Дата документу 25.02.2019 Справа № 335/9300/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/175/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/9300/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, який працює у ТОВ «ЮМДЖІ РЕСУРС» на посаді водія, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

задоволено клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме з 08 лютого 2019 року по 08 квітня 2019 року включно,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою, змінивши ОСОБА_7 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, із застосуванням засобів електронного контролю за його переміщенням.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт, викладаючи фактичні обставини події, фактично посилається на невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Також захисник вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , не містить викладу обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшли обґрунтованого висновку про наявність, на теперішній час, ризиків, зазначених у клопотанні, оскільки у клопотанні сторона обвинувачення повторно, не надаючи нових доказів, наводить стандартний набір підстав і ризиків для подальшого тримання ОСОБА_10 під вартою, а слідчий суддя, не розглядаючи можливості застосування альтернативних запобіжних заходів, посилаючись, головним чином, на тяжкість обвинувачення та гіпотетичний ризик переховування ОСОБА_10 від слідства та суду, продовжив його тримання під вартою.

Крім того, на думку апелянта, про відсутність заявлених у клопотанні ризиків, свідчать наведені ним в апеляційній скарзі доводи, а також позитивні дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, реєстрації та роботи, за якими позитивно характеризується, мешкає однією сім`єю із непрацездатною матір`ю та жінкою, з якою підтримує фактичні подружні стосунки, має на утриманні двох малолітніх дітей та матір, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, раніше не судимий, впродовж досудового розслідування активно допомагав слідству у встановленні об`єктивної істини у справі, а також, що ОСОБА_7 півроку утримується під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі змістом судового рішення та матеріалами, доданими до клопотання, СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 10 серпня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

10 серпня 2018 року ОСОБА_7 був затриманий на підставі ст. 208 УПК України, а 11 серпня 2018 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2018 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 жовтня 2018 року, який у подальшому було продовжено.

06 лютого 2019 року слідчий ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_12 під вартою на 60 днів в межах строку досудового розслідування.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя послався на те, що під час розгляду клопотання встановлені обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування та направлення обвинувального акта до суду до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися ризики, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а стороною захисту не підтверджено, що більш м`який запобіжний захід, зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, отже, відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, під час розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею було встановлено, що надані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме, у порушенні останнім, який керував транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть декількох осіб.

Отже, на момент вирішення питання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою, при продовженні тримання особи під вартою мають існувати нові підстави та ризики, або не зменшитись ті, що вже були встановлені, бути наявним конкретний суспільний інтерес, що превалює над принципом поваги до свободи особистості, та має бути розглянута можливість застосування альтернативних запобіжних заходів.
Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив про те, що суворість передбаченого покарання, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Отже, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду.
Колегія суддів вважає, що суворість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 , у разі доведеності його вини, значно підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду або буде намагатися перешкоджати кримінальному провадженню, а, знаходячись на волі, може вплинути на обставини, які підлягають доказуванню, шляхом незаконного впливу на потерпілих та свідків.
Крім того, колегія суддів враховує і ту обставину, що місцем проживання підозрюваного є населений пункт в іншій області, який значно віддалений від місця знаходження органу досудового розслідування, що також певною мірою вказує на наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню.
Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Події кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , отримали значний резонанс в суспільстві, оскільки його вчинення завдало непоправної шкоди у вигляді загибелі шести людей, п`ятеро з яких діти.

Отже, як вважає колегія суддів, наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ґрунтується не на припущеннях, як про це помилково стверджує сторона захисту у поданій апеляційній скарзі, а на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій, та наразі ці ризики не зменшились та не перестали існувати.
Крім того, слідчий, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 КПК України, виклав обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.
Так, для закінчення досудового розслідування необхідно отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки призначених експертиз, а саме: комплексної судової експертизи за експертною спеціальністю дослідження деталей транспортного засобу та механізму ДТП, судової експертизи за експертною спеціальністю дослідження технічного стану транспортного засобу та механізму ДТП, після проведення якої провести огляди вилучених речей і предметів; прийняти рішення про долучення їх до матеріалів кримінального провадження як речових доказів; вирішити питання щодо продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повідомити йому про зміну раніше повідомленої підозри та допитати його як підозрюваного; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, копії яких вручити підозрюваному та захиснику, а також виконати інші слідчі дії, в яких виникне необхідність.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою.
Довід захисника щодо невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, колегія суддів вважає неспроможним, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Обставини, визначені ст. 178 КПК України, на які посилається апелянт, а саме позитивні дані про особу ОСОБА_7 , з урахуванням існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, характеру, обставин вчинення кримінального правопорушення та тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не спростовують правильність висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваному рішенні, та не можуть бути безумовними підставами для його скасування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з прийнятим слідчим суддею рішенням про необхідність задоволення клопотання слідчого та продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки, на думку колегії суддів, цього вимагають справжні інтереси суспільства, які переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи людини, незважаючи на існування презумпції невинуватості, та таке обмеження свободи застосоване слідчим суддею відповідно до закону та з урахуванням принципу пропорційності і дотримання балансу між правами підозрюваного та метою продовження дії такого запобіжного заходу.
З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги захисника.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 задоволено клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме з 08 лютого 2019 року по 08 квітня 2019 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: