Справа № 309/2766/17
Провадження № 1-кп/309/134/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника

малолітньої потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Люшнювате Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.286 ч.2, 289 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 21 липня 2017, біля 21 години 30хвилин, знаходячись на автомийці, яка розсташована на АЗС «WOG» по вулиці Львівській в м.Хуст Закарпатської області, де працював по найму, діючи умисно, незаконно заволодів автомобілем марки «Renault Espace», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , середньою ринковою вартістю 100568грн., який належав ОСОБА_4 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов не заявлений.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 21 липня 2017 року, біля 22 годин, керуючи автомобілем марки «Renault Espace», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , без наявності посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, з включеним ближнім світлом фар, рухаючись по вулиці Центральній в напрямку центра с.Н.Селище Хустського району Закарпатської області, в умовах недостатньої видимості, зі швидкістю приблизно 80 км/год., але згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №123/08 від 7 серпня 2017 року, повинен був рухатися зі швидкістю не більше 52 км/год., при цьому, порушивши вимоги п.12.4 ПДР України, зміст яких полягає в тому, що «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.», побачивши автомобіль, який рухався по зустрічній смузі з включеним дальнім світлом фар, і який осліпив його, не прийнявши заходів по зменшенню швидкості до повної зупинки, в порушення вимог п.19.3 ПДР України, зміст якого полягає в тому, що - «У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію ...», а також порушивши п.12.2 ПДР України, зміст якого полягає в тому, що «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», продовжував рух із зазначеною вище швидкістю та при об`єктивній видимості дівчинки - велосипедиста на узбіччі проїзної частини дороги, що рухалася йому назустріч на віддалі 23м., не вжив заходів до повної зупинки транспортного заходу або безпечного об`їзду велосипедиста, чим порушив п.12.3 ПДР України, зміст якого пролягає в тому, що - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», а також в порушення вимог п.п.13.1;13.3;19.3 та 1.10 /в частині тлумачення поняття «небезпека для руху», «видимість у напрямку руху» та «безпечний інтервал») ПДР України, продовжував рух та скоїв наїзд на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно висновку судово-медичної експертизи №468 від 16.08.2017 року отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Також ОСОБА_7 порушив п.1.5 ПДР України, зміст якого полягає в тому, що - «Дії, або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати

небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю, або здоров`ю громадян...».

Після скоєння наїзду автомобілем на потерпілу ОСОБА_9 водій ОСОБА_7 залишив місце скоєння ДТП та сховав автомобіль у домогосподарстві №431«а» в с.Нанково Хустського району Закарпатської області.

Законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_5 , який діє в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на загальну суму 107 647грн.28коп. /матеріальна шкода 7647грн.28коп.; моральна шкода 100 000грн./.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провинну у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.286 ч.2, 289 ч.1 КК України, визнав повністю, щиро розкаялася у скоєному та підтвердив суду обґрунтованість обвинувачення. Цивільний позов визнав частково: заявлену суму матеріальної шкоди у повному обсязі, заявлену суму моральної шкоди частково у розмірі 15 000грн..

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що претензій до обвинуваченого не має, питання щодо призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 залишив на розсуд суду.

Представник малолітньої потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений ним цивільний позов в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтримав, просив суворо обвинуваченого не карати, не позбавляти його волі, але щоб він відшкодував матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Зібрані по кримінальному провадженню докази, достовірність та істинність яких ОСОБА_7 не оскаржує, у їх сукупності дають підставу суду зробити висновок, що його дії правильно кваліфіковані: за ч.1 ст.289 КК України, оскільки він незаконне заволодів транспортним засобом; за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобам, що заподіяло потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Скоєний обвинуваченим ОСОБА_7 злочин, передбачений ст.289 ч.1 КК України є злочином середньої тяжкості, а злочин, передбачений ст.286 ч.2 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий /арк. матеріалів кримінального провадження №0000786 - 112/, на обліку у лікарів нарколога та психіатра психо наркологічного відділення Хустської районної поліклініки не перебуває /арк. матеріалів кримінального провадження №0000786 - 110/, не працює, проживає з матір`ю та відчимом, є членом багатодітної родини, за місцем проживання характеризується посередньо /арк. матеріалів кримінального провадження №0000786 - 113/.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: повне визнання своїй провини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Згідно висновку досудової доповіді Хутського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області: орган пробації вважає, беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню оцінку ризику ймовірного вчинення правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб /арк.спр.70-72 т.1/.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з обставин справи, беручи до уваги наявність двох пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, з урахуванням особи винного, враховуючи думки потерпілого ОСОБА_4 , який питання щодо міри покарання обвинуваченому залишив на розсуд суду, та представника малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , який просив не позбавляти обвинуваченого волі, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 не отримував посвідчення водія, суд не може позбавити його права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України: шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України: цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.129 КПК України: ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1166 ЦК України: майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розглянувши матеріали цивільного позову, суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджується платіжними документами, наданими до позовної заяви. Окрім того, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди повністю визнається обвинуваченим ОСОБА_7 ..

Також суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України: моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно роз`яснень, викладених у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди": відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що малолітній потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зазнала фізичних та душевних страждань через спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень, було завдано моральну шкоду. Але, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , 2012 року народження, моральну шкоду у розмірі 40 000грн..

У кримінальному провадженні відомості про процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368,370,373-375 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.286 ч.2, 289 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді:

-за ст.286 ч.2 КК України 5 /п`ять/ років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами;

-за ст.289 ч.1 КК України 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покаранням у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в 3/три/ роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_5 , який діє в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 , в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду у розмірі 7647грн.28коп.; моральну шкоду у розмірі 40000грн..

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_10 від 25 липня 2017 року на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Renault Espace», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_2 з механічними пошкодженнями.

Речові докази по справі:

-автомобіль марки «Renault Espace», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_2 з механічними пошкодженнями, який зберігається на майданчику для тимчасового утримання ТЗ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області, - повернути ОСОБА_4 ;

-дитячий велосипед, який зберігається на майданчику для тимчасового утримання ТЗ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області, - повернути законному представнику малолітньої потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис: ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1