Ухвала

іменем України

3 квітня 2019 року

м. Київ
Справа № 293/651/17
Провадження № 51-1602 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року ОСОБА_5 за клопотанням адвоката ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 14 червня 2015 року, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 та прокурора, заявлений в інтересах держави, залишено без розгляду.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_5 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Так, потерпілий вказує, що місцевий суд під час розгляду кримінального провадження обмежився лише виконанням підготовчої частини судового розгляду і в порушення вимог ст. ст. 347363 КПК України не з`ясував обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевірив їх доказами, а відразу розглянув клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України і закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України. За таких обставин, на думку потерпілого, висновок суду в мотивувальної частині ухвали про вчинення ОСОБА_5 злочину невеликої тяжкості не відповідає матеріалам кримінального провадження. Зазначає, що не досліджуючи фактичних обставин кримінального правопорушення, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог КПК України, а апеляційний суд не усунув помилки місцевого суду.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, необґрунтованими є доводи потерпілого щодо порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, оскільки, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК Україникримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також норма ч. 3 ст. 285 КПК Українипередбачає, що у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Як убачається з копій судових рішень, суд першої інстанції з посиланням на вищевказану норму закону та п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285 КПК Українивказав, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочину за ч. 2 ст. 125 КК України, який дійсно мав місце та містить всі його складові. Дана обставина ніким з учасників провадження не оспорювалась. Зазначений злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості та 14 червня 2018 року сплинув встановлений ст. 49 КК України трирічний строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності з моменту вчинення вказаного злочину, оскільки згідно обвинувального акту його було вчинено 14 червня 2015 року. В судовому засіданні 18 червня 2018 року захисником обвинуваченого ОСОБА_5 подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності останнього на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні. Обвинувачений в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи положення ч. ч. 1, 4 ст. 286, ст. 288 КПК України, правильно розглянув вищезазначене клопотання невідкладно, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами у порядку ст. ст. 347363 КПК України.
Відповідно до положень ст. 433 КПК суд касаційної інстанції є судом права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги потерпілого ОСОБА_4 , які є аналогічними за змістом доводам його апеляційної скарги, переглядалися в апеляційному порядку та належним чином перевірені.
Так, апеляційний суд, погоджуючись з рішенням місцевого суду, зазначив, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, оскільки ним правильно застосовано кримінальний закон, який підлягав застосуванню, а при його ухваленні не було допущено порушень вимог КПК України. Вказав, що доводи потерпілого є необґрунтованими, оскільки суперечать та спростовуються положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. ч. 1, 4 ст. 286 КПК України.

На переконання колегії суддів касаційного суду, розглядаючи матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_5 суд апеляційної інстанції дотримався вимог ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі потерпілого не наведено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги потерпілого ОСОБА_4 з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7