Справа № 467/369/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2019 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка заяву про самовідвід слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ :

29 березня 2019 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області із скаргою на бездіяльність слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу була передана в провадження слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 , однак, остання заявила собі самовідвід від її розгляду.

Зокрема, посилалась на наявність обставин, які можуть викликати сумнів у її неупередженості.

Так, у липні 2018 року суддею було направлено повідомлення про втручання у її діяльність з боку ОСОБА_4 , за яким 15 серпня 2018 року Арбузинським ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області розпочате досудове розслідування, а як наслідок, суддя набула статусу потерпілої.

Крім того, ОСОБА_4 неодноразово заявляв відводи судді ОСОБА_3 , висловлюючи свою недовіру, як і усім суддям Арбузинського районного суду Миколаївської області, допускав образливі висловлювання на адресу судді та безпідставні звинувачення у створенні злочинних угрупувань.

Слідчий суддя вказує, що поведінка ОСОБА_4 розцінюється нею як прояв його відвертої неприязні до неї, являється образливою і такою, що підриває її авторитет та репутацію, а також може стати причиною її упередженого ставлення до розгляду поданої ним скарги.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся телефонограмою, причин свого неприбуття не повідомив, будь яких заяв та/або клопотань до суду не направляв.

За такого, суддя, перевіривши доводи і обґрунтованість заявленого самовідводу, прийшов до таких висновків.

За положеннями ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленомучастиною третьою статті 35цього Кодексу.

За змістом ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, у тому числі слідчий суддя, зобов`язаний заявити самовідвід.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді в кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п.4 ч.1 ст. 75 КПК України).

Тож, слідчий суддя ОСОБА_3 у даному випадку заявила собі самовідвід саме з підстави, що регламентована п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, тобто за наявності обставин, які викликають сумнів в її неупередженості.

Та перевіривши ці обставини, приходжу до висновку про обґрунтованість заявленого самовідводу через необхідність виключення будь-яких сумнівів в об`єктивності слідчого судді під час розгляду скарги.

Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім ( рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein, п. 43).

Втім, у даному, конкретному випадку, слідчий суддя стверджує про набуття статусу потерпілої за повідомленням про втручання у її діяльність, як судді, з боку ОСОБА_4 , що саме по собі викликає сумнів в її неупередженості.

Більш того, у своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини визнав порушенням ст. 6 Конвенції незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).

Тобто, у ракурсі безсторонності суду, слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Таким чином, за наявності обставин, що викладені слідчим суддею у заяві про самовідвід існують реальні підстави виключити будь-який розумний сумнів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді.

Отже, заява слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід підлягає до задоволення, так як у цій ситуації наявні обставин, що передбачені ч.4 ст.1 ст. 75 КПК України.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 369 - 372 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Заяву слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (справа № 467/369/18; провадження № 1-кс/467/179/19).

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_1