Справа № 362/1799/19
Провадження № 1-кп/362/285/19
ВИРОК

Іменем України

04.04.2019 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000214 від 10.02.2019 року за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Васильківського району, село Тростинка, українець, громадянин України, освіта середньо-технічна, офіційно не працюючий, одружений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в :

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 10 лютого 2019 року, близько 02 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебував в стані алкогольного сп`яніння та знаходився біля зупинки громадського транспорту по вулиці Миру в селі Тростинка Васильківського району Київської області.

У вказаний час ОСОБА_4 побачив припаркований автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21011», помаранчевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1978 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 . Відчинивши ліві передні дверцята автомобіля, ОСОБА_4 побачив у замку запалення ключі, в цей момент у нього виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Після чого, ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21011», помаранчевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1978 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , запустив двигун автомобіля та направився на ньому у напрямку Тростинської сільської ради Васильківського району Київської області.

Після заволодіння чужим майном ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчинення якого обвинувачується особа, мало місце, містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, і що у вчиненні цього злочину винен саме обвинувачений ОСОБА_4 .

22.03.2019 року між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.289 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч.1 ст. 289 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 289 КК України, визнав повністю та показав, що в дійсності всі події та обставини, які зазначені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості викладені вірно. В скоєному щиро розкаявся. Не заперечував проти затвердження укладеної між ним та прокурором угоди на вищезазначених умовах.

Захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження укладеної між обвинуваченим та прокурором угоди на вищезазначених умовах.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав умови угоди про визнання винуватості, укладеної між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Потерпілий в заяві просив слухати справу без його участі, претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 немає.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 289 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам суспільства та держави.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, зокрема узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною КК.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000214 від 10.02.2019 року та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст. 474 КПК України підстав для відмови в їх затвердженні, суд вважає за необхідне угоду про визнання винуватості затвердити.

Керуючись ст. ст.100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити, укладену між підозрюваним ОСОБА_4 і прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості від 22 березня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000214 від 10.02.2019 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1