Справа № 191/4256/18
Провадження № 1-кп/191/328/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001744 від 23.09.2018 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-30.03.2001 Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ст. 17, ч. З ст. 81 КК України до позбавлення волі строком на З роки. Звільнений 02.08.2003 з Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21 по відбуттю строку покарання;
-27.12.2005 Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ст. 395 КК України до арешту строком на 1 місяць. Звільнений 27.01.2006 з Дніпропетровського СГЗО № 3 но відбуттю строку покарання;
22.11.2006 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. Звільнений з Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21 згідно ЗУ «Про амністію» від 09.06.2007;
-15.06.2009 Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки;
05.10.2010 Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць. Звільнений 24.11.2012 з Синельниківської ВК Дніпропетровської області № 94 по відбуттю строку покарання,

-за ч. 2 ст. 186 КК України,за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 будучі раніше судимим за вчинення умисного корисного злочину, у порядку ст. 89 КК України маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, на шлях виправлення не став, для себе належних висновків не зробив і знову, умисно, повторно 22 жовтня 2018 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на вул. Садовій, м. Синельникове, Дніпропетровської області неподалік будівлі № 11 Б, де побачив в руках ОСОБА_5 чоловічу сумочку та маючи раптово виниклий умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що сумочка представляє матеріальну цінність, визначив її як об`єкт свого злочинного посягання.
ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений повторне, відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, усвідомлюючи, що він знаходиться у громадському місці та за його діями можуть спостерігати сторонні особи, які у цей час знаходились поруч, а також те, що його дії носять відкритих характер для ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_7 та невстановленого слідством чоловіка, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, відкрито викрав чоловічу сумочку потерпілого ОСОБА_5 , яка матеріальної цінності для останнього не представляє, в якій знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень, паспорт громадянина України та індивідуальний номер платника податків на ім`я ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «NЕО 1080Р-N003 WCDMA», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 26.10.2018 № 2938/18 становить 1 200 грн. 00 коп., а також зв`язка ключів, які матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_5 не представляють.
Після чого, ОСОБА_8 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду па загальну суму 1 500 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому пояснив, що дійсно 22.10.2018 року приблизно о 23.30 годин будучі в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на вул. Садовій м. Синельникове, Дніпропетровської області, неподалік будівлі № 11 Б, відкрито викрав у ОСОБА_5 сумку в якій знаходились грошові кошти, паспорт громадянина України та індивідуальний номер платника податків на ім`я ОСОБА_5 . Сумку потім спалив. Шкоду частково відшкодував на суму 1200 грн., шляхом повернення майна.

Потерпілий до початку судового розгляду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Покарання просив призначити на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав показання в судовому засіданні, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, та погодився на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та потерпілого, та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що він раніше судимий, хоча має тимчасові заробітки, характеризується за місцем проживання посередньо, а також враховує ту обставину, що шкода завдана кримінальним правопорушенням, потерпілому відшкодована частково, претензій потерпілий до обвинуваченого не має.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів буде достатнім призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі та із застосуванням ст.75 КК України, оскільки є всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Розглядаючи можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Виходячи із всіх встановлених у провадженні обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1, ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Питання розподілу процесуальних витрат судом вирішується в порядку, передбаченому ст.124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, на користь судового експерта ОСОБА_9 , р/р: НОМЕР_1 , витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №2583/18 від 20.09.2018 року в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.
Речові докази, а саме сім-карту оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_2 з номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «NЕО 1080Р-N003 WCDMA», з картою пам`яті на 4 гб., залишок фрагменту тканини чорного кольору зі слідами горіння які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 (а.с24, 33,66.).

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1