Постанова

Іменем України
15 січня 2019 року

м. Київ
справа № 659/732/17
провадження № 51-7768 км 18
Верховний Суд колегією суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Ніжньосірогозького районного суду Херсонської області від 20 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився, зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу Нижньосірогозьким районним судом Херсонської області 27 вересня 2010 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 20 березня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Прийняте рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він у проміжок часу з 03 по 06 лютого 2017 року, діючи повторно, з метою незаконного заволодіння чужим майном проник до приміщення гаража на АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належний Херсонській дирекції ПАТ «Укрпошта» велосипед вартістю 850 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 15 травня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінено. З мотивувальної частини вироку виключено посилання суду на кваліфікуючу ознаку злочину вчинення його повторно. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017) у строк покарання ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 20 березня 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. У решті вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ставить питання про скасування вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_7 . Вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_7 таємного викрадення чужого майна, а ті докази, які місцевий суд поклав в основу свого рішення, є недостатніми для постановлення обвинувального вироку. Окрім іншого, не доведеною вважає кваліфікуючу ознаку злочину проникнення у інше приміщення. В порушення вимог ст. 419 КПК вказані доводи не отримали належної оцінки суду апеляційної інстанції, який за результатами апеляційного розгляду необґрунтовано залишив вирок місцевого суду в частині визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення касаційної скарги.
Мотиви суду
За змістом статтей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Натомість вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційний скарг.
Відповідно до приписів ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з приписами ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Проте, переглядаючи вирок щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку, вказаних вимог закону апеляційний суд не дотримався.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в апеляційному порядку захисник ОСОБА_6 заперечувала правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження. Стверджувала, що покладені в основу обвинувального вироку докази є недостатніми для підтвердження висунутого ОСОБА_7 обвинувачення. Зокрема, недоведеним вважала факт викрадення велосипеду з приміщення гаража, а також причетність ОСОБА_7 до вчинення цього злочину.
Однак, залишаючи апеляційну скаргу захисника без задоволення, апеляційний суд своїх висновків належним чином не мотивував, всіх доводів апеляційної скарги не перевірив, обмежившись лише перерахуванням доказів, покладених в основу вироку, та загальним формулюванням про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Зокрема, без уваги апеляційного суду залишилось те, що висновки місцевого суду про вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, ґрунтуються лише на показаннях свідка ОСОБА_9 , котра повідомила про викрадення у неї велосипеда, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були понятими при його огляді, а також на даних протоколу огляду велосипеда та висновках судової товарознавчої експертизи. При цьому від допиту інших свідків сторони обвинувачення прокурор в судовому засіданні відмовився і така відмова прийнята судом, зважаючи на визначений у ст. 22 КПК принцип змагальності.
Разом із тим, вказані докази підтверджують лише факт викрадення велосипеда у ОСОБА_9 та його вартість. Проте вони жодним чином не спростовують доводів сторони захисту про непричетність ОСОБА_7 до вчинення цього злочину, в тому числі шляхом проникнення останнім у приміщення гаража ОСОБА_9 .
Вказавши на неспроможність відповідних доводів захисника, апеляційний суд в ухвалі докладних мотивів свого рішення не навів, не надав оцінки доказам на предмет їх достатності для підтвердження висунутого ОСОБА_7 обвинувачення.
Таким чином, належним чином не перевіривши доводів апеляційної скарги захисника, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про залишення вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК без зміни.
Допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, в ході якого необхідно врахувати вищенаведене, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг, за необхідності дослідити докази в порядку ст. 404 КПК та постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Враховуючи, що ухвала апеляційного суду, якою прийнято рішення щодо тримання ОСОБА_7 під вартою, касаційним судом скасована, тому останнього слід звільнити з-під варти до вирішення зазначеного питання апеляційним судом.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3