Справа № 344/3437/19
Провадження № 1-кс/344/2070/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою в якій просить зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області негайно повернути вилучене під час обшуку майно, а саме: мобільний телефон Айфон 5s чорного кольору з сім картою Київстар НОМЕР_1 та блокнот чорного кольору з чорновими записами.

Скарга обґрунтована тим, що 12.02.2019 року в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 11.02.2019 року в рамках кримінального провадження в нього було вилучено мобільний телефон Айфон 5s чорного кольору (імей НОМЕР_2 ) з сім картою Київстар НОМЕР_1 без захисного паролю та блокнот чорного кольору з чорновими записами. Станом на 25.02.2019 року тимчасово вилучені речі не повернуто, слідчий з клопотанням про арешт вказаних речей до слідчого судді не звертався. Враховуючи відсутність будь-якого рішення суду щодо арешту речей вилучених 12.02.2019 року під час проведення обшуку, тимчасово вилучене майно підлягає поверненню заявнику, як власнику.

В судовому засіданні заявник та адвокат вимоги скарги підтримали, покликаючись на викладені в ній обставини, просили скаргу задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Суду пояснив, що вилучені в ході обшуку мобільний телефон та блокнот чорного кольору з чорновими записами являються речовими доказами у кримінальному провадженні та не є тимчасово вилученим майном. У резолютивній частині ухвали слідчого судді від 11.02.2019 року про надання дозволу на проведення обшуку чітко зазначено про вилучення мобільного телефону та чорнових записів. тому вилучені в ході обшуку речі не є тимчасово вилученим майном.

Заслухавши заявника, адвоката, прокурора, вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Слідчим управління ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000152 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368-4 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.02.2019 року задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_6 та надано дозвіл на проведення обшуку у будівлі Івано-Франківської митниці ДФС розташованій за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Короля Данила, буд. 20, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, та вилучення речей і документів, що мають значення для розкриття даного кримінального правопорушення, в тому числі чорнових записів та мобільних телефонів.

На підставі вказаної ухвали 12 лютого 2019 року органом досудового розслідування проведено обшук у приміщенні Івано-Франківської митниці ДФС, розташованій за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Короля Данила, буд. 20 та вилучено речі із подальшим описом їх у протоколі обшуку, а саме:

1. мобільний телефон Айфон 5s чорного кольору (імей НОМЕР_2 ) з сім картою Київстар НОМЕР_1 без захисного паролю;

2. блокнот чорного кольору з чорновими записами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Водночас за змістом ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор мас право проводити вимірювання, фотографування, і звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином режим тимчасово вилученого майна поширюється лише на те вилучене в ході обшуку майно, яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на проведення обшуку в ухвалі слідчого судді, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.

Вилучення майна щодо якого надано дозвіл на відшукання в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України.

Резолютивною частиною ухвали від 11.02.2019 року слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку в у будівлі Івано-Франківської митниці ДФС розташованій за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Короля Данила, буд. 20, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, та вилучення речей і документів, що мають значення для розкриття даного кримінального правопорушення, в тому числі чорнових записів та мобільних телефонів.

А тому, вилучені 12 лютого 2019 року в ході обшуку речі не слід вважати тимчасово вилученим майном в розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що речі, які вилучені під час обшуку визнано речовими доказами та на даний час знаходяться у слідчого, який проводить їх огляд.

Але, на підтвердження своїх слів прокурор жодних доказів слідчому судді не надав.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурором не надано слідчому судді копії постанови про визнання мобільного телефону та блокноту речовими доказами, хоча про існування такої постанови зазначено у поясненнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. У ч. 6 вказаної статті зазначено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтованих підстав за яких мобільний телефон та блокнот не можливо передати власнику на відповідальне зберігання, зокрема щодо наявності у чи на мобільному телефоні та блокноті слідів кримінального правопорушення. Прокурором також на наведено переліку слідчих дій, які необхідно вчинити стосовно вказаних речей.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 169, 171, 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно - задовольнити.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області у кримінальному провадженні № 0000152 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2018 року за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368-4 КК України повернути на відповідальне зберігання ОСОБА_4 майно, яке вилучено 12 лютого 2019 року під час обшуку, а саме:

1. мобільний телефон Айфон 5s чорного кольору (імей НОМЕР_2 ) з сім картою Київстар НОМЕР_1 без захисного паролю;

2. блокнот чорного кольору з чорновими записами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1