АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддів при секретаріОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю прокурораОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.08.2016 ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.07.2014 і остаточно визначено ОСОБА_7 до відбуття 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

21.12.2018 на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_7 , датоване 04.12.2018, про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

22.01. 2019 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, мотивуючи тим, що суд не встановив жодних підтверджуючих даних про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення та може бути звільнений умовно-достроково від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.01.2019 та застосувати до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовільнити; думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року - умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України). Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті колективу і сумлінне ставлення до громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, праці, визнання вини у вчиненому злочині тощо.

Дослідивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Під час утримання в СІЗО м. Кіровограда допустив одне порушення вимог режиму утримання, за що мав стягнення, яке на даний час погашено у встановленому законом порядку, до праці не залучався, і не мав заохочень.

В Черкаській виправній колонії № 62 відбуває покарання з 24.12.2016, де за час відбування покарання характеризується посередньо. Встановлених правил поведінки та розкладу дня установи дотримується лише під контролем персоналу установи. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, але належні висновки робить для себе не завжди. На виробництві установи не працевлаштований за відсутністю бажання працювати. Участі в роботах по благоустрою відділення та установи не приймає, веде пристосовницький спосіб життя. Заохочень не має. У відношенні до персоналу установи стриманий, не щирий. В колективі засуджених вживається, не конфліктує, підтримує рівні стосунки. Товаришує із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу за напрямком «Духовне відродження» з 23.01.2017 та «Освіта» - навчається з 2017 р. в Черкаській загальноосвітній школі при установі. Соціально-корисні зв`язки підтримує з матір`ю шляхом отримання від неї посилок, стосунки добрі.
12.07.2017 на адміністративній комісії установи розглядалося питання щодо можливості застосування ст. 101 КВК України (переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації), але за рішенням комісії установи було відмовлено, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

26.03.2018 адміністративною комісією установи було відмовлено у застосуванні до засудженого ст. 82 КК України, так як він не стає на шлях виправлення.

11.12.2018 адміністративною комісією установи було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

Наведене дає підстави вважати, що поведінку засудженого ОСОБА_7 в період відбування покарання в Черкаській виправній колонії № 62 не можна назвати в цілому сумлінною.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з доводами засудженого ОСОБА_7 про те, що він своєю поведінкою і ставленням до вчиненого довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки це спростовується наведеними вище фактичними даними.

В матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про те, що за станом здоров`я ОСОБА_7 , не може відбувати покарання у виді позбавлення волі і таких даних засудженим не надано.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2019 року, яка є законною та обґрунтованою, і застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання - відсутні.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 404, 407, 537 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :