Справа № 554/41/17
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 17.01.2019

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Шишаки, Полтавської області, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого водієм ТОВ «Астарта», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно ст. 89 КК України не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Бутенки, Кобеляцького району, Полтавської області, українця, громадянина України, військовослужбовця за контрактом ВЧ НОМЕР_1 , не одруженого, судимого 28.02.2017 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

I.ДОВЕДЕНА ЧАСТИНА ОБВИНУВАЧЕННЯ.

15.11.2015 року ОСОБА_7 у вечірній час отримав смс повідомлення від своєї дівчини ОСОБА_10 - працівника аптеки №49 (мережі «03») по вулиці Європейській, 241А м. Полтави про те, що невідомий чоловік був у неї на роботі та настоював на зустрічі. Одразу після цього ОСОБА_7 взяв із собою товариша - ОСОБА_6 та на автомобілі таксі приблизно о 21.10 годин обидва дістались зупинки громадського транспорту «Боженка» по вулиці Європейській, 241А м. Полтави, де побачили ОСОБА_10 разом із потерпілим ОСОБА_4 . Далі ОСОБА_7 , діючи на ґрунті ревнощів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 підбігли до потерпілого ОСОБА_4 та умисно нанесли йому кулаками, ногами та дерев`яною палицею численних ударів в область голови, тулубу, кінцівок та повалили на землю, чим спричинили йому середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді: забою лівого колінного суглобу, гемартрозу, пошкодження переднього рогу медіального меніску супрапателярний ексудативний сіновіїт, садна шкіри по передній поверхні колінного суглобу, а також легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я у виді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, пара орбітальних гематом справа і зліва, субконьюктивального крововиливу правого ока, множинних підшкірних гематом та саден шкіри голови, обличчя. Коли потерпілий з метою самозахисту застосував пістолет із гумовими кулями, втекли з місця події.

II.КВАЛІФІКАЦІЯ ДІЙ ОБВИНУВАЧЕНИХ.

Дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за попередньою змовою групою осіб.

Також їх дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за попередньою змовою групою осіб.

III.ДОКАЗИ ОБВИНУВАЧЕННЯ ТА МОТИВИ ПЕРЕКВАЛІФІКАЦІЇ СКЛАДУ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ.

Потерпілий ОСОБА_4 суду під присягою показав, що 15.11.2015 року вдень заїздив в аптеку «03» поблизу зупинки «Боженка» м. Полтави, де придбав ліки дитині. В гаманці мав приблизно 5000 грн. купюрами по 100 грн., які зняв напередодні та при розрахунку з фармацевтом ОСОБА_10 відкривав його перед нею. Остання у ході розмови фліртувала з ним та запропонувала оформити дисконтну картку, на що він погодився та заповнив відповідну анкету. За карткою вона попросила заїхати пізніше, а він пообіцяв прибути увечері. Приблизно о 21 годині, їдучи вулицею Європейською м. Полтави, він згадав про картку та під`їхав до вказаної аптеки. Зайшовши всередину для отримання картки, зустрів ОСОБА_10 , яка під час розмови повідомила, що живе далеко, однак відмовилась щоб він її підвозив. Тоді він вийшов та в автомобілі розмовляв по телефону у своїх справах. При цьому, побіля аптеки курив раніше йому незнайомий ОСОБА_7 , який заглянув у його автомобіль, після чого пішов звідти. Через кілька хвилин ОСОБА_10 зачинила аптеку та перейшла на інший бік вулиці до зупинки. Тоді він розвернув автомобіля, під`їхав до неї і запропонував підвезти її додому. На це вона попросила його вийти з автомобіля, мотивуючи, що погано його чує. Виходячи з автомобіля, він листав фотознімки в своєму телефоні, вважаючи, що в нього можливо є у «Вайбері» її фото. Після чого одразу відчув удари в область голови руками та палицею. При цьому один з обвинувачених під час боротьби тягав його за ремінець сумки та одяг, а інший бив по голові. Після отримання кількох ударів, він упав на землю, а обвинувачені потягнули його в темне місце. Проте, йому вдалося перевернутися на живіт та в цей час обвинувачені продовжували наносити йому численних ударів у різні частини тіла. Коли намагався піднятися, били по ногах. Далі почув голос продавчині з кіоску «Кулиничі», яка намагалась з`ясувати, що відбувається та дещо відволікла нападників. Тим часом він зміг витягнути із сумки травматичний пістолет та здійснив постріл вгору, однак це їх не зупинило, тому кілька разів вистрелив у бік обвинувачених, після чого вони втекли в бік центру Полтави. Одразу після цього до нього підійшла жінка з кіоску, надала допомогу та викликала поліцію. Потім він обійшов місцевість та виявив сумку ОСОБА_10 . Також на місці події виявив палицю, якою йому наносились удари та свої ключі, які були в кармані. Інший карман у нього був розірваний та звідти десь зникли 1070 грн., яких він не знайшов. Не виключає, що вони в нього могли випасти під час боротьби через розірваний карман куртки. Із сумки у нього гроші не зникли. Зазначив, що обвинувачені не висловлювали в будь-які формі вимоги передати їм гроші чи інше майно та він не бачив щоб вони у нього щось викрадали. В подальшому близько двох тижнів лікувався в травматології. До нього в лікарню приходили обвинувачені та їх батьки, а також батьки ОСОБА_10 та пропонували повернути гроші, які в нього зникли. Обвинувачених він упізнав. Під час нападу обвинувачені нічого не говорили, лише наносили удари приблизно протягом 3-5 хвилин, а коли втікали хтось крикнув, що його знайдуть. Не виключає у обвинувачених мотиву ревнощів до дівчини та довести будь-яким чином наявність у них корисливого мотиву не може.

Матеріальна шкода виразилась у витратах на лікування та пошкодженні одягу, моральна шкода полягає у душевних стражданнях та болю, викликаних ушкодженням здоров`я, обмежених можливостях організму протягом тривалого часу, втраті можливості повноцінного відпочинку та роботи. Цивільний позов підтримав лише щодо ОСОБА_6 , від позовних вимог до ОСОБА_7 відмовився, оскільки останній йому збитки за вчинені ним протиправні дії повністю відшкодував. Його відмова прийнята судом і в цій частині позовне провадження закрито.

Під час огляду місця події 15.11.2015 року поблизу зупинки громадського транспорту «Боженка» м. Полтави в напрямку с. Розсошенці (протилежному центру міста) виявлено на землі жіночу сумку ОСОБА_10 з речами та грошима в сумі 25 грн. (т. 1 а.с. 117).

Із фотознімків, наданих 16.12.2015 року потерпілим ОСОБА_4 , виконаних 15.11.2016 року безпосередньо після нападу на нього, убачається, що останній має численні садна та розсічення обличчя, порвану куртку в районі рукавів. Також ним надано фотознімки сумки ОСОБА_10 , її кредитної картки та уламка дерев`яної палиці, виявлених на місці пригоди (т.1 а.с. 118-122).

Ще ОСОБА_4 16.12.2015 року видано слідчому виявлений 15.11.2016 року на місці події шматок дерев`яної палиці, якою йому наносили удари, а також свою розірвану куртку та джинси (т.1 а.с. 123-125).

Відповідно до відповіді ТОВ «ТВА-ГРУПП» № 2598/01-02/16 від 22.09.2016 року, ОСОБА_11 працювала в товаристві фармацевтом аптеки №49 по вулиці Європейській, 241А з 01.09.2015 року по 03.06.2016 року, де відсутні відеокамери.

15.11.2015 року вона була на зміні протягом 12 годин та цього ж дня ОСОБА_4 була оформлена картка постійного покупця, що дає право на знижку (т.1 а.с. 126-127).

За даними висновку судово-медичної експертизи № 184 від 23.02.2016 року, у ОСОБА_4 виявлено середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді: забою лівого колінного суглобу, гемартрозу, пошкодження переднього рогу медіального меніску супрапателярний ексудативний сіновіїт, садна шкіри по передній поверхні колінного суглобу, а також легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я у виді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, пара орбітальних гематом справа і зліва, субконьюктивального крововиливу правого ока, множинних підшкірних гематом та саден шкіри голови, обличчя. Указані тілесні ушкодження утворились від багаторазової дії тупих обмежених предметів, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті та інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк і при обставинах, вказаних потерпілим. Утворення цих тілесних ушкоджень також не характерне для самоспричинення чи падіння тіла на площину (т.1 а.с. 142-143).

Під час проведення слідчих експериментів від 17.03.2016 року та 09.06.2016 року перевірено показання потерпілого ОСОБА_4 щодо механізму та обставин спричинення йому тілесних ушкоджень та заволодіння його майном - 15.11.2016 року ( т.1 а.с. 146-154, 156-163).

Ці показання потерпілого, виходячи з висновків додаткових судово-медичних експертиз № 864 від 22.06.2016 року та № 1438 від 10.10.2016 року, узгоджуються з об`єктивними судово-медичними даними. Крім того, експертними дослідженнями підтверджено, що вилучена палиця серед іншого могла бути травмуючим фактором (т.1 а.с. 165-166, 168-169).

Водночас, обвинувачений ОСОБА_6 під час проведеного за його участю слідчого експерименту від 25.10.2016 року зазначав, що у вечірній час 15.11.2016 року, прибувши з ОСОБА_7 до зупинки Боженка м. Полтави, схопив палицю та завдав кілька ударів ОСОБА_4 в область руки щоб вибити пістолет (т.1 а.с.170-179). Однак, такі показання в частині місця заподіяння ударів в ділянку правої руки спростовуються висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1714 від 14.11.2016 року, відповідно до якої, в даній анатомічній ділянці у потерпілого тілесних ушкоджень не виявлено. При цьому, показання ОСОБА_6 дані слідчому не відображали механізму спричинення тілесних ушкоджень (т.1 а.с.181-182).

Проведеною у справі комісійною судово-медичною експертизою № 171 від 23.12.2016 року підтверджені попередні висновки експертиз (т.1 а.с.187-200).

Свідок ОСОБА_12 , 1959 року народження суду під присягою показала, що працює продавцем кіоску «Кулиничі» на зупинці «Боженка» м. Полтави. 15.11.2015 року приблизно о 21.15 год. вона була на роботі одна.

В цей час до магазину підійшли двоє невідомих чоловіків та дивились на вітрину, при цьому один з них сказав, що якщо може щось не так, тоді перейдуть на іншу сторону. Однак, в цей час до зупинки під`їхав автомобіль, водій якого вийшов та пішов до задньої частини автомобіля. В цей час ті два хлопці накинулись на водія, почали сильно бити та збили з ніг. Далі вона не витримала та відкрила двері кіоску, звідки пішло світло і вона бачила все, що відбувалось. Зокрема, нападники били водія, як з`ясувалося ОСОБА_4 , в різні частини тіла, в тому числі якимось предметом, бо було чутно хрустіння. При цьому тягали та рвали його за одяг та сумку, на її зауваження не реагували. Поряд них також стояла дівчина та щось їй відповідала. Потім потерпілий вихопив пістолет та почав стріляти. Нападники та дівчина втекли в різні боки.

Потерпілий залишався лежати, сильно стогнав. Тоді вона допомогла йому перейти до кіоску та сісти, при цьому відволікала його від втрати свідомості. У нього була розірвана куртка, знівечене обличчя, сумка одягнута через плече. Далі вона виходила на місце події, де знайшла ключі. По приїзду поліції там була знайдена жіноча сумка, в якій знаходилась гантель. Також виявили уламок дерев`яної палиці. Інших речей не знайшли. Потерпілий їй говорив, що в кармані до нападу в нього були гроші, після чого зникли.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що в середині листопада 2015 року він працював таксистом на автомобілі Шевролет чорного кольору д.н. НОМЕР_2 служби таксі «1505» по місту Полтава. У цей час він приблизно о 20 20.30 год. отримав замовлення та підвіз обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_6 за їх вказівками від вулиці Вавілова до магазину «Боженківський» м. Полтави, поряд якого була аптека. При цьому вони просили їхати швидше, бо мають встигнути доки не зачинилась ця аптека. Хтось з них говорив, що до дівчини пристає хлопець. Про що ще вони говорили в автомобілі та що в них було при собі не пам`ятає. Далі він висадив обвинувачених і вони швидко пішли в напрямку аптеки. Сказали, що розрахуються пізніше і він чекав. Приблизно за 15 хвилин вони повернулись і один з них заплатив йому 30 грн. за проїзд. На вулиці було темно і він не бачив, що в цей час робили обвинувачені.

Свідок ОСОБА_14 , який є рідним братом потерпілого ОСОБА_4 , показав суду, що 15.11.2015 року після 21 години до нього зателефонував брат та попросив приїхати на зупинку «Боженка», бо його там побили. Прибувши на місце, побачив брата, який сидів у кіоску «Кулиничі». Зі слів продавчині та брата дізнався, що на останнього напередодні напали двоє невідомих, коли він виходив з автомобіля.

Його обличчя було в травмах, в тому числі мались сліди взуття. На місці події знайшли сумку з речами ОСОБА_10 , а також поряд зламану палицю. Далі він особисто відвіз брат в травматологію, де йому надали медичну допомогу та він в подальшому тривалий час лікувався і зазнав матеріальної та моральної шкоди.

Наступного дня до брата в лікарню приходили обвинувачені та їх батьки, а також батьки ОСОБА_10 , які вели себе зухвало і цинічно. Обвинувачені не вважали себе винуватими. Мати одного з обвинувачених взагалі зазначала, що всі питання вирішить з поліцією. При цьому вони пропонували відшкодувати 1000 грн. щоб потерпілий відмовився від обвинувачення, однак брат не погодився. З його слів, у нього з кармана куртки зникло близько 1000 грн., однак нападники також тягали його за сумку і одяг.

Свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 суду показала, що з 01.09.2015 року по травень 2016 року працювала фармацевтом аптеки «03», розташованої неподалік зупинки «Боженка» м. Полтави.

15.11.2015 року (у неділю) вона була на роботі та вдень у неї в аптеці купував ліки для дитини потерпілий ОСОБА_4 , якого раніше не знала. При цьому вона запропонувала йому оформити дисконтну картку, на що він погодився та заповнив відповідну анкету. Останній запитував, чи не страшно їй увечері повертатися додому, коли в неї закінчується робочий день, чи не бажає вона оформити закордонний паспорт та поїхати із ним у подорож, робив їй компліменти. Тим часом вона написала смс повідомлення своєму хлопцю ОСОБА_7 про цього чоловіка. Згодом відвідувач поїхав та пообіцяв увечері повернутися.

Приблизно о 20.40 год. він знову приїхав та запропонував відпочити з ним. О 21 годині вона зачинила аптеку, поставила її на сигналізацію та коли вийшла, побачила в автомобілі ОСОБА_4 , який кликав її помахами руки. Проте, вона перейшла дорогу до зупинки «Боженка» в напрямку с. Розсошенці. ОСОБА_4 в цей час розвернув автомобіля, під`їхав до неї та попросив сісти. Вона не погоджувалась, після чого він вийшов з автомобіля зі зброєю. Водночас, до ОСОБА_4 підбігли ОСОБА_7 з його товаришем ОСОБА_6 і між ними почалася бійка. У цей час якась жінка запитувала у них, що вони роблять. Далі вона почула постріл та відчула біль в області правого стегна. Згодом зрозуміла, що отримала поранення і втекла звідти.

Пізніше по телефону зв`язалась із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та разом пішли до останнього додому, де вона вийняла у себе зі стегна гумову кулю та бачила поранення ребра у ОСОБА_6 . В подальшому із ОСОБА_7 пішли додому. Поліцію та швидку не викликали, чому пояснити не змогла.

Також зазначила, що після першого пострілу на місці події втратила свою сумку, де були її особисті речі, в тому числі гантеля, вагою біля 5 кг. На запитання учасників процесу відповідала, що в аптеці, де вона працювала була кнопка виклику охорони, однак вона нею не користувалась. Наступного дня 16.11.2015 року її в обідній час з роботи забрали до поліції, де вона дала відповідні пояснення, а згодом звернулась до лікарні з приводу отриманої травми. Підтвердила, що на той час проживала спільно із ОСОБА_7 , винаймали квартиру.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які є батьками ОСОБА_10 показали суду, що проживають у селі Бутенки, Кобеляцького району. 16.11.2018 року від доньки дізнались, що напередодні до неї чіплявся потерпілий, після чого між ним та ОСОБА_7 і ОСОБА_6 сталася бійка. В подальшому возили доньку до лікарні, де їй надали допомогу та вона певний час лікувалась. Також зазначили, що їздили до потерпілого ОСОБА_4 , який мав тілесні ушкодження та пред`являв матеріальні претензії.

Свідок ОСОБА_17 , яка є матір`ю ОСОБА_7 , пояснила суду, що в листопаді 2015 року син пояснював, що захищав свою дівчину від невідомого чоловіка. Також вказала, що приїздила до потерпілого в лікарню, де останній говорив, що його побили, просив відшкодувати йому збитки. Крім того, вона бачила травми і в ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_7 свою провину заперечив, позов потерпілого не визнав. Показав суду, що 15.11.2015 року приблизно о 17 годині він зі своїм знайомим ОСОБА_6 за домовленістю пішли до Південного залізничного вокзалу м. Полтави попрацювати вантажниками за погодинним розрахунком. Приблизно об 11.30 год. він отримав смс повідомлення від своєї дівчини ОСОБА_10 про те, що якийсь чоловік приставав до неї та обіцяв провести її додому, цікавлячись до котрої години вона працює. Приблизно о 20.40 год. він знову отримав від неї смс - повідомлення, згідно якого той чоловік знову прийшов і вона не знає, що робити. Тоді він з ОСОБА_6 на таксі терміново поїхали до ОСОБА_10 на роботу. Побіля аптеки вибіг з автомобіля таксі. На іншому боці вулиці побачив ОСОБА_10 біля якої стояв потерпілий з пістолетом. Коли підбіг до них, почав вибивати у потерпілого, якого раніше не знав, пістолет з рук. До нього також приєднався і ОСОБА_6 , у якого в руках нічого не бачив. Однак, після цього він почув постріли та втік. Пізніше по телефону зв`язався із ОСОБА_10 та дорогою зустрів ОСОБА_6 , після чого разом пішли до останнього додому. Також зазначив, що ОСОБА_10 втратила на місці події свою сумку і отримала поранення стегна. Заперечив, що брав у потерпілого гроші чи інше майно. Вказав, що намірів і змови на це не мав, а лише захищав свою дівчину. Жінку свідка з магазину «Кулиничі» не бачив. При цьому не заперечує, що потерпілий міг отримати наявні тілесні ушкодження від його та ОСОБА_6 дій. Матеріальні збитки потерпілому зі свого боку відшкодував повністю.

Обвинувачений ОСОБА_6 суду показав, що приблизно о 17 годині 15.11.2015 року він з ОСОБА_7 пішли до Південного залізничного вокзалу щоб заробити грошей. Приблизно о 20.40 год. на мобільний ОСОБА_7 зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила, що невідомий, який до неї чіплявся наразі чекає в автомобілі поряд аптеки. Тоді вони взяли таксі та поїхали до ОСОБА_10 на роботу. Прибувши, ОСОБА_7 одразу побіг до ОСОБА_10 та почав штовхатись із потерпілим ОСОБА_4 . В останнього він бачив пістолет в руці та щоб його вибити взяв палицю і почав бити нею потерпілого в різні частини тіла. Наніс близько 4-6 ударів, куди саме точно не пам`ятає. Наявності у потерпілого тілесних ушкоджень не заперечує. Далі він почув постріли, відчув біль в області ребер та почав тікати в бік кладовища. Потім зустрів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , із якими пішли до нього додому. При цьому поліції та швидкої не викликали. Лише наступного дня після спілкування в правоохоронних органах звернувся за медичною допомогою. Також зазначив, що ОСОБА_7 міг бачити, що він б`є палицею потерпілого. Підтвердив, що під час нанесення ударів потерпілому, палиця розламалась в останнього на голові. Між тим, заперечив, що викрадав майно потерпілого і те, що мав на це наміри або змову.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_10 щодо отримання ними від потерпілого ОСОБА_4 поранень гумовими кулями підтверджуються також довідками хірурга Полтавської центральної районної клінічної лікарні від 16.11.2015 року (т.1 а.с. 230-231).

Відповідно до обвинувального акту дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за вказаних вище обставин органами досудового розслідування кваліфікувались за ч. 2 ст. 187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Окрім викладеного у розділі I цього вироку, їм ставився в провину напад на потерпілого ОСОБА_4 з метою заволодіння його майном, з корисливих мотивів та відкрите викрадення з карману його куртки грошей в 1070 грн.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3 ст. 337 КПК України).

Виходячи із установлених під час розгляду даного провадження обставин, суд приходить до переконання про необхідність перекваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 із ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, позаяк обвинувачення у викладі органу досудового розслідування не доведене поза розумним сумнівом.

При цьому суд виходить із того, що самі обвинувачені заперечили будь-яку змову на заволодіння чужим майно та вчинення дій саме із цією метою. Вказали, що їх дії були обумовлені «чіплянням» потерпілого до свідка ОСОБА_10 молодої дівчини із якою ОСОБА_7 останнім часом спільно проживав. Потерпілий ОСОБА_4 зазначав, що обвинувачені мовчки наносили йому тілесні ушкодження та в процесі боротьби тягали його за одяг та ремінець сумки, яка в нього висіла через плече, вимог передати їм гроші чи інше майно не висловлювали. Також він не бачив щоб обвинувачені вчиняли дії з цією метою. Моменту зникнення грошей в сумі 1070 грн. не бачив, а виявив це коли побачив розриви на куртці. ОСОБА_10 у справі обвинувачем визначена як свідок, їй обвинувачення не висувалось, тому наявність у її сумці, виявленій на місці пригоди, гантелі яка не використовувалась обвинуваченими не має доказового значення. Остання пояснила, що займалась спортом. Жоден свідок теж не підтвердив, що в потерпілого обвинуваченими було викрадене майно або висловлювались такі вимоги. В обвинувачених обшуки не проводились, гроші, які могли бути предметом викрадення не вилучались.

Натомість викладені докази в їх сукупності доводять умисне спричинення потерпілому з боку обвинувачених легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Потерпілий заявив суду, що в цій частині він підтримує обвинувачення та від нього не відмовляється.

IV.МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ.

При визначенні обвинуваченим покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, які відносяться відповідно до середньої та невеликої тяжкості, вчинені групою осіб за попередньою змовою.

Однак, судом враховуються також і конкретні обставини справи та дані про особу обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_6 працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває.

Обвинувачений ОСОБА_7 проходить військову службу за контрактом, є учасником бойових дій в зоні проведення АТО, не одружений, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є: щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, участь в бойових діях в АТО.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинувачених є вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб.

Суд також приймає до уваги, що обвинувачені просили звільнити їх від покарання у зв`язку з амністією.

На підставі пунктів «в» та «д» ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту").

Враховуючи, що доведеним в судовому засіданні є обвинувачення у вчиненні умисних злочинів невеликої та середньої тяжкості, обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину, а обвинувачений ОСОБА_7 є учасником бойових дій, перешкоди для застосування амністії відсутні, суд приходить до висновку, що обвинувачені підлягають звільненню від призначеного покарання.

V.МОТИВИ ВИРІШЕННЯ ЦИВІЛЬНОГО ПОЗОВУ.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених солідарно 6037 грн. 70 к. матеріальної шкоди та 150 000 грн. моральної шкоди (т.1 а.с. 34-38). Однак під час розгляду справи він відмовився від позовних вимог до ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що той повністю відшкодував йому завдані ним збитки в своїй рівній частині. Його відмова прийнята судом та в цій частині провадження закрито. Водночас, позовні вимоги до ОСОБА_6 підтримав. Ці позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Матеріальна шкода на загальну суму 6037 грн. 70 к. підтверджується, з огляду на доведене в судовому засіданні заподіяння потерпілому середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я, відповідними відомостями щодо його діагнозу, поганого стану здоров`я та необхідності лікування, його призначень та витрат на ліки, діагностику та відновлення одягу, згідно безпосередньо оглянутих судом оригіналів чеків (т.1 а.с. 39-41, 249, 264-265). Половина цієї суми - 3018 грн. 85 к. підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до заподіяних ним збитків та його ролі у вчиненні злочинів.

При визначенні моральної шкоди, завданої потерпілому обвинуваченим ОСОБА_6 суд виходить із засад розумності, добросовісності та справедливості і визначає її в сумі 20 000 грн., з огляду на характер і тривалість страждань потерпілого, викликаних ушкодженням його здоров`я та знівеченням обличчя. Суд також враховує, що потерпілий зазнав і вимушених змін життєдіяльності, зокрема приблизно на місяць був позбавлений можливості працювати за спеціальністю та змушений був тривалий час переживати подію та відстоювати свої права як на досудовому слідстві так і в суді.

МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати на правову допомогу потерпілого ОСОБА_4 , які вказані в його позовній заяві, в рівній частині вимог до ОСОБА_6 в сумі 5 250 грн. підтверджуються відомостями про укладення ним угоди з адвокатом ОСОБА_5 , ордером останньої про надання правової допомоги, її свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №600 від 19.06.2008 року, а також квитанцією № 196 від 03.09.2016 року та даними про систематичну участь останньої в судових засіданнях, у тому числі зі складання позовної заяви з відповідними додатками (т.1 а.с. 16-19, 266). Тому такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у зв`язку зі звільненням від відбування покарання підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_18 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_18 від відбування призначеного покарання.

ОСОБА_19 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі п. «д» ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_19 від відбування призначеного покарання.

Вирок Мар`їнського районного суду Донецької області, від 27.02.2017 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки - виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання скасувати.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 судові витрати на правову допомогу в сумі 5 250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 3018 (три тисячі вісімнадцять) грн. 85 к. на відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Речові докази: дерев`яну палицю знищити, інші речі - повернути за належністю власникам.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 днів із дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1