Провадження №: 1-кп/752/444/19
У Х В А Л А

07.03.2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,
в ході проведення судового розгляду по кримінальному провадженню №0007637 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
В ході судового розгляду на обговорення учасників кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 331 КПК України, поставлено питання щодо доцільності продовження, зміни або скасування обвинуваченому обраного запобіжного заходу.
Прокурор просив продовжити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в зв`язку із існуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, те, що обвинувачений може впливати на свідків та переховуватись від суду.
Захисник заперечив щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив, що прокурором подано клопотання в порушення вимог закону. Вцілому залишив вирішення даного питання на розсуд суду.
Обвинувачений підтримав свого захисника.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні, тяжкого злочину проти життя та здоров`я. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим в інкримінованому йому злочині, обставини вчинення злочину, відсутність офіційного працевлаштування, постійного місця проживання, будь-яких соціальних зв"язків, а також відсутність даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що на даний час немає обґрунтованих підстав вважати, що зникли ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.
Вирішуючи дане питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»). Суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я, підозра є обгрунтованою, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, спосіб вчинення інкримінованого злочину, суд вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід без змін, оскільки суду не було доведено підстав зменшення ризиків, та, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та забезпечать його належну поведінку.
На даний час, залишаються підстави вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе переховуватися від суду, перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Розглядаючи можливість альтернативного запобіжного заходу, суд з урахуванням вище наведених ознак вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, зможе запобігти встановленим ризикам на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
З урахуванням викладеного суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, та зважаючи на необхідності відкладення судового розгляду, відсутності реальної можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд та відсутності даних про зменшення чи відсутність ризиків для зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_3 дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 05.05.2019 року, включно.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд
ухвалив:
захід забезпечення кримінального провадження, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити до 05.05.2019 року, включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1