова позиція підтверджується й висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_12 продовжити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_14 про стягнення з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 матеріальної шкоди у сумі 4000,00 грн. задовольнити у зв`язку з його повним визнанням обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду у сумі 4000,00 грн.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта стягнути з обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 07.04.2017.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк попереднього ув`язнення з 07.04.2017 року ( відповідно до протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України) до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч.5ст.72 КК України(в редакції Закону України №838-V111 від 26.11.2015 року).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити до набрання вироком законної сили.

Визнати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.04.2014 та визнати остаточне покарання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з 07.04.2017.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк попереднього ув`язнення з 07.04.2017 року (відповідно до протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України) до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч.5ст.72 КК України(в редакції Закону України №838-V111 від 26.11.2015 року).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_14 про стягнення з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 матеріальної шкоди у сумі 4000,00 грн. - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду у сумі 4000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення експертизи №1832 від 24.04.2017, №1767 від 21.04.2017 у сумі 615,72 грн., в рівних частинах з кожного.

Речові докази:

-мобільний телефон Lenovo А1000 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_14 - залишити у останньої.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасникам судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надіслати не пізніше наступного дня після проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_21