У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу представника володільця майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна
в с т а н о в и в :
до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна звернувся представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , в обгрунтування скарги зазначає, що 04.11.2018 року за місцем проживання ОСОБА_3 проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено паспорт ОСОБА_3 для виїзду за кордон, грошові кошти у розмірі 600,00 доларів США, а також мобільні телефони. Вилучене майно має статус тимчасово вилученого майна, та до цього часу не повернуті володільцю, хоча арештованими вони не були. В зв`язку з цим просить скаргу задовольнити та зобов`язати слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні повернути ОСОБА_3 грошові кошти, мобільні телефони та паспорт, що були вилучені під час обшуку.

Власник майна та його представник в судовому засіданні скаргу підтримали та просять таку задовольнити, надали пояснення аналогічні доводам скарги.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги.

Заслухавши доводи володільця майна та його представника, дослідивши надані документи та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000437 від 17.07.2018 року.

В межах вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 04.10.2018 року надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 .

Як вбачається із протоколу обшуку, такий було проведено 04.11.2018 року, в ході проведення обшуку у ОСОБА_3 вилучено грошові кошти у сумі 600 доларів США, паспорт на ім`я ОСОБА_3 для виїзду за кордон, а також мобільні телефони та платіжні картки.

Листом від 23.11.2018 року, слідчим надано відповідь на адвокатський запит, яким інформовано представника володільця майна, що арешт на вилучене у ОСОБА_3 майно не накладався, ухвалою слідчого судді був наданий прямий дозвіл на вилучення документів та майна, а тому таке не має статусу тимчасово вилученого майна, у випадку встановлення, що вилучене майно не стосується досудового розслідування, буде вирішено питання про їх повернення.

За доводами скарги, пояснень володільця майна та його представника, станом на день розгляду скарги, майно власнику не повернуто, окрім цього, жодного статусу у кримінальному провадженні ОСОБА_3 не має, повідомлення про підозру йому не вручалось, на жодні допити чи інші слідчі дії він не викликався.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення скарги, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначає наступне.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, з поміж іншого, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Так, ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове вилучення об`єктів власності є позбавленням володільця майна можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що вилучення та утримання у будь-якої особи належного їй на законних підставах майна у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправними.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Так, за положеннями ст. 2 КПК України, до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За приписами ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Виходячи із процесуальних норм національного законодавства, власник майна фактично позбавлений можливості оскаржити дії щодо вилучення цього майна, оскільки таке фактично утримується органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого про надання дозволу на проведення обшуку, яка оскарженню, як в цілому, так і в частині дозволу на вилучення майна, не підлягає.

Разом з тим, вилучене під час обшуку майно утримується органом досудового розслідування не інакше як речовий доказ, а отже за вимогами ч. 1 ст. 100 КПК України, повинні бути якнайшвидше повернуті володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу, тобто лише у разі отримання їх слідчим на підставі ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів або ж шляхом накладення на них арешту.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що оскільки речі і документи отримані органом досудового розслідуванням не на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, арешт на вилучене майно накладеним не був, вказане питання слідчим чи прокурором навіть не ініціювалось, що підтвердив слідчий у своєму листі, майно утримується органом досудового розслідування вже тривалий час, його стосунок до кримінального провадження не встановлений, а отже таке майно повинно бути якнайшвидше повернуто володільцю.

Відтак, вищевказані обставини свідчать про необґрунтоване втручання та порушення права власності ОСОБА_3 , що не може вважатись прийнятним, як з точки зору національного, так і міжнародного законодавства.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлена скарга є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 2, 7-9,16,167, 234, 303, 307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
скаргу представника володільця майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Зобов`язати слідчих слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області, що входять до складу групи слідчих у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000437 від 17.07.2018 року, повернути ОСОБА_3 , вилучені під час обшуку 04 листопада 2018 року в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти у розмірі 600,00 (шістсот) доларів США, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий на ім`я ОСОБА_3 , мобільний телефон марки «NOKIA» IMEI НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «SAMSUNG» IMEI НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «NOMI» IMEI НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Iphone» IMEI НОМЕР_4 , платіжні картки та інші речі, вказані у відповідному протоколі обшуку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1