ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 647/2991/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/478/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.289 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
захисника: адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження №0000932 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000932 від 20 вересня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Підставою для повернення обвинувального акта прокурору для усунення виявлених недоліків, суд визнав невідповідність цього процесуального документа вимогам ст. 291 КПК України.
Зокрема, повертаючи обвинувальний акт, суд вказав на відсутність в ньому інформації про наявність на утриманні обвинуваченого осіб, які за законом можуть перебувати на такому утриманні. Адреси місця проживання обвинуваченого та потерпілого є неповними, оскільки не вказано поштовий індекс. Не зазначено повні назви експертних установ, які проводили експертизи у даному кримінальному провадженні.
Також суд вказав, що прокурор не мав права зазначати в обвинувальному акті відомості про національність обвинуваченого, оскільки це є конфіденційною інформацією та не виправдовує мету здійснення кримінального провадження, а також може бути наслідком порушення принципу рівності перед законом та судом.
Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації про час вчинення процесуальних дій, а також про винесення слідчим постанови щодо визнання ОСОБА_9 потерпілим, не визнано потерпілим власника транспортного засобу.
В обвинувальному акті відсутній виклад фактичних обставин справи, які встановлені під час досудового розслідування та які повинні передувати сформованому обвинуваченню. Обвинувальний акт підписаний неуповноваженою особою.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2019 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Вказує, що обвинувальний акт у повній мірі відповідає положенням ст.291 КПК України, в ньому викладені фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Стверджує, що суд повернув обвинувальний акт без визначених законом підстав.
Заслухавши доповідь судді, прокурора та захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.
У відповідності до положень п.3 ч.3 ст. 314 КПК України зі стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам ст.291 КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Всупереч вищевказаній нормі кримінального процесуального закону суд першої інстанції безпідставно вказав про необхідність зазначення в обвинувальному акті інформації про наявність на утриманні ОСОБА_8 осіб, які за законом можуть перебувати на такому утриманні, оскільки п.2 ч.2 ст.291 КПК України не передбачає обов`язкової наявності таких відомостей про особу обвинуваченого.
Вказівка ухвали суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті має бути вказаний поштовий індекс місця проживання обвинуваченого та потерпілого, також не ґрунтується на вимогах закону.
Крім того, як вірно вказано в апеляційній скарзі прокурора, ОСОБА_8 з 25 грудня 2018 року перебуває під вартою в рамках іншого кримінального провадження, а тому не зазначення поштового індексу його місця проживання жодним чином не вплинуло на виклик обвинуваченого до суду, так само як і на сповіщення про дату і час попереднього судового засідання потерпілого у кримінальному провадженні, який подав заяву про розгляд справи без його участі.
Доводи суду про необхідність вказівки в обвинувальному акті повних назв експертних установ, які проводили експертизи у даному кримінальному провадженні, позбавлені правових підстав, оскільки згідно п.8 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті має бути вказаний лише розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування).
Відповідно до ч.3 ст.29 КПК України слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідноп.4 ч.2 ст.374 КПК України у вступній частині вироку зазначаються прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи.
Таким чином, вказівка в обвинувальному акті відомостей про національність обвинуваченого жодним чином не порушує конституційних прав обвинуваченого, а навпаки сприяє забезпеченню, передбаченого ч.3 ст.29 КПК України права обвинуваченого виступати в суді рідною мовою.
Колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що відомості про національність обвинуваченого є конфіденційною інформацією та не виправдовує мету здійснення кримінального провадження, та може бути наслідком порушення принципу рівності перед законом та судом, являється помилковим.
Вказівка ухвали суду першої інстанції про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації про час вчинення процесуальних дій та про винесення слідчим постанови щодо визнання ОСОБА_9 потерпілим, суперечить нормам КПК України, оскільки кримінальний процесуальний закон не передбачає обов`язку органу досудового розслідування виносити постанову про визнання потерпілим.
Вказуючи про те, що у даному кримінальному провадженні власника викраденого транспортного засобу не визнано потерпілим, суд вдався до дослідження фактичних обставин провадження, що не входить до переліку питань, які вирішуються під час підготовчого судового засідання.
Так, права особи, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдано шкоди, можуть бути реалізовані шляхом подачі до суду заяви про визнання її потерпілим чи цивільним позивачем ( ст.46 КПК ).
Аналіз обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, дає підстави вважати помилковим висновок суду першої інстанції про його невідповідність вимогам ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, як вони встановлені органом досудового розслідування із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину, тобто прокурором сформульовано обвинувачення та дано правову кваліфікацію вказаного злочину, які дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення.
Суд не має процесуальних повноважень вказувати органу досудового розслідування яким чином він має формулювати обвинувачення тавизначати процесуальний статус учасників кримінального провадження.
Суд вдався до оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.
Згідно п.8 ч.1 ст.3 КПК України керівником органу досудового розслідування є, зокрема, начальник відділення органу Національної поліції та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.
Відповідно до п.6 ч.2 ст.39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений, серед іншого, здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого.
Вказуючи на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 підписаний неуповноваженою особою, а саме виконуючим обов`язки заступника начальника СВ Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 , суд не зважив на вищевказані норми закону, а тому такий висновок суду являється безґрунтовним.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції від 11 квітня 2019 року про повернення обвинувального акта прокурору підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2019 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000932 від 20 вересня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України, скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4