Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/100/18
провадження № 1-кп/368/62/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.11.2018 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000494 від 23.09.2017 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, вдівця, пенсіонера, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення - прокурорів Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_5

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 22.09.2017 р. приблизно о 18 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2101», номерний знаки НОМЕР_1 , рухався по асфальтобетонному покриттю сухої, чистої проїзної частини вул. Богдана Хмельницького в м. Кагарлик Київської області в напрямку автодороги Н-01 сполученням «Київ - Знам`янка».
Під`їхавши до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вул. Б. Хмельницького та автодороги Н-01 сполученням «Київ - Знам`янка» на 84 км+400 м. та перебуваючи на другорядній дорозі, ОСОБА_3 вирішив здійснити маневр лівого повороту на авто дорогу Н-01 сполученням «Київ - Знам`янка» в напрямку в м. Кагарлик.
В цей час ОСОБА_3 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував її зміну, не впевнився у відсутності транспортних засобів, що рухаються по головній дорозі, та не переконався у безпечності маневру, розпочав виїзд на перехрестя вул. Б. Хмельницького та автодороги Н-01 сполученням «Київ - Знам`янка», де у той час по головній дорозі з сторони міста Миронівка Київської області в напрямку міста Кагарлик Київської області рухався автомобіль марки «ЗАЗ Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , не надав перевагу у русі останньому та допустив зіткнення із зазначеним транспортним засобом, чим грубо порушив вимоги дорожнього знаку 2.1 розділу 33 (Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі) та п. 16.11. (На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх і подальшого руху) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ЗАЗ Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав середньої ступені тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку № 52 від 03.01.2018 р. за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_7 виявлено закритого характеру уламковий перелом правої кістки в її середній третині; закритого характеру перелом ліктьового відростку правої ліктьової кістки. Наявні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становили небезпеки для життя потерпілого і призводить до тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 день.
Ушкодження виникли в результаті дії тупих предметів, індивідуальні особливості травмуючи поверхонь яких в ушкодженнях не відобразилися, або внаслідок ударів об такі предмети. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли утворитися «у вказаний у постанові час при вказаних обставинах» - а саме у пасажира легкового автомобіля за обставин автомобільної травми у вигляді зіткнення двох легкових автомобілі, яке сталося близько 18 год. 30 хв. 22.09.2017 р., в результаті ударів об конструктивні елементи салону автомобіля.
Відповідно до висновку експерта № 12-1/2647 від 21.12.2017 р. за результатами проведення судової інженерно - технічної експертизи за спеціальністю «дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» встановлено, що за даних дорожніх обставин, водій автомобіля «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог п. 16.11. Правил дорожнього руху України.
За даних дорожніх обставин, з технічної точки зору, дії водія автомобіля «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не відповідні вимогам п. 16.11. Правил дорожнього руху України.
Водій автомобіля «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , яка полягала у виконанні ним вимог п. 16.11. Правил дорожнього руху України, для чого не було перешкод технічного характеру.
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме отримання ОСОБА_9 середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України не визнав та суду пояснив, що 22 вересня 2017 р. він із дружиною виїхав провідати могили батьків. Побувши біля могил, він повертався до дому. На перехресті доріг він довго стояв та пропускав машини, оскільки це була п`ятниця. Він далеко побачив машину, але думав, що зможе переїхати дорогу. Проте швидкість машини, де їхав потерпілий, була дуже велика 140 км/год. Оскільки вона обігнала машину таксі, в якої швидкість була 120 км/год. Зіткнення його машини та машини, де їхав потерпілий відбулося на його полосі. Окрім того, якщо б потерпілий був пристебнутий ремнем безпеки, то не отримав би тілесне ушкодження. Він вважає, що водій машини, де їхав потерпілий мав технічну можливість уникнути зіткнення з його автомобілем, якби дотримувався швидкісного режиму. Винен водій іншої машини, а не він. У нього великий водійський стаж, за який він жодного разу не порушував Правил дорожнього руху. У нього склалася дуже тяжка ситуація, оскільки у нього на утриманні знаходиться внучка, мати якої померла. Нещодавно померла і його дружина, і йому самому важко її утримувати. Цивільного позову потерпілого він не визнає, оскільки потерпілий по своїй вині отримав тілесні ушкодження.

Проте, винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

?показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що він з товаришем їхав по справах з м. Черкаси до м. Ірпінь, проїжджаючи м. Кагарлик сталося ДТП. Видимість була достатня. Він сидів на передньому пасажирському сидінні і не був пристебнутий ремнем безпеки. Швидкість їхнього автомобіля була не більше 90 км/год. Автомобіль обвинуваченого вони побачили метрів за 50 і він навіть не зупинявся перед тим, як перетинати головну дорогу. ОСОБА_8 гальмував, але це не було достатньо і відбулося зіткнення на його полосі руху. Його забрала швидка допомога і він перебував на лікуванні протягом двох неділь та поніс збитки у вигляді матеріальної шкоди. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , то покладається на погляд суду.

Окрім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками обвинувачення, а саме:
?показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що він має у власності автомобіль марки «ЗАЗ Ланос», номерний знак НОМЕР_2 . Він їхав з товаришем з м. Черкаси до м. Ірпінь. Видимість була хороша. Коли вони їхали, то побачили як з поля виїжджала машина марки жигулі. Він був впевнений, що вказана машина зупиниться та пропустить їх, але машина обвинуваченого продовжувала рух. До зіткнення залишалось приблизно 30 метрів і почав гальмувати, але цього було недостатньо і відбулося зіткнення. Зіткнення відбулося на його полосі руху. У нього в машині був лише один пасажир ОСОБА_7 , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження;
?показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що протокол огляду місця події щодо даного ДТП складала, оскільки була в групі. Працівники поліції, які були присутні на місці ДТП склали схему. Є певні описки у схемі, але це зроблено не навмисно;
?показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що зроблену ним експертизу він підтримує. У потерпілого було виявлено два переломи, які відносяться до середнього ступеню тяжкості. Що стосується ременів безпеки, то вказане питання при первинній експертизі не перевірялося.

Окрім показань свідків, винність обвинуваченого ОСОБА_3 доводиться й письмовими доказами по справі, зокрема:
?витягом з кримінального провадження № 0000494 (т. 1 а.с. 111) вбачається, що 22.09.2017 р. приблизно о 18 годині 30 хв. на автодорозі сполученням Київ - Знамянка на відрізку 85 кілометрі сталося зіткнення автомобіля марки ЗАЗ Ланос, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 та автомобіля ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 . В результаті зіткнення пасажир автомобіля ЗАЗ Ланос ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої руки;
?згідно картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону (т. 1 а.с. 113) вбачається, що до Кагарлицького ВП Обухівського відділу ГУНП в Київській області по телефону запис № 4583 від 22.09.2017 р. надійшло повідомлення про те, що 22.09.2017 року о 18 год. 00 хв. сталося ДТП за участю автомобілів ЗАЗ «Ланос» та «ВАЗ-21011»;
?протоколом огляду місця події від 22.09.2017 р. (т. 1 а.с. 114-115), який було проведено на 84 км + 400 м адміністративної дороги Київ Знам`янка за участю двох понятих та у присутності водія ОСОБА_3 , згідно якого огляд здійснювався: в прохолодну вітряну погоду, при сутінках та штучному світлі фонарів, огляд здійснювався в напрямку с. Липовець Кагарлик. В даному напрямку маються дві смуги зустрічному руху, розділені повздовж розміткою. На місці ДТП розташовані два автомобіля «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , розташований перпендикулярно суцільній лінії, розташована в напрямку с. Липовець. На відстані 5 метрів від подовженої знаходиться заднє праве колесо автомобіля марки «Део Ланос». На узбіччі 2,4 м від узбіччя та лівого колеса автомобіля «Ланос» знаходиться ліве заднє колесо автомобіля «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_1 , який розташований напроти автомобіля марки «Ланос» та в районі задніх колес перебував на дорожній розмітці на відстані 1 м шириною близько 30 см. Крім того, було описано автомобілі та отримані ушкодження внаслідок ДТП. До протоколу ОМП додалося план схема. Два автомобіля марки «ВАЗ 21011» та марки «Део Ланос» були вилучені до Кагарлицького ВП, а також технічний паспорт на автомобіль марки «ВАЗ 21011» та посвідчення водія на ОСОБА_3 ;
?схемою до протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 22.09.2017 року (т. 1 а.с. 116) та ілюстративною таблицею до протоколу ОМП (т. 1 а.с. 117-123), яку було складено слідчим ОСОБА_10 , за участю понятих та водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , де було зафіксовано подію дорожньо транспортної пригоди, що сталося 22.09.2017 р. за участю автомобіля марки «Део Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 та автомобіля марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 ;
?результатом тесту на алкоголь від 22.09.2017 р. (т. 1 а.с. 124), який проведено на тесту «Драгер» та встановлено, що ОСОБА_3 має 0,00 о%;
? результатом тесту на алкоголь від 22.09.2017 р. (т. 1 а.с. 125), який проведено на тесту «Драгер» та встановлено, що ОСОБА_8 має 0,00 о%;
?копією листком непрацездатності (т. 1 а.с. 129) встановлено, що ОСОБА_7 отримав невиробничу травму та перебував на стаціонарному лікуванні з 22.09.2017 р. по 12.10.2017 р.;
?випискою з історії хвороби № 3829/1360 стаціонарного хворого ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 130) вбачається, що ОСОБА_7 поступив до Канівського ЦРЛ 22.09.2017р. та був виписаний 12.10.2017р, діагноз хвороби був закритий уламковий перелом правого плеча та ліктьового відростку правої ліктьової кістки в стані МОС. В фазі незакінченої консолідації. 25.09.17р. була проведена МОС правої плечової кістки блокуючою пластиною та МОС правого ліктьового відростку блокуючою пластиною;
?інформацією головного лікаря КЗ КРР «Кагарлицька ЦРЛ» (т. 1 а.с. 134) встановлено, що 22.09.2017р. о 18 год. 25 хв. каретою ЕМД, за медичною допомогою, до приймального відділення КЗ КРР «Кагарлицька ЦРЛ», був доставлений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 . Був проведений огляд черговим лікарем - хірургом, проведена R-графія черепа, правого плеча та ліктя. Встановлений діагноз: закритий перелом правого плеча. Садна потиличної ділянки голови. Не госпіталізований. 22.09.2017р. о 20 год. 50 хв. за медичною допомогою, до приймального відділення КЗ КРР «Кагарлицька ЦРЛ», звернувся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 . Був проведений огляд черговим лікарем - хірургом, проведена R-графія черепа, грудної клітки. Встановлений діагноз: Забій правої половини грудної клітки. Не госпіталізований. 22.09.2017р. о 20 год. 50 хв. за медичною допомогою, до приймального відділення КЗ КРР «Кагарлицька ЦРЛ», звернулася ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 . Був проведений огляд черговим лікарем - хірургом, проведена R-графія черепа, грудної клітки. Встановлений діагноз: Забій грудної клітки. Саднини тім`яної ділянки голови. Не госпіталізована. Гр. ОСОБА_8 за медичною допомогою до приймального відділення КЗ КРР «Кагарлицька ЦРЛ» не звергався;
?посвідченням водія (т. 1 а.с. 137) на ОСОБА_8 , згідно якого ОСОБА_8 посвідчення водія отримав 23.03.2010р.;
?свідоцтва про реєстрації транспортного засобу (т. 1 а.с. 138), згідно якого ОСОБА_13 є власником транспортного засобу марки «ЗАЗ - DAEWOO», моделі «Lanos D3XS5B4», 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
?полісом № АК/4408891 обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності (т. 1 а.с. 139-140), згідно якого ОСОБА_8 застрахував автомобіль марки «ЗАЗ - DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у ТОВ «Глобус», дія якого до 02 вересня 2018 р.;
?копією медичної карти стаціонарного хворого № 3829/1360 (т. 1 а.с.143-145), згідно якого 22.09.2017 р. до Кагарлицької ЦРЛ поступив ОСОБА_14 з діагнозом закритий перелом лівого плеча, де вказано яке було проведено лікування;
?копією стаціонарного лікування у Канівській ЦРЛ (т. 1 а.с. 148-158), згідно якого ОСОБА_7 перебував на лікуванні у Канівській ЦРЛ;
?висновком експерта № 52, експертиза розпочата та закінчена 03.01.2018 р. (т. 1 а.с. 162-163) встановлено, що за даними наданої медичної документації та рентгенограм у ОСОБА_7 , 1980 р.н., були виявлені тілесні ушкодження. За даними наданої медичної документації та рентгенограм у ОСОБА_7 були виявлені: закритого характеру уламковий перелом правої плечової кістки в її середній третині; закритого характеру перелом ліктьового відростку правої ліктьової кістки. Таким чином, у потерпілого були виявлені дві окремі одиниці ушкоджень. Ушкодження виникли в результаті дії тупих предметів, індивідуальні особливості травмуючих поверхонь яких в ушкодженнях не відобразились, або внаслідок ударів об такі предмети. Наявні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становили небезпеки для життя потерпілого і призводять до тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 день. Ушкодження виникли в результаті дії тупих предметів, індивідуальні особливості травмуючих поверхонь яких в ушкодженнях не відобразились, або внаслідок ударів об такі предмети. Конкретні екземпляри травмуючих предметів за наявними даними встановити неможливо. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли утворитися «у вказаний у постанові час при вказаних обставинах» - а саме у пасажира легкового автомобіля за обставин автомобільної травми у вигляді зіткнення двох легкових автомобілів, яке сталося близько 18 год. 30 хв. 22.09.2017 року, в результаті ударів об конструктивні елементи салону автомобіля;
?висновком експерта № 12-1/2110 від 20.11.2017 р. (т. 1 а.с. 169-172) встановлено, що рульове керування автомобіля марки «ЗАЗ Lanos» номерний знак НОМЕР_2 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Система робочого гальма автомобіля марки «ЗАЗ Lanos» номерний знак НОМЕР_2 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля марки «ЗАЗ Lanos» номерний знак НОМЕР_2 , на момент огляду знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено;
?висновком експерта № 12-1/2111 від 20.11.2017 р. (т. 1 а.с. 178-181) встановлено, що рульове керування автомобіля марки «ВАЗ 2101» номерний знак НОМЕР_1 на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Система робочого гальма автомобіля марки «ВАЗ 2101» номерний знак НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля марки «ВАЗ 2101» номерний номерний знак НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено;
?висновком експерта № 12-1/2123 від 05.01.2018 р. (т. 1 а.с. 187-192) встановлено, що в момент первинного контакту автомобіль марки «ЗАЗ - Ланос» номерний знак НОМЕР_2 контактував передньою частиною автомобіля (передній бампер) із правою боковою частиною автомобіля марки «ВАЗ 2101» номерний знак НОМЕР_1 (переднє праве крило та переднє праве колесо автомобіля)
?висновком експерта № 12-1/2647 від 21.12.2017 р. (т. 1 а.с. 200-207) встановлено, що в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, водій автомобіля марки «ВАЗ 2101» номерний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 , повинен був керуватися вимогами п. 16.11 ПДР України. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, водій автомобіля «ЗАЗ-Ланос» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , повинен був керуватися вимогами п. 12.3 ПДР України. В даній дорожній ситуації, експертом з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «ЗАЗ-Ланос» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України не вбачається. В даній дорожній ситуації, експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «ВАЗ 2101» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 ПДР України, які знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля «ЗАЗ-Ланос» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , з моменту виникнення небезпеки для руху, не мав технічної можливості уникнути зіткнення, шляхом застосування екстреного гальмування. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля «ВАЗ 2101» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів виконання вимог пункту 16.11 ПДР України;
?постановою про приєднання до справи речових доказів (т. 1 а.с. 208), згідно якого автомобіль марки «ЗАЗ-Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику ОСОБА_8 ;
?розпискою про збереження майна переданого на відповідальне зберігання (т. 1 а.с. 209), згідно якого ОСОБА_8 отримав від працівників поліції на відповідальне зберігання: автомобіль «ЗАЗ - Ланос», номерний знак НОМЕР_2 та дав дану розписку т.в.о. начальника СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 ;
?постановою про приєднання до справи речових доказів (т. 1 а.с. 210), згідно автомобіль марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику ОСОБА_3 ;
?розпискою про збереження майна переданого на відповідальне зберігання (т. 1 а.с. 211), згідно якого ОСОБА_3 отримав від працівників поліції на відповідальне зберігання: автомобіль «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 та дав дану розписку т.в.о. начальника СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 ;
?копією технічного паспорту (т. 1 а.с. 227-229), згідно якого технічний паспорт виданий на автомобіль марки «ВАЗ 21011», жовтого кольору, виданий на підставі свідоцтва про спадщину на ОСОБА_3 ;
?водійським посвідчення (т. 1 а.с. 230), згідно якого ОСОБА_3 отримав посвідчення водія 10.04.1976 р.;
?висновком експерта № 15 (експертиза розпочата 08.05.2018 р. та закінчена 22.05.2018 р. (т. 2 а.с. 26-27) встановлено, що за даними наданих медичної документації та рентгенограм у ОСОБА_7 були виявлені: закритого характеру уламковий перелом правої плечової кістки в її середній третині; закритого характеру перелом ліктьового відростку правої ліктьової кістки. При дослідженні матеріалів кримінальної справи №368/100/18 було встановлено, що первинний контакт з автомобілем «ВАЗ-21011» автомобіля «ЗАЗ Ланос», в якому на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_7 , відбувся передньою частиною автомобіля «ЗАЗ Ланос». Відповідно, в момент зіткнення, під дією сили інерції, відбулося, зміщення тіла ОСОБА_7 у напрямку, в цілому, ззаду вперед (відносно автомобіля). ОСОБА_7 , міг «отримати наявні в нього тілесні ушкодження за вказаних обставин ДТП, ... за умови, що потерпілий ... перебував на передньому пасажирському сидінні і був не пристебнутий ременем безпеки». Достовірно визначити, чи «в момент безпосередньо перед зіткненням правою рукою впирався за конструктивні деталі салону» автомобіля ОСОБА_7 , за судово-медичними даними неможливо. Потерпілий з однаковою вірогідністю міг отримати наявні ушкодження також і внаслідок удару правою верхньою кінцівкою, яка перебувала загалом у положенні відведення вперед, об конструктивні елементи салону автомобіля, без здійснення нею цілеспрямованого захисного руху. Автомобільні ремені безпеки призначені для фіксації тулубу та, опосередковано, також і голови особи, яка перебуває в автомобілі. Верхні кінцівки не фіксуються ременем безпеки, та в момент зіткнення автомобіля зі стороннім предметом, під дією сили інерції, за рахунок рухливості у суглобах можуть значно змінювати своє положення і розташування в салоні автомобіля, контактуючи при цьому різними своїми ділянками з конструктивними елементами салону. У ОСОБА_7 мали місце ушкодження в ділянці правої верхньої кінцівки - переломи плечової і ліктьової кісток (останній у ділянці ліктьового суглобу), Таким чином, з урахуванням вказаного вище, з судово-медичної точки зору не можна повністю виключити того, що потерпілий, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні автомобіля, міг отримати наявні переломи кісток правої верхньої кінцівки за обставин загалом фронтального зіткнення з іншим автомобілем, навіть будучи пристебнутим ременем безпеки. Абсолютно достовірно оцінити таку ймовірність лише за даними медичної документації неможливо, так як на неї впливає цілий ряд суто технічних параметрів - наприклад, справність інерційної системи ременя безпеки (від чого залежать інтервал часу її спрацювання і довжина розмотування ременя до моменту його фіксації, що впливає на відстань зміщення тіла потерпілого в салоні) та інші. Слід зазначити, що зафіксовані на зобр. № 9 «Ілюстративної таблиці до протоколу ОМП від 22.09.2017 р.» дві ділянки пошкодження лобового скла автомобіля «ЗАЗ Ланос» у вигляді систем із радіально-концентричних ліній, які розташовані практично у проекціях розташування сидінь водія і пасажира, з найбільшою вірогідністю вказують на значне зміщення цих осіб у момент зіткнення в напрямку ззаду вперед всередині салону автомобіля;
?протоколом огляду місця події від 25.06.2018 р. (т. 2 а.с. 58-60), ілюстративною таблицею до протоколу ОМП (т. 2 а.с. 61-65), схемою до протоколу (т. 2 а.с. 66) та диском DVD-R диском (т. 2 а.с. 67), який було проведено за участю обох водіїв, які повідомили про відомі їм обставини події;
?висновком експерта № 12-1/1208 від 05.10.2018 р. (т. 2 а.с. 117-124), згідно якої встановлено, що за даних дорожніх обставин водій автомобіля «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України. За даних дорожніх обставин водій автомобіля «ЗАЗ- DAEWOO», моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Встановити точне розташування місця зіткнення, що відбулося 22 вересня 2017 року між автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем марки «ЗАЗ- DAEWOO», моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 не представляється можливим, по причині вказаній в дослідницькій частині висновку. Підтвердити чи спростувати покази водія автомобіля «ЗАЗ- DAEWOO», моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , надані ним під час проведення огляду місця події 25,06.2018 року що до розташування місця зіткнення, не представляється можливим, по причині вказаній в дослідницькій частині висновку. Підтвердити чи спростувати покази водія автомобіля «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , надані ним під час проведення огляду місця події 25.06.2018 року щодо розташування місця зіткнення, не представляється можливим, по причині вказаній в дослідницькій частині висновку. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. З технічної точки зору в діях водія автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 , невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які могли б знаходитись в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. При виконанні вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, водій автомобіля «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «ЗАЗ- DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 , на що у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 рухаючись зі швидкістю 85...90 км/год не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 шляхом застосування екстреного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору швидкість руху обрана водієм автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 85...90 км/год. не може перебувати у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідно до вимог Правил дорожнього руху України автомобіля «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 в даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був не продовжувати або не відновлювати рух, тому частина питання щодо швидкості автомобіля марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка може перебувати у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 вересня 2017 року, не вирішувалась. З технічної точки зору швидкість руху обрана водієм автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 85...90 км/год. не може перебувати у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідно до вимог Правил дорожнього руху України автомобіля «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 в даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був не продовжувати або не відновлювати рух, тому частина питання щодо швидкості автомобіля марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка може перебувати у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 вересня 2017 року, не вирішувалась.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Судом всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у
передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними
та допустимими.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом;сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню;процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог чинного кримінального законодавства, кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України характеризується трьома ознаками а) діянням; б) наслідками; в) причинним зв`язком між діянням і наслідками. Діяння (дія чи бездіяльність) полягає в порушенні правил безпеки руху й експлуатації транспорту, а саме: Правил дорожнього руху України, введених в дію з 01.01.2002 р., затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р.

Що стосується твердження захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про те, що протоколом огляду місця події від 22.09.2017 р. та схемою до нього є недопустимими доказами, а також всі виконанні експертизи, які опираються на вказаний доказ, оскільки були порушення при їх складанні, суд не може взяти до уваги таке твердження, виходячи з наступного. Згідно ст.. 87 КПК України передбачено, коли доказ можливо визнати недопустимим. При вирішення питання про допустимість та належність досліджених судом доказів суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який звертав увагу, що щодо оцінювання доказів на предмет їх належності та допустимості це виключно прерогатива судів (Шабельник проти України), а порядок збирання доказів має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме праву на свободу та особисту недоторканість, повагу до приватного та сімейного життя статті 5 та 8 Конвенції. У суду відсутні будь-які сумніви в достовірності зафіксованих в процесуальних документах, складених за результатами проведених слідчих дій, фактів, оскільки вони послідовні та узгоджується між собою, отримані в порядку визначеному КПК України та без порушень основних прав і свобод закріплених в Конвенції.

Що стосується твердження обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника адвоката ОСОБА_6 про те, що потерпілий винен в отриманні ним ушкодження, оскільки не був пристебнутий ременем безпеки, то вказане спростовується висновком експерта № 15 (експертиза розпочата 08.05.2018 р. та закінчена 22.05.2018 р.), згідно якого при дослідженні матеріалів кримінальної справи №368/100/18 було встановлено, що первинний контакт з автомобілем «ВАЗ-21011» автомобіля «ЗАЗ Ланос», в якому на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_7 , відбувся передньою частиною автомобіля «ЗАЗ Ланос». Відповідно, в момент зіткнення, під дією сили інерції, відбулося, зміщення тіла ОСОБА_7 у напрямку, в цілому, ззаду вперед (відносно автомобіля). ОСОБА_7 , міг «отримати наявні в нього тілесні ушкодження за вказаних обставин ДТП, ... за умови, що потерпілий ... перебував на передньому пасажирському сидінні і був не пристебнутий ременем безпеки». Достовірно визначити, чи «в момент безпосередньо перед зіткненням правою рукою впирався за конструктивні деталі салону» автомобіля ОСОБА_7 , за судово-медичними даними неможливо. Потерпілий з однаковою вірогідністю міг отримати наявні ушкодження також і внаслідок удару правою верхньою кінцівкою, яка перебувала загалом у положенні відведення вперед, об конструктивні елементи салону автомобіля, без здійснення нею цілеспрямованого захисного руху. Автомобільні ремені безпеки призначені для фіксації тулубу та, опосередковано, також і голови особи, яка перебуває в автомобілі. Верхні кінцівки не фіксуються ременем безпеки, та в момент зіткнення автомобіля зі стороннім предметом, під дією сили інерції, за рахунок рухливості у суглобах можуть значно змінювати своє положення і розташування в салоні автомобіля, контактуючи при цьому різними своїми ділянками з конструктивними елементами салону. У ОСОБА_7 мали місце ушкодження в ділянці правої верхньої кінцівки - переломи плечової і ліктьової кісток (останній у ділянці ліктьового суглобу). Таким чином, з урахуванням вказаного вище, з судово-медичної точки зору не можна повністю виключити того, що потерпілий, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні автомобіля, міг отримати наявні переломи кісток правої верхньої кінцівки за обставин загалом фронтального зіткнення з іншим автомобілем, навіть будучи пристебнутим ременем безпеки.

Що стосується твердження захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про те, що органом досудового розслідування, так і під час судового розгляду не встановлено точного місця зіткнення, суд не приймає до уваги, оскільки за клопотанням сторони обвинувачення було призначено та проведено протокол огляду місця події, під час якого перевірялися показання обох водіїв та згідно висновку експерта № 12-1/1208 від 05.10.2018 р. встановлено, що підтвердити чи спростувати покази водія автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , надані ним під час проведення огляду місця події 25.06.2018 року щодо розташування місця зіткнення, не представляється можливим, по причині вказаній в дослідницькій частині висновку, так і підтвердити чи спростувати покази водія автомобіля «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , надані ним під час проведення огляду місця події 25.06.2018 року що до розташування місця зіткнення, не представляється можливим, по причині вказаній в дослідницькій частині висновку, тому первинні дані встановлені органом досудового розслідування є тими даними, які найбільш вирогідними у даній ДТП.

Що стосується твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що швидкість автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 була великою, а саме: понад 140 км/год. та може бути причиною ДТП, суд не приймає, оскільки спростовується висновком експерта № 12-1/1208 від 05.10.2018 р., а саме: з технічної точки зору швидкість руху обрана водієм автомобіля «ЗАЗ- DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 85...90 км/год. не може перебувати у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 рухаючись зі швидкістю 85...90 км/год. не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 шляхом застосування екстреного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для руху.

Суд сприймає позицію обвинуваченого ОСОБА_3 щодо невизнання вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: невиконання вимоги дорожнього знаку 2.1 розділу 33 (Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі) та п. 16.11. (На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх і подальшого руху) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., та сприймає його позицію як позицію захисту із метою уникнення відповідальності обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення.

Показання потерпілого і свідків є узгодженими та послідовними, відповідають іншим обставинам події, а тому суд сприймає їх як правдиві, так як вони підтвердженні висновками експертиз проведені як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду.

Оцінюючи вищевказані зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до беззаперечного висновку, що вина ОСОБА_3 невиконання вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків отриманням середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 доведена в повному обсязі показаннями потерпілого ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , письмовими доказами, в т.ч. висновками експертиз.

За таких підстав, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог невиконання вимог п. 16.11. (На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх і подальшого руху) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., р., перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та отриманням тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості ОСОБА_7 .

Судом також враховано позиція ЄСПЛ щодо розуміння доведеності вини поза розумним сумнівом сформованим в рішенн «Коробов проти України», 2011 рік п. 65, де зазначено, що суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. А також в рішенні «Авшар проти Туреччини», де зазначено таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд вважає вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, доведеною.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту серії НОМЕР_3 , виданого 09 січня 1997 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Кагарлик Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно характеристики, виданою виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області вбачається, що на громадянина ОСОБА_3 при міськвиконкомі на даний час компрометуючих та інших матеріалів немає.

Згідно вимоги про судимість № 5144/109/1009.1/02-17 від 26.09.2017 р. станом на 03.10.2017 року ОСОБА_3 рахується як такий, що раніше не судимий.

Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 595 обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 335 обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином невеликої тяжкості.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Однак, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відтак, приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства.
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої орган пробації вважає беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою похилого віку, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, про призначення покарання у вигляді штрафу.
Щодо покарання у виді виправних робіт, то вказане покарання суд не може призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки він є особою пенсійного віку та не працює.
Щодо покарання у виді арешту, то суд приходить до висновку про те, що його виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим суд не обирає йому даний вид покарання, так як воно пов`язане в триманні засудженого в умовах ізоляції.
Що стосується покарання у виді обмеження волі, то вказане покарання не можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки він є особою, яка досягла пенсійного віку.
Саме таке покарання, з врахуванням обставин вчинення злочину, його наслідків, шкода, завдана злочином, невідшкодована, даних про особу обвинуваченого, позиції прокурора та потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Щодо додаткової міри покарання, то суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 порушив Правила дорожнього руху і це призвело до отримання середнього ступеню тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 , тобто хоч він і вчинив злочин невеликої тяжкості, але не відшкодував збитки, пробачення не просив, а тому він повинен нести відповідальність у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

До Кагарлицького районного суду Київської області з позовом звернувся ОСОБА_7 та просить суд стягнути із ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 20.000 грн., а також стягнути понесенні ним витрати за надання правової допомоги адвоката за складання позовної заяви - 800 гривень, обґрунтовуючи позов наступним.
22.09.2017 року ОСОБА_3 біля 18.30 годин керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2101, 7109 КХ рухався в напрямку автодороги Київ-Знам`янка, перебуваючи на другорядній дорозі здійснив маневр лівого повороту на автодорогу Київ-Знам`янка, не впевнився у відсутності транспортного засобу, де в цей час їхав він по головній дорозі зі сторони м. Миронівка в напрямку м. Кагарлик в автомобілі ЗАЗ-Ланос, під керуванням водія ОСОБА_8 , внаслідок грубого порушення відповідачем правил дорожнього руху сталося зіткнення.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди він, як пасажир, отримав середньої ступені тяжкості тілесні ушкодження. Він перебував на стаціонарного лікуванні з 22.09.2017 р. по 12.10.2017 р., він змушений був перенести дві операції, під час яких йому були поставлені пластини правої плечової кістки, правого ліктьового відростку. Тяжкість та категорія тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 18.12.2017 року.
Також на нього чекає ще операція щодо зняття вищевказаних пластин. Відповідачу висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України внаслідок порушення ОСОБА_3 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України.
Відповідачем ОСОБА_3 не відшкодовано йому із матеріальних збитків - жодної копійки. Розмір матеріальних збитків внаслідок лікування , на сьогоднішній день становить ~ 20 000 грн.
Спричинені йому середньої тяжкості тілесного ушкодження знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи з порушенням ОСОБА_3 вимог п.п. 2.1 Правил дорожнього руху України.
Ним витрачено на складання позовної заяви - 800 гривень, інших судових витрат не планує.
Цивільний позивач ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав та просив врахувати зауваження захисника обвинуваченого та задовольнити його вимоги.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_7 визнають частково та вважають, що вони підлягають до задоволення, а саме: прийняти рішення про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 1978 грн. 77 коп., виходячи з наступного. Відповідно до ст. 43 ЦПК України відповідач, має право подавати докази, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження відповідач, як учасник справи, викладає письмові свої вимоги заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відповідно до ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову, після одержання позовної заяви відповідач має право подати до суду письмове заперечення проти позову. Вважають, що вимоги позивача являються частково незаконними, безпідставними та необгрунтованими, крім того останній не надав суду необхідних належних до допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові щодо відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, а тому даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Дійсно, 22.09.2017 року ОСОБА_3 тобто відповідач, приблизно о 18 год. 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 , рухався в напрямку автодороги КиївЗнам`янка та перебуваючи на другорядній дорозі здійснив маневр лівого повороту на автодорогу Київ-3нам`янка, не впевнившись у відсутності транспортного засобу, де в цей час їхав по головній дорозі зі сторони ст. Миронівка в напрямку м. Кагарлик автомобіль ЗАЗ-Ланос, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , що призвело до зіткнення цих автомобілів, в результаті пасажир автомобіля «ЗАЗ-Ланос» ОСОБА_7 , тобто позивач, отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Позивач, ОСОБА_7 в пред`явленому ним позові посилається на те, що внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди йому, як пасажиру автомобіля ЗАЗ-Ланос, внаслідок неправомірних дій з боку відповідача була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 20000 грн., які він витратив на лікування травм отриманих ним в даній дорожньо-транспортній пригоді. В обґрунтування розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, останній надав суду довідку лікаря Канівської районної лікарні, який здійснював лікування позивача, з проставленням печатки лікаря, в яких зазначено перелік лікарських засобів та їх кількість, які нібито були використані під час лікування та відновлення здоров`я позивача, та значну кількість накладних, товарних та фіскальних чеків. Однак, надані позивачем розрахункові документи не всі можуть бути доказами про витрачання коштів на придбання в період лікування лікарських препаратів, зазначених в довідці лікаря. Адже, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил торгівлі лікарськими засобами в аптечних закладах» № 1570 від 17.11.2004 р. ( із змінами та доповненнями) у п. 4.14 правил реалізації лікарських засобів однозначно визначено: Відповідно до чинного законодавства під час продажу лікарських засобів розрахунки зі споживачами проводяться через належним чином зареєстровані та внесені до Державного реєстру електронні контрольно-касові апарати з обов`язковою видачею касового чека. Отже, накладні, а також товарні чеки, надані позивачем як докази купівлі ліків без підтвердження касовим чеком не можуть бути належними та допустимими доказами про спричинення матеріальної шкоди. Крім того, довідка лікаря також не свідчить про придбання та витрачання коштів позивачем на придбання лікарських засобів для лікування, і не може бути належним та допустимим доказом для відшкодування шкоди як витрат понесених позивачем на придбання лікарських препаратів. Таким чином, враховуючи вищевикладене, він погоджується з тим, що він дійсно сплатив кошти в сумі 304 грн. (48+122+134) в аптеці м. Кагарлика 22.09.2017 року, 345 грн. 32 коп. згідно чеків від 23.09.2017 року, 427 грн. 19 коп. згідно чеків від 25.09.2017 року, 600 грн. 83 коп. згідно чеків від 25.09.2017року, 236 грн.65 коп. згідно чеків від 25.09.2017року, 64 грн.78 коп. згідно чеків від 05.10.2017 року. Отже на загальну суму 1978 грн. 77 коп.

Суд, вислухавши позивача, відповідача та його представника, вивчивши подані до цивільного позову докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 22.09.2017 р. приблизно о 18 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2101», номерний знаки НОМЕР_1 , рухався по асфальтобетонному покриттю сухої, чистої проїзної частини вул. Богдана Хмельницького в м. Кагарлик Київської області в напрямку автодороги Н-01 сполученням «Київ - Знам`янка».
Під`їхавши до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вул. Б. Хмельницького та автодороги Н-01 сполученням «Київ - Знам`янка» на 84 км+400 м. та перебуваючи на другорядній дорозі, ОСОБА_3 вирішив здійснити маневр лівого повороту на авто дорогу Н-01 сполученням «Київ - Знам`янка» в напрямку в м. Кагарлик.
В цей час ОСОБА_3 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував її зміну, не впевнився у відсутності транспортних засобів, що рухаються по головній дорозі, та не переконався у безпечності маневру, розпочав виїзд на перехрестя вул. Б. Хмельницького та автодороги Н-01 сполученням «Київ - Знам`янка», де у той час по головній дорозі зі сторони міста Миронівка Київської області в напрямку міста Кагарлик Київської області рухався автомобіль марки «ЗАЗ Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , не надав перевагу у русі останньому та допустив зіткнення із зазначеним транспортним засобом, чим грубо порушив вимоги дорожнього знаку 2.1 розділу 33 (Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі) та п. 16.11. (На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх і подальшого руху) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ЗАЗ Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав середньої ступені тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку експерта № 52 від 03.01.2018 р. за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_7 виявлено закритого характеру уламковий перелом правої кістки в її середній третині; закритого характеру перелом ліктьового відростку правої ліктьової кістки. Наявні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становили небезпеки для життя потерпілого і призводить до тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 день.
Ушкодження виникли в результаті дії тупих предметів, індивідуальні особливості травмуючи поверхонь яких в ушкодженнях не відобразилися, або внаслідок ударів об такі предмети. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли утворитися «у вказаний у постанові час при вказаних обставинах» - а саме у пасажира легкового автомобіля за обставин автомобільної травми у вигляді зіткнення двох легкових автомобілі, яке сталося близько 18 год. 30 хв. 22.09.2017 р., в результаті ударів об конструктивні елементи салону автомобіля.
Відповідно до висновку експерта № 12-1/2647 від 21.12.2017 р. за результатами проведення судової інженерно - технічної експертизи за спеціальністю «дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» встановлено, що за даних дорожніх обставин, водій автомобіля «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог п. 16.11. Правил дорожнього руху України. За даних дорожніх обставин, з технічної точки зору, дії водія автомобіля «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не відповідні вимогам п. 16.11. Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , яка полягала у виконанні ним вимог п. 16.11. Правил дорожнього руху України, для чого не було перешкод технічного характеру. Порушення водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме отримання ОСОБА_9 середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Главою 82 ЦК України щодо відшкодування шкоди.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я), фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликанні необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_7 отримав середнього ступеню тяжкості та знаходився на лікуванні з 22.09.2017 р. по 12.10.2017 р.

Згідно висновку експерта № 52 (розпочата 3.10.2017 р. та закінчена 3.11.2017 р.) встановлено, що за даними наданої медичної документації та рентгенограм у ОСОБА_7 , 1980 р.н., були виявлені тілесні ушкодження. За даними наданої медичної документації та рентгенограм у ОСОБА_7 були виявлені: закритого характеру уламковий перелом правої плечової кістки в її середній третині; закритого характеру перелом ліктьового відростку правої ліктьової кістки. Таким чином, у потерпілого були виявлені дві окремі одиниці ушкоджень. Ушкодження виникли в результаті дії тупих предметів, індивідуальні особливості травмуючих поверхонь яких в ушкодженнях не відобразились, або внаслідок ударів об такі предмети. Наявні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становили небезпеки для життя потерпілого і призводять до тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 день. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли утворитися «у вказаний у постанові час при вказаних обставинах» - а саме у пасажира легкового автомобіля за обставин автомобільної травми у вигляді зіткнення двох легкових автомобілів, яке сталося близько 18 год. 30 хв. 22.09.2017 року, в результаті ударів об конструктивні елементи салону автомобіля.

Згідно виписки з історії хвороби № 3829/1360 стаціонарного хворобу ОСОБА_7 , 1980 року народження, вбачається, що ОСОБА_7 поступив до Канівського ЦРЛ 22.09.2017 р. з діагнозом закритий уламковий перелом правого плеча та ліктьового відростку правої ліктьової кістки в стані МОС. В фазі незакінченої консолідації та був виписаний 12.10.2017 р. Поступив зі скаргами на болі в області правого плеча, правого ліктьового суглобу. Амнез захворювання: захворів внаслідок травми при ДТП. В Кагарлицькій ЦРЛ була накладена гіпсова лангета. Обстеження проведено 23.09.17 р. Була проведена операція 25.09.17р. МОС правої плечової кістки блокуючою пластиною; МОС правого ліктьового відростку блокуючою пластиною. Стан хворого відносно задовільний. Температура в нормі. Скарг особливих не має. В легенях дихання везикулярне, шкіра та слизові чисті. Виписується в задовільному стані.

Згідно довідки, виданої лікарем травматологом Канівської центральної районної лікарні вбачається, що ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Канівської ЦРЛ: з 22.09.17р. по 12.10.17р. з діагнозом: закритий уламковий перелом правого плеча та ліктьового відростку правої ліктьової кістки в стані МОС. В фазі незакінченої консолідації. Була проведена операція: 25.09.17р. МОС правої плечової кістки блокуючою пластиною; МОС правого ліктьового відростку блокуючою пластиною.
За період лікування хворий одержав медикаментозне лікування придбане за свої кошти, а саме: гепарин 5000-1 фл.; фраксипарин 0,3-5 фл.; стерофундин 1000-4 фл.; налбуфін 5 амп.; аналгін 50%-2,0-20 амп.; дімедрол 1%-1,0-20 амп.; кеторол 20 амп.; Л-лізин 5,0-14 амп.; натрію хлорид 0,9%-100,0-10 фл.; нейрорубін 10 амп.; етамзілат 12,5%-4 амп.; мовіназа 20 табл.; діклоберл 5 амп.; цефтріаксон 1,0-20 фл.; лідокаїн 2%-2,0-20 амп.; лінкоміцин 30%-2,0-20 амп.; левофлоксацин 500 мл.-12 фл.; система одноразова 20 шт.; шприц 5,0-100 шт.; шприц 10,0-10 шт.; шприц 20,0-10 шт.; спирт 100,0-2 флакон; рукавички н/стерильні -20 пар; вата 100,0 1 упак.

Відповідно до фіскальних чеків, наданих позивачем ОСОБА_7 , ним витрачено на лікування необхідних ліків та медичних препаратів на загальну суму 20 000 грн. 00 коп.
Разом з тим, для визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди, в частині витрат на ліки, судом не можуть бути взяті до уваги витрачені позивачем ОСОБА_7 кошти на суму 4073 грн. 90 коп., а саме:
?відшкодування витрат позивача на ліки на загальну суму 557 грн. 17 коп., оскільки у товарному чеку та квитанції зазначена дата 19.09.2017 р., а дорожньотранспортна пригода сталася 22.09.2018 р., тобто витрати понесені ще до події;
?відшкодування витрат позивача на ліки на загальну суму 1011 грн. 24 коп., оскільки є лише товарний чек, а квитанції на суму вказану у чеку немає, тому не зрозуміло чи понесені були ці витрати;
?відшкодування витрат позивача на ліки на загальну суму 204 грн. 20 коп., то вказаний товарний чек не має квитанції на вказану суму і виписаний даний товарний чек 30.01.2018 р., хоч і вказано за 29.09.2017 р. ;
?відшкодування витрат позивача на ліки на загальну суму 39 грн. 60 коп., оскільки мається невідповідність у датах, а саме: дата у товарному чеку вказана 01.09.2017 р., а квитанція вибита за 01.10.2017 р.;
?відшкодування витрат позивача на ліки на загальну суму 99 грн. 50 коп. чек від 06.02.2018 р. та на загальну суму 76 грн. 90 коп. чек від 06.02.2018 р. , то не зрозуміло коли вказані ліки були призначення та у зв`язку з якою хворобою;
?відшкодування витрат позивача на ліки на загальну суму 129 грн. 60 коп. чек від 06.02.2018 р. та на загальну суму 115 грн. 20 коп. чек від 06.02.2018 р. то не зрозуміло, коли були призначення лікарем та у зв`язку з якою хворобою;
?відшкодування витрат позивача на ліки на загальну суму 1 840 грн. 49 коп., оскільки виписаний товарний чек 09.02.2018 р., а дата у ньому вказана за 05.10.2017 р., а також відсутня квитанція на зазначену суму.

Проте, суд вважає, що витрати на ліки на загальну суму 3094 грн. 88 коп. потрачені позивачем ОСОБА_7 підлягають до задоволення і стягнення їх з відповідача, оскільки вказані ліки були придбанні для лікування ушкодження отриманого ним від протиправних дій відповідача і були необхідні йому для проведення лікування це квитанції, які витрачені на лікування у м. Кагарлик Київської області від 22.09.2017 р. 134,00 грн., 48,00 грн. та 122,00 грн. та квитанції, які витрачені на лікування у м. Канів 23.09.2017 р. 345 грн. 32 коп., 25.09.2017 р. 5,63 грн., 23.09.2017 р. 164,65 грн., 23.09.2017 р. 75,85 грн., 25.09.2017 р. 419,70 грн., 25.09.2017 р. 236,65 грн., 25.09.2017 р. 600,83 грн., 25.09.2017 р. 427,19 грн., 26.09.2017 р. 11,00 грн., 27.09.2017 р. 85,14 грн., 27.09.2017 р. 5,65 грн., 27.09.2017 р. 90,90 грн., 28.09.2017 р. 115,78 грн., 28.09.2017 р. 1,80 грн., 28.09.2017 р. 44,41 грн., 28.09.2017 р. 48,53 грн. , 30.09.2017 р. 39,60 грн., 05.10.2017 р.- 64,78 грн., 02.10.2017 р. 7,47 грн.

Відповідно до рахунків фактур щодо набору металоконструкцій на суму 6520,00 грн. та на суму 5580,00 грн., то вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки саме із за протиправних дій відповідача виникла необхідність у проведенні операції та у використанні вказаних медичних препаратів.

Тому суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 15 194 грн. 88 коп., а в іншій частині суд вважає позовні вимоги недоведеними та відмовляє в їх задоволенні.

Стосовно судових витрат за юридичні послуги в сумі 800 грн. 00 коп., то вказані витрати не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.. 137 ЦПК України передбачено витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Офіційне тлумачення поняття „правова допомога було дане у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. у справі №1-23/2009 (справа про правову допомогу). Відповідно до п.3.2 цього Рішення правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
На підтвердження витрат на правничу допомогу на розгляд суду не надано відповідної квитанції про їх оплату, ордер чи договір про надання правової допомоги та відсутній розрахунок таких витрат. З цих підстав відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки вони належним чином не підтверджені, тому в цій частині вимог суд позивачу відмовляє.

Що стосується витрат по сплаті судового збору, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв`язку з розглядом цієї справи з урахуванням положень ст.. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та того, що на час подання до суду позовної заяви про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди позивач ОСОБА_7 був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а саме: 2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено.
Оскільки судом частково задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної школи на суму 15 194 грн. 88 коп., що становить 76 %, тому з позивача на користь держави слід стягнути судові витрати в сумі 535,65 грн. (704,80,00/100х76).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання та просив при прийнятті рішення про витрати за проведенні експертизи за можливості звільнити обвинуваченого від їх оплати повністю, оскільки обвинувачений має повних 86 років та є особою похилого віку.

Що стосується витрат, пов`язаних із залученням експертів, то слід зазначити наступне.
Згідно ч. 2 ст.. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк при цьому необхідно врахувати лише майновий стан обвинуваченого, щодо якого будь яких документів стороною захисту надано не було, тому оцінити матеріальне становище обвинуваченого суд не може, але інших даних враховувати необхідності не має, так як вони не передбачені ст.. 119 КПК України, а тому відсутні підстави для застосування ст.. 119 КПК України до обвинуваченого при розгляді питання про витрати за залучення експертів.
Окрім того, саме із за того, що обвинуваченим робилися припущення щодо винності саме потерпілого, а не його, судом призначалася експертиза навіть під час судового розгляду, тобто витрати за залучення експертів повинен понести обвинувачений.
Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого в дохід держави слід стягнути процесуальні витрати за проведення експертиз.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строк на два роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 15 194 (п`ятнадцять тисяч сто дев`яносто чотири) грн. 88 коп.
У задоволені решти вимог ОСОБА_7 відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , процесуальні витрати на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 535 (п`ятсот тридцять п`ять) грн. 65 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , процесуальні витрати на користь держави вартість судової інженерно - технічної експертизи № 12-1/2110 від 20.11.2017 р. в сумі 1237 грн. 00 коп., вартість судової інженерно - технічної експертизи № 12-1/2111 від 20.11.2017 р. в сумі 1237 грн. 00 коп., вартість судової інженерно - технічної експертизи № 12-1/2123 від 05.01.2018 р. в сумі 2002 грн. 00 коп., вартість судової інженерно - технічної експертизи № 12-1/2647 від 21.12.2017 р. в сумі 1484 грн. 40 коп. та вартість судової інженерно - технічної експертизи № 12-1/1208 від 05.10.2018 р. в сумі 3432 грн. 00 коп., а всього 9 392 (дев`ять тисяч триста дев`яносто два) грн. 40 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: (т. 1 а.с. 208) - автомобіль марки «ЗАЗ DAEWOO», моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_8 ; (т. 1 а.с. 210) - автомобіль марки «ВАЗ-21011» державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_3 ; (т. 2 а.с. 67) - DVD-R диском із записом проведення протоколу ОМП від 25.06.2018 р., який знаходиться у матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1