Ухвала
Іменем України
30 січня 2019 року

м. Київ
справа № 320/8628/16-к
провадження № 51-372 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6 ,
встановив:
Вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області від 05 липня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. Звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Вказаний вирок було оскаржено до апеляційного суду захисником засудженого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 .
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року апеляційну скаргу захисника задоволено. Вирок місцевого суду скасовано. Звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження закрито.
Не погодившись із ухвалою суду апеляційної інстанції, представник потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 оскаржив її в касаційному порядку.
У своїй касаційній сказі представник потерпілого ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Представник потерпілого посилається на ту обставину, що Апеляційний суд Запорізької області 21 серпня 2018 року відкрив провадження за апеляційною скаргою захисника, та відповідно призначив апеляційний розгляд на 24 жовтня 2018 року. Однак, відповідно до Указу Президента № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», та Указу Президента № 297/2018 від 28 вересня 2018 року Апеляційний суд Запорізької області припинив здійснювати правосуддя.
Так, 05 жовтня 2018 року на веб-сайті Запорізького апеляційного суду було розміщено оголошення про початок роботи Запорізького апеляційного суду, та на переконання представника потерпілого, новий суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 398 та 401 КПК України був зобов`язаний відкрити апеляційне провадження за скаргою захисника у кримінальному провадження щодо ОСОБА_6 , а також призначити апеляційний розгляд, про що повідомити учасників кримінального провадження. Однак, відповідного повідомлення ні потерпілий, ні його представник від Запорізького апеляційного суду не отримували, таким чином не були повідомлені про апеляційний розгляд вищезгаданого кримінального провадження.
Крім того, представник потерпілого зазначає, що апеляційний суд не виконав вимоги ст. 396 КПК України, не врахував того, що матеріали містять ряд клопотань потерпілого про збільшення обсягу обвинувачення, не з`ясував причин, чому обвинувальний акт довго не направлявся до суду, в результаті чого безпідставно звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши долучені до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 398 КПК України апеляційна скарга, що надійшла до суду апеляційної інстанції не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу. Отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам статті 396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок чи ухвалу суду першої інстанції надсилає копію ухвали про відкриття апеляційного провадження учасникам судового провадження разом з копіями апеляційних скарг, інформацією про їхні права і обов`язки та встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на апеляційну скаргу.
Також ч. 3 ст. 401 КПК України встановлено, що після закінчення підготовки до апеляційного розгляду суддя-доповідач постановляє ухвалу про закінчення підготовки та призначення апеляційного розгляду.
Зі змісту касаційної скарги випливає, що ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 . Апеляційний розгляд було призначено на 24 жовтня 2018 року. Про відкриття апеляційного провадження за скаргою, та про призначення апеляційного розгляду було повідомлено учасників кримінального провадження. При цьому представник потерпілого наголошує, що відповідне повідомлення з копією апеляційної скарги потерпілим було отримано наприкінці вересня 2018 року.
Судове засідання в Запорізькому апеляційному судді було відбулось 24 жовтня 2018 року, тобто в той самий день, який визначено в ухвалі про призначення апеляційного розгляду. За результатом такого апеляційного розгляду постановлено ухвалу, законність якої оскаржує представник потерпілого у своїй касаційній скарзі.
Таким чином, на переконання колегії суддів, доводи представника потерпілого про неповідомлення апеляційним судом про дату та час апеляційного розгляду є надуманими, оскільки потерпілий та його представник не були позбавлені можливості прибути в судове засідання, враховуючи, що таке повідомлення ними було отримано завчасно та з дотримання вимог кримінального процесуального законодавства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема, п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Так, з ухвали апеляційного суду вбачається, що у суді першої інстанції обвинуваченим та його захисником було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, з`ясована думка учасників кримінального провадження з приводу такого клопотання. Обвинуваченим було надано згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності.
Частиною 4 ст. 286 КПК України передбачено, що під час судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Враховуючи, що згідно з фактичними обставинами злочин (ч. 1 ст. 122 КК України) було вчинено 29 грудня 2011 року, у клопотанні обвинуваченим та захисником ставилось питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строку давності, а тому в суду були всі підстави для задоволення такого клопотання.
Крім того, згідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому випадку кримінальне провадження продовжується в загальному порядку.
Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Таким чином, скасовуючи вирок місцевого суду, звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриваючи кримінальне провадження, апеляційний суд діяв відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.
З огляду на викладене, доводи представника потерпілого про порушення апеляційним судом норм ст. 417 КПК України та безпідставного закриття кримінального провадження, є непереконливими.
Що стосується доводів представника потерпілого щодо не дослідження апеляційним судом матеріалів провадження під час закриття кримінального провадження та ігнорування клопотань щодо збільшення обсягу обвинувачення, такі доводи не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Апеляційний суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.
З касаційної скарги вбачається, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 в суді першої інстанції розглядалось з правовою кваліфікацією злочину за ч. 1 ст. 122 КК України, в ході судового розгляду обсяг обвинувачення не змінювався.
Враховуючи, що ні потерпілим, ні його представником апеляційна скарга до апеляційного суду не вносилась, а тому суд апеляційної інстанції, з чим погоджується колегія суддів, переглядав кримінальне провадження з урахуванням доводів апеляційної скарги захисника, та з огляду на межі обвинувачення, яке було висунуте у місцевому суді.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3