ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/442/19 Справа № 201/3092/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000637 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, в порушення ч.ч. 1, 5 ст.9 КПК України, слідчий суддя взяв до уваги лише доводи сторони обвинувачення, які не були підтверджені будь-якими доказами, та повністю проігнорував докази, подані стороною захисту, що свідчить про порушення слідчим суддею вимог ст.22 КПК України.
Також, слідчий суддя не обгрунтував свої висновки щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а послався лише на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених п.2 ч.1 ст.194 КПК України
Прокурором у цьому кримінальному провадженні взагалі не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, щодо ОСОБА_8 , та жодні об`єктивні дані, які б підтверджували ці ризики, матеріали кримінального провадження не містять.
Вказує на те, що слідчий суддя, обгрунтовуючи наявність ризиків, не взяв до уваги фактичні обставини справи та дані, що характеризують особу затриманого.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2019 рокубуло задоволено клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_10 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 12 травня 2019 року, також визначено розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 35 240 грн..

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурор довів існування ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, виходячи з того, що ОСОБА_8 підозрюється увчиненні злочину, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, а також, з урахуванням особи підозрюваного, тому до ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів суд не вбачає.
Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: - протоколом огляду від 13.03.2019 року; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 14.03.2019 року; - протоколами допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 14.03.2019 року; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_12 від 14.03.2019 року;- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Таким чином, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину є доведеною. Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчим суддею правильно встановлена наявність ризиків того, що підозрюваний може: - переховуватися від органів досудового розслідування та суду; - незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки відповідно до клопотання слідчого, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 6 років.
Відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, який, відповідно до ухвали, не одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, має постійне місце проживання.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Згідно із рішенням ЄСПЛ Осипенко проти України, тяжкість обвинувачення та необхідність забезпечення виконання процесуальних рішень могло виправдовувати взяття заявника під варту.
Крім того, слідчим суддею розглянута можливість застосування альтернативного запобіжного заходу, а саме, застави, визначений розмір якої не оскаржується.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2019 року - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2019 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4