Справа № 520/328/19
Провадження № 1-кс/520/350/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004964 від 30.12.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим відділом Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0004964, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 30.12.2018 до чергової частини Київського ВП в м. Одесі надійшла заява ОСОБА_6 , про те, що в період з 16.11.2018 до 21.11.2018 року невстановлена особа шляхом вільного доступу встановила несанкціонований пристрій (скиммер) на термінал банку ОЩАДБАНК, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 37/39б, неправомірним шляхом заволоділа грошовими коштами клієнтів банку «ПРИВАТБАНК» у розмірі 29 365 гривень

Також, на виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України, з Причорноморського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції НП України надійшли матеріали, відповідно до яких установлено, що вказаний злочину було вчинено за допомогою компрометації інформації з банківських карток клієнтів ПАТ «КБ «Приватбанк», що було здійснено у приміщенні магазину «Єва», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 37/39. Додатково було установлено, що у вказаному магазині працює ОСОБА_4 , який безпосередньо має відношення до вчинення вказаного злочину, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 05.01.2019, у зв`язку із реальною необхідністю врятувати речі та документи, які мають суттєві відношення до обставин скоєння кримінального правопорушення, тобто відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, за адресою реєстрації ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході проведення якого було виявлено та вилучено зазначені у клопотанні речі.
З метою забезпечення збереження речових доказів, сторона обвинувачення звертається з клопотанням про арешт майна.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання про арешт майна підтримав у повному обсязі, зазначивши, що в клопотанні в частині номеру кримінального провадження було допущено технічну помилку, з урахуванням чого просив вважати вірним номер кримінального провадження № 0004964 від 30.12.2018 року, а також зазначив, що в клопотанні було допущено описку в частині імені та по-батькові ОСОБА_7 , в зв`язку з чим також просив вважати вірним ім`я та по-батькові ОСОБА_4 .
Власник майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна, вказавши, що обшук було проведено без рішення слідчого судді.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно долученої до клопотання постанови про визнання речових доказів від 05.01.2019 року, вилучені в ході проведення обшуку речі,визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження № 0004964 від 30.12.2018 року.
Слідчий суддя вважає переконливими доводи сторони обвинувачення про наявність достатніх підстав вважати, що вищевказані речі та документи є доказами в рамках кримінального провадження, оскільки на зазначені у клопотанні банківські картки ймовірно й перераховувалися грошові кошти, якими згідно клопотання шляхом обману заволодів ОСОБА_4 , що свідчить про те, що такі грошові картки можуть містити відомості, які будуть використані як докази в рамках кримінального провадження, а також про те, що такі грошові картки могли використовуватися як засоби вчинення кримінального правопорушення. В свою чергу карти «Єва» та ноутбук, можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що в сукупності свідчить про наявність необхідності в забезпеченні їх збереження.
Завданням арешту майна, є запобігання можливого приховування, пошкодження вищевказаних речей, що, таким чином, призведе до втрати слідової інформації в рамках кримінального провадження та до ускладнення досягнення завдань кримінального провадження.
В частині невірного зазначення у клопотанні сторони обвинувачення номеру кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, слідчий суддя розглядає вказані неточності як такі, які були допущені стороною обвинувачення помилково, оскільки номер кримінального провадження містить помилку лише в одній цифрі, а саме в порядку її розташування. Між тим, слідчим суддею при розгляді клопотанні перевірено та встановлено, у відповідності до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження здійснюється саме в рамках кримінального провадження за №0004964, а не в рамках кримінального провадження №0004694, як про те зазначено в клопотанні.

Щодо невірного зазначення ініціалів ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначає, що прізвище, ім`я та по-батькові вищевказаної особи до початку розгляду клопотання було встановлено та перевірено, а тому вважає, що слідчим було допущено описку, яка в ході судового розгляду була, крім того, прокурором виправлена.

Щодо доводів власника майна в частині того, що вилучення речей здійснювалося без рішення слідчого судді, слідчий суддя зазначає, що обшук проводився у відповідності до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, яка передбачає можливість проведення вказаної слідчої (розшукової) дії до постановлення відповідної ухвали слідчим суддею.

На підставі вищевикладеного, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третьої особи, достатність правових підстав вважати, що зазначені у клопотанні речі можуть бути використані як докази в рамках кримінального провадження, що свідчить про наявність необхідності в забезпеченні їх збереження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, та таким чином, про необхідність його задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004964 від 30.12.2018 року задовольнити.

Накласти арешт на речі, які 05.01.2019 року були вилучені в ході проведення обшуку за адресою реєстрації ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 , а саме:

1.Банківські карти «Юнікредіт»: №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

2.Банківську карту «Альфа Банк» № НОМЕР_3 ;

3.Банківську карту «Таскомбанк» № НОМЕР_4 ;

4.Банківську карту «Монобанк» № НОМЕР_5 ;

5.Банківські карти «Приватбанк» №№ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 та карта без видимого номеру;

6.Банківські карти «Райффайзен банк Аваль» №№ НОМЕР_15 , НОМЕР_16 ;

7.Банківські карти «Укрсоцбанк» №№ НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 ;

8.Банківську карту «Дельтабанк» № НОМЕР_20 ;

9.Банківську карту «А-банк» № НОМЕР_21 ;

10.Дві карти магазину «Єва»;

11.Ноутбук фірми «Делл» с.н. CHR8H22 чорного кольору.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1