У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6

на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року відносно засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6 (в режимі відео конференції з ДУ

«Арбузинська ВК № 83»)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» ОСОБА_8 та спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі відносно засудженого ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу скасувати та задовольнити клопотання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» ОСОБА_8 та спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області, замінити ОСОБА_6 невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції взяв до уваги лише погашені стягнення, а наявність позитивних характеристик не прийняв до уваги та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» ОСОБА_8 та спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі відносно засудженого ОСОБА_6 . Просить врахувати, що у квітні 2017 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюб, у нього є сім`я та він прагне покінчити з кримінальним минулим.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 жовтня 2013 року за ч.3 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2016 року зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 9 січня 2013 року до 25 листопада 2013 року.

Засуджений з 27 січня 2014 року відбуває покарання в Арбузинській виправній колонії Миколаївської області. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 2/3 строку покарання.

Суд врахував характеристики ОСОБА_6 від 08.01.2017 р., 07.09.2016 р. та 19.11.2016 р., затверджених начальником установи відбування покарань, згідно яким засуджений визнаний злісним порушником вимог встановленого режиму відбування покарання, не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи відбування покарань, при спілкуванні нещирий, нахабний, недбало ставиться до майна установи, виконує вимоги персоналу установи, але не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, уникає виконання робіт з благоустрою установи, не бере особистої участі в організації виховних заходів.

Під час відбування покарання в місцях позбавлення волі ОСОБА_6 допустив 9 порушень вимог встановленого порядку відбування покарання у період з 15 лютого 2014 року до 19 листопада 2016 року, що потягли за собою накладення стягнень, в тому числі три рази поміщувався до ДІЗО. Допущені порушення виражалися у зберіганні заборонених предметів, порушенні форми одягу, перешкоджанні проведення обшуку, намаганні порушити локалізацію. На даний час стягнення погашені.

Також враховані довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень. Суд зазначив, що, незважаючи на те, що на даний час ОСОБА_6 характеризується позитивно, але його нестабільна поведінка протягом строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

В судове засідання захисник ОСОБА_5 не з`явилася, повідомила суд, що їй відомо про розгляд апеляційної скарги. Засуджений ОСОБА_6 просив розглянути апеляційну скаргу у відсутність захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.

За змістом ст. 82 КК України, єдиною і достатньою підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням особі, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Така заміна може бути застосована після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Розглядаючи подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Приймаючи рішення про задоволення або відмову в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, суд повинен його мотивувати.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 жовтня 2013 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Початок строку 09 січня 2013 року, кінець строку - 24 лютого 2022 року.

На момент подання адміністрації Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83)», встановлено, що засуджений відбув більш за 2/3 строку покарання, призначеного судом.

У поданні начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» про заміну ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням вказано, що останній довів своє виправлення, невідбутий строк покарання (на момент внесення подання) становить 03 роки 03 місяці 24 дні позбавлення волі, тобто засуджений відбув більше 2/3 строку призначеного судом покарання.

Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_6 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину. Відбуваючи покарання, мав 9 стягнень за порушення вимог режиму утримання, а також три заохочення.

Відповідно до довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі три заохочення у виді подяки до нього були застосовані в період з 30 червня 2017 року до 28 вересня 2018 року, тобто, лише в останній рік, який передував зверненню із клопотанням.

Хоча всі стягнення на даний час погашені та зняті в установленому законом порядку, проте, до 2017 року засуджений характеризувався негативно. Тому, незважаючи на позитивну характеристику засудженого ОСОБА_6 на теперішній час, апеляційний суд вважає, що дані про особу засудженого у своїй сукупності свідчать про недостатність позитивних змін у особистості засудженого і неготовність його до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання адміністрації Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі відносно засудженого ОСОБА_6 .

Апеляційний суд вважає, що всі доводи апелянта про незаконність ухвали суду першої інстанції є неспроможними, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 537, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року у відношенні ОСОБА_6 про відмову у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3