УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2018 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Закарпатська область, Тячівський район, смт. Буштино, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не одруженого, не працюючого, раніше судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_6 , 23.11.2018 року звернулася до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Вінницький області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000422 від 26.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, за фактом вербування, переміщення та переховування ОСОБА_8 з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , будучи судимим 03.04.2018 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став та під час встановленого судом іспитового терміну, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи уразливий стан ОСОБА_8 , викликаний його інвалідністю 3 групи, зумовленою ушкодженням правої руки, а також, використовуючи збіг тяжких особистих та сімейних обставин потерпілого, зокрема переїзд з м. Донецька, відсутність постійного місця проживання та джерел доходів, приблизно з кінця травня до кінця липня 2018 року вчинив його вербування, переміщував та переховував з метою експлуатації, при цьому, погрожуючи застосуванням та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я.

Установлено, що ОСОБА_4 , приблизно в кінці травня 2018 року, перебуваючи біля готелю "Південний Буг", що на площі Героїв Чорнобиля, 1 у м. Вінниці, зустрів ОСОБА_8 , переселенця з м. Донецька, та, діючи з метою його експлуатації, шляхом примусового залучення до зайняття жебрацтвом, використовуючи його уразливий стан, викликаний інвалідністю 3 групи, збігом тяжких особистих та сімейних обставин потерпілого та відсутністю будь-яких коштів для існування, завербував його, застосувавши до нього фізичне насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, та психологічний тиск, який виразився в залякуванні і погрозах подальшого застосування такого насильства у випадку відмови останнього від зайняття жебрацтвом під його наглядом.

Вчинивши вербування ОСОБА_8 до зайняття жебрацтвом, ОСОБА_4 перемістив його до орендованої ним квартири АДРЕСА_2 , де й у подальшому переховував, відразу обмеживши у вільному пересуванні по місцевості, шляхом постійного, пильного нагляду за ним для запобігання можливої втечі. З метою недопущення звернення ОСОБА_8 до правоохоронних органів або сторонніх осіб, що могло призвести до викриття та припинення його протиправних дій, ОСОБА_4 особисто переміщав ОСОБА_8 до місць жебракування на території м. Вінниці та м. Житомира, здійснюючи систематичний контроль за ним під час жебракування, забирав в останнього гроші, випрошені у сторонніх осіб, та по завершенню переміщав знову до квартири, в якій вони проживали.

При цьому ОСОБА_8 , незаконно утримуючись в орендованій ОСОБА_4 квартирі, будучи обмеженим у вільному пересуванні та спілкуванні з іншими сторонніми особами, перебуваючи під постійним наглядом, отримуючи систематичні погрози заподіяння насильства, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, будучи інвалідом 3 групи, реально сприймав зі сторони ОСОБА_4 погрози фізичної розправи і не мав здатності чинити опір насильницьким діям останнього.

В кінці липня, перебуваючи в м. Житомирі, ОСОБА_8 вдалось втекти від ОСОБА_9 та поїхати у м. Вінницю.

ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України 23.11.2018, час складання протоколу про затримання 01 година 26 хвилин, час фактичного затримання останнього 22.11.2018 о 13 годині 30 хвилин.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться наступними матеріалами, які перебувають у кримінальному провадженні: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілого ОСОБА_8 від 25.10.2018; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 26.10.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01.11.2018; протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 01.11.2018 та 07.11.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.11.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 05.11.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 06.11.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 06.11.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 06.11.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 07.11.2018; протоколами пред`явлення особи для впізнання за участю свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_4 23.11.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 установлено, що він раніше судимий: - 25.05.2005 Тячівським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на основі ст. 75 КК України - 1 рік умовно; 09.02.2006 Тячівським районним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 місяця позбавлення волі на основі ст. 71 КК України 3 роки та 6 місяців позбавлення волі; 20.09.2012 Тячівським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.289, ч. 2 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 03.04.2018 Богунським районним судом м. Житомир за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі на основі ст. 75 КК України - 2 роки умовно, не має постійного місця роботи, джерела доходу.

З матеріалів кримінального провадження встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, а також те, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи чи навчання, джерел доходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Крім того, для уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни ними показів під час судового розгляду, перешкодити кримінальному провадженні іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того установлено, що ОСОБА_4 вчинив злочини із погрозою застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. Враховуючи викладене, з метою виконання підозрюваним покладених судом процесуальних обов`язків, недопущення спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобігання вчинення інших злочинів та перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник просили не обирати підозрюваному запобіжний захід пов`язаний із позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000422, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 26.10.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000422 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

23.11.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України обґрунтована.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Судом встановлено, що підозрюваний одружений, має на утримані двох неповнолітніх дітей, однак на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину, за місце проживанням характеризується посередньо, а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього кодексу, має право не визначити розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави суд не визначає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 13 год. 30 хв. 20 січня 2019 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 20 січня 2019 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя