Єдиний унікальний номер 341/455/19
Номер провадження 1-кс/341/125/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Галич

Слідчий суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Галич в приміщенні Галицького районного суду Івано-Франківської області внесене в кримінальному провадженні № 0000083 від 14.03.2019 р., клопотання старшого слідчого СВ Галицького відділення поліції Тисменицького ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, інваліда 2-ї групи у звязку зх психічним захворюванням,, не судимого, який підозрюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

встановив:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся в суд із зазначеним клопотанням.

Матеріалами клопотання зазначається, що на протязі останніх 10 років ОСОБА_5 страждає психічними захворюваннями, у зв`язку з чим неодноразово проходив лікування у психіатричних лікувальних закладах Івано-Франківської області. Останній раз він перебував на лікуванні в обласній психіатричній лікарні № 2, яка знаходиться у с. Підмихайлівці Рогатинського району Івано-Франківської області, звідки був виписаний 10 березня 2019 року.

Повернувшись до свого постійного місця проживання, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , будучи агресивно налаштованим щодо своєї дружини ОСОБА_7 , почав погрожувати їй фізичною розправою, що змусило останню, цього ж дня разом з неповнолітнім сином ОСОБА_8 , 2003 р.н. та малолітньою дочкою ОСОБА_9 , 2010 р.н. переїхати проживати до своєї матері в с. Дорогів Галицького району Івано-Франківської області. У результаті цього ОСОБА_5 залишився проживати в одному житловому будинку зі своєю перестарілою матір`ю ОСОБА_10 , яка, побоюючись агресивно налаштованого сина, намагалася уникати зустрічі з ним.

13 березня 2019 року близько 12 год. додому, на АДРЕСА_1 , повернувся неповнолітній син ОСОБА_5 ОСОБА_8 , 2003 р.н., з яким ОСОБА_5 розпочав словесний конфлікт і той з метою уникнення подальшого розвитку конфлікту утік з дому.

Цього ж дня, приблизно о 13 год. 50 хв. додому повернулась ОСОБА_10 , а незадовго за нею і її син ОСОБА_5 , який, перебуваючи у приміщенні літньої кухні, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав словесний конфлікт зі своєю мамою, під час якого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи настання наслідків щодо здоров`я останньої, умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , наніс їй ногами та руками декілька ударів по голові та інших частинах тіла, внаслідок чого спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді множинного перелому ребер та грудини, забоїв легень, розриву пристінкової плеври та закритої травми грудної клітки і її органів, від яких вона цього ж дня померла на місці події.

14 березня 2019 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

Наступного дня, тобто 15.03.2019 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Будучи допитаним як підозрюваний, ОСОБА_5 своєї вини у вчиненому злочині не визнав та категорично відмовився давати будь-які покази стосовно інкримінованого йому діяння.

Однак, незважаючи на це, вина ОСОБА_5 у вчиненому доведена протоколом огляду місця події, показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , вилученими речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження, здобутими під час досудового розслідування.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, які виразились у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

За вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років і згідно ст. 12 КК України вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких.

До моменту свого затримання підозрюваний проживав в одному будинку з потерпілою, дружиною, неповнолітнім сином ОСОБА_8 , 2003 р.н. та малолітньою дочкою ОСОБА_9 , 2010 р.н., які неодноразово, побоюючись його агресії, намагалися уникати зустрічі з ним, переховувались у найближчих родичів або сусідів, що свідчить про те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може негативно впливати на свідків, які, боячись розправи над собою зі сторони підозрюваного, можуть відмовитися від давання показів.

Крім цього, ОСОБА_5 до моменту свого затримання не мав і на даний час не має засобів для існування, а тому, перебуваючи на волі у разі обрання іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, може у будь-який момент з метою уникнення від кримінальної відповідальності покинути місце свого постійного проживання та скритись від органів досудового розслідування та суду.

Перебуваючи на волі, підозрюваний може знищити чи спотворити предмет, яким він заподіяв тілесні ушкодження, оскільки до цього часу достовірно невідомо чим саме він заподіяв потерпілій виявлені у неї тілесні ушкодження, а підозрюваний категорично відмовляється розповісти про усі обставини вчиненого злочину та добровільно видати даний предмет для проведення судового дослідження, що свідчить про його перешкоджання здійсненню кримінального провадження.

Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 негативно характеризується за місцем свого проживання, як особа, яка неодноразово порушувала громадський порядок і є асоціальною особистістю. Тому є всі підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили про його задоволення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може негативно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки являється місцевим жителем і є добре знайомим з усіма учасниками кримінального провадження,немає засобів для існування, може скритися від слідства та суду, знищити речові докази, неодноразово поступали скарги на його поведінку.

Також, підозрюваний ОСОБА_5 негативно характеризується по місцю свого проживання, схильний до вчинення злочинів, страждає психічними захворюваннями, у зв`язку з чим неодноразово проходив лікування у психіатричних лікувальних закладах Івано-Франківської області.

ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також є достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення нового тяжкого злочину, незважаючи на його сімейний стан та наявність постійного місця проживання, буде переховуватися від слідства та суду, з метою ухилення своєї участі у вчиненні кримінального правопорушення буде незаконно впливати на потерпілу та свідків, може вчинити нове кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у скоєнні даного злочину не визнав та зазначив, що ніякого злочину він не вчиняв. Просить обрати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просив обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 домашній арешт.

Згідно зі ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

П.4 ч.2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, вважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом. (ч.1 ст. 289 КПК України). Розмір застави у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Причетність до вчинення інкримінованого злочину підтверджується матеріалами досудового розслідування внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 14 березня 2019 року, протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та іншими матеріалами провадження в їх сукупності.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, та який спричини загибель людини. У даному випадку, у результаті злочинних дій ОСОБА_5 настала смерть потерпілої ОСОБА_10 , а тому слідчий суддя приходить до переконання, що в засіданні поза об`єктивним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а відтак клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 слід задовольнити без визначення розміру застави.

Виходячи із викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України слідчий суддя,-

постановив :

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, раніше не судимого, інваліда 2 групи у зв`язку із психічними захворюваннями, який підозрюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України на строк шістдесят днів, терміном до 12 травня 2019 року без визначення застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Управлінню виконання покарань № 12 УДПС в Івано-Франківській області та рахувати з часу його фактичного затримання 14 березня 2019 року о 15 годині 30 хвилин.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Галицький відділ Тисменицької місцевої прокуратури .

Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 12 травня 2019 року.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий Суддя:ОСОБА_1