Провадження № 1-в/537/496/2018
Справа № 537/5279/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 , представника державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у виїзному судовому засіданні в приміщенні державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» заяву засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Майбородівка Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, місце проживання: село Герасимівка, Семенівський район, Полтавська область,
про умовно-дострокове звільнення в порядку статті 81 КК України на невідбуту частину покарання, -

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області із заявою, в якій просив звільнити його умовно-достроково на невідбуту частину покарання в порядку статті 81 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.
Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 заперечував з підстав недоведеності ступеню виправлення останнім.
Представник Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав думку прокурора.
Суд, вислухавши думку прокурора, представника державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)», засудженого, дослідивши та проаналізувавши матеріали особової справи останнього, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року, за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі статті 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2015 року, і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців. Строк відбування покарання рахувати з 17 березня 2016 року. Відповідно до частини 5 статті 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення з 17 березня 2016 року по день оголошення вироку 14 червня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 26 січня 2017 року вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року в частині призначення покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків скасовано та постановлено новий вирок. Вважати засудженим ОСОБА_4 за частиною 3 статті 185 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції - 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання згідно вироку Семенівського районного суду Полтавської області від 9 листопада 2015 року у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі, та остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Відповідно до частини 5 статті 72 КК України зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 15 червня 2016 року по день оголошення вироку апеляційного суду 26 січня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання - 17 березня 2016 року, кінець строку відбування покарання 07 серпня 2019 року.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, необхідної умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю.
Відтак, згідно характеристики, затвердженої 28 листопада 2018 року начальником державної установи «Кременчуцька виправна колонія №69» ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місцях позбавлення волі перебуває з 17 березня 2016 року, з 10 лютого 2017 року відбуває покарання в державній уставної «Кременчуцька виправна колонія (№69). За час відбування покарання характеризується задовільно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має. Намірів працевлаштуватися не виявляє. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом, виконує їх передбачені законом вимоги під контролем. У відношенні до інших засуджених підтримує рівні взаємовідносини, адекватно реагує на критику в свою адресу. До ради колективу засуджених ставиться байдуже. Не приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу. Свою вигну визнає.
Згідно матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , рішенням комісії установи виконання покарань від 09 березня 2017 року засудженому відмовлено в застосуванні статей 100, 101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Рішенням комісії установи виконання покарань від 29 червня 2017 року засудженому відмовлено в застосуванні статті 82 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Рішенням комісії установи виконання покарань від 15 березня 2018 року засудженому відмовлено в застосуванні статті 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.
Як вбачається із довідки про наявність заохочень та стягнень, ОСОБА_4 за період відбування покарання має два стягнення, заохочень не має.
Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Приймаючи до уваги вищевикладене, думку прокурора та представника виправної установи, характеристику засудженого за весь час відбування покарання; висновками комісії установи, згідно яких засудженому відмовлено у застосуванні статей 100, 101 КВК України, 81, 82 КК України у зв`язку з недоведеністю останнім свого виправлення; приймаючи до уваги ту обставину, що засуджений намірів щодо працевлаштування не виявляє; враховуючи наявність двох стягнень та відсутність заохочень, що свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення, а тому відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення, у зв`язку із чим заява ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення в порядку статті 81 КК України на невідбуту частину покарання, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1