УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши в залі суду в м. Запоріжжі судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою до 60 днів, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до обвинуваченої не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що прокурором не подане письмове клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Під час досудового розслідування кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в процесі судового розгляду був продовжений строком до 10.03.2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вирішуючи питання доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, судом окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставинами кримінального провадження є обставини вчинення кримінального правопорушення, особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, є особою раніше засудженою за вчинення корисних злочинів проти власності, що підтверджує наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що в разі звільнення обвинуваченого з-під варти він може впливати на свідків, переховуватися від суду, перешкоджати завершенню розгляду кримінального провадження, крім того, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також враховуючи вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає, що підстави для застосування запобіжного заходу з тримання під вартою не відпали, альтернативні більш м`які запобіжні заходи не взмозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою та її продовження.

Щодо доводів захисника про не надання прокурором письмового клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, як передбачено ст.199 КПК України, то суд зазначає, що у відповідності ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, у зв`язку з чим доводи захисника в цій частині не впливають на висновок суду про доцільність перебування під вартою обвинуваченого.

Керуючись ст. 183, 191, 331, суд, -

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 днів, - по 03 травня 2019 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1