КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «Оптімус Плюс», адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Оптімус Плюс» відкриті у ПАТ «КБ Приват Банк» №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , із забороною розпоряджатися ними за винятком видаткових операцій по виплаті заробітної плати, сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Оптімус Плюс», адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Згідно доводів апеляційної скарги, підстави для накладення арешту на майно ТОВ «Оптімус Плюс» відсутні, оскільки на час розгляду клопотання прокурора посадові особи вказаного товариства в статусі підозрюваних не перебували. Також, апелянт не погоджується з висновками слідчого судді з приводу відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України, оскільки вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали не містять відомостей, які б давали розумні підстави і підозри вважати грошові кошти на банківських рахунках доказом злочину. Просить врахувати апелянт і негативні наслідки такого обмежувального заходу для товариства, оскільки це перешкоджає його господарській діяльності.

Одночасно представник ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення його власників, а копію постановленого судом рішення вони отримали 26 грудня 2018 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення його власника та представника, а копію постановленого судом рішення останніми було отримано 26 грудня 2018 року, то колегія суддів вважає за можливе поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, вважаючи причину пропуску строку поважною.
Що стосується посилань апелянта на незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, то колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, вважає їх безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Так, Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002784 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 212 КК України, а саме за фактами розтрати бюджетних коштів в особливо великих розмірах службовими особами Дніпропетровського управління Офісу великих платників ДФС України та ухилення ТОВ «Оптімус Плюс» від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що призвело до ненадходження до бюджету коштів у великих розмірах за сприяння службових осіб Офісу великих платників податків ДФС України.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, в ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «Оптімус Плюс» шляхом внесення недостовірних відомостей до первинних бухгалтерських документів здійснили декларування «фіктивних» операцій з придбання врожаю соняшника 2016 року у підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності ПП «Східзерноагро» на суму ПДВ 1 197 500 грн. та ТОВ «Ресурс-Агроснаб» на суму ПДВ 456 053 грн.
У своїй господарській діяльності ТОВ «Оптімус Плюс» використовує банківські рахунки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 відкриті у ПАТ «КБ Приват Банк».
Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 15 листопада 2017 року грошові кошти, що знаходяться на вказаних банківських рахунках визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002784
Також, в рамках даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна, зазначивши, що метою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.
Встановивши зазначені обставини, слідчий суддя прийшов до висновку з приводу наявності підстав для задоволення поданого клопотання та накладення арешту на майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що надані прокурором матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 відкритих у ПАТ «КБ Приват Банк» і належать ТОВ «Оптімус Плюс» можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій або набутими протиправним шляхом, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що на час вирішення питання про накладення арешту на банківські рахунки ТОВ «Оптімус Плюс» його посадовим особам про підозру у кримінальному провадженні № 0002784 не повідомлялось, то слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою його забезпечення.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника ТОВ «Оптімус Плюс», адвоката ОСОБА_6 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року, задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Оптімус Плюс» відкриті у ПАТ «КБ Приват Банк» №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , із забороною розпоряджатися ними за винятком видаткових операцій по виплаті заробітної плати, сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Оптімус Плюс», адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1162/2019 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1