Справа № 589/2354/17
Провадження № 1-кп/589/172/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0000601 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Великописарівського району Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.03.2017 року, близько 18-00 години, ОСОБА_4 перебуваючи в кв. АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне із корисливих мотивів викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, з кухні вказаної квартири викрав холодильник «SWIZER DFR 201», вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №19/119/9-3/1657е від 18.05.2017 - 3843 грн., який належать ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого, з місця скоєння злочину з викраденими майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. ОСОБА_4 суду пояснив, що він знімав у потерпілого квартиру АДРЕСА_2 . 08.03.2017р. йому знадобилися кошти та він викрав холодильник, що стояв на кухні цієї квартири і належав ОСОБА_5 . Холодильник він здав в ломбард.

Обвинувачений не оспорює вартості викраденого майна, не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчиненого ним злочину та щиро розкаюється у вчиненому. Під час розгляду справи він добровільно відшкодував потерпілому всі заподіяні збитки.

Потерпілий звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, зазначивши, що шкода, заподіяна злочином, і заявлена до стягнення у цивільному позові, йому відшкодована повністю.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина останнього у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є середньої тяжкості, особу винного, який офіційно не працевлаштований, має професійно-технічну освіту, раніше не судимий, не одружений, разом з тим має на утриманні малолітню дитину, проживає разом з батьками. Обвинувачений за місцем мешкання характеризується формально, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненому злочині, висловив жаль з приводу вчиненого, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, що підтвердив у своїй заяві потерпілий. Крім того, обвинувачений сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення. Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину та його наслідки, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, обвинувачений заслуговує покарання наближене до мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Разом з тим, зважаючи, що обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», яке було підтримане в судовому засіданні і прокурором, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному.

Відповідно до статті 85 Кримінального кодексу України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув чинності Закон України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».

Згідно з п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Обвинувачений ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII мав дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій на той час не виповнилося 18 років та відносно якої ОСОБА_4 не позбавлений батьківських прав, що підтверджується листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Рівненській області за вих..№ 1831/6446-04.1-04-36 від 05.11.2018р.

Свою вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, який згідно зі статтею 12 Кримінального кодексу України не є тяжким або особливо тяжким злочином, визнав повністю, щиро кається у вчиненому. Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених частиною 4 статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», відтак, він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.

При вирішенні цивільного позову про відшкодування шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Так, ОСОБА_5 за цивільним позовом просить стягнути з цивільного відповідача матеріальну шкоду, яка складається із вартості холодильника, що був викрадений обвинуваченим, у розмірі 3843 грн. 00 коп.

Разом з тим, під час розгляду справи обвинувачений повністю відшкодував потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, сплативши вказану суму.

Тож, суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ЦПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що підсудний в процесі розгляду даної справи добровільно відшкодував заподіяну злочином шкоду, яка була заявлена потерпілим у межах цивільного позову, суд дійшов висновку про відсутність між потерпілим (цивільним позивачем) та ОСОБА_4 предмету спору, що є підставою для закриття провадження у справі в частині розгляду цивільного позову.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який стягнути на користь держави.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».

Провадження у справі в частині розгляду цивільного позову ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 3843 грн. в якості відшкодування збитків, заподіяних злочином - закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи № 19/119/9-3/1657е в розмірі 296 грн. 61 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1