ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/4495/15-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/21/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001776 за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого 26.06.2014 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області за ст.185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України і призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч.1 ст.115 КК України у виді 14 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавленні волі на строк 14 років. Міра запобіжного заходу тримання під вартою з 22.08.2015 року. Вирішено питання про судові витрати та долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 17 серпня 2015 року близько о 01:00 годині, знаходячись на березі річки Дніпро в районі вулиці Декабристів м. Каховка Херсонської області, переслідуючи прямий умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час конфлікту з ОСОБА_9 , який раптово виник на підґрунті неприязних відносин, завдав потерпілому ОСОБА_9 чисельні удари кухонним ножем: не менше трьох в область голови, трьох в область шиї, трьох в область тулубу та трьох в область кінцівок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , будучи раніше судимий за скоєння корисливого злочину, 17.08.2015 року близько о 01.00 год. після вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_9 , знаходячись на березі річки Дніпро в районі вул. Декабристів у м. Каховка Херсонської області, переслідуючи корисливий умисел, направлений на противоправне таємне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме мобільний телефон «Samsung GT-S5250», вартістю 400 грн. та пневматичний пістолет марки «КWC», вартістю 700 грн., чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 1 100 грн.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за ч.1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає обвинувальний вирок незаконним, висновки якого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вирок суду першої інстанції та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом порушено вимоги ст. 94, ч.3 ст.373 КПК України. В основу вироку покладено показання свідків, якими прямо не підтверджується його вина у вчиненні інкримінованих злочинів. Наголошує, що обвинувачення ґрунтується на суперечливих доказах. На його думку, судом було неповно досліджено обставини справи. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено його винуватість у вчиненні злочинів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження, так як не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що підставою для обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України стали показання потерпілого ОСОБА_10 , який не спростував доводів обвинуваченого про те, що ОСОБА_9 добровільно надав обвинуваченому в залог пневматичний пістолет та мобільний телефон за отримання в борг коштів у сумі 400 гривень. Наголошує, що показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не узгоджуються з дослідженим записом з відеокамер магазину, в якому 16.08.2015 року перебували ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 . Також зазначає, що здійснюючи посилання на показання експерта ОСОБА_13 , суд першої інстанції не послався на висновок судово-дактилоскопічної експертизи. Стверджує, що всупереч вимогам ст.290 КПК України стороною обвинувачення не були надані для ознайомлення всі висновки судових експертиз, які не внесені до реєстру матеріалів досудового розслідування, внесені лише постанови, якими дані експертизи призначено. Зазначає про невідповідність протоколу про доступ до матеріалів досудового розслідування вимогам кримінального процесуального закону. Вважає, що сторона обвинувачення не довела винуватість особи поза розумним сумнівом, тому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, що не було враховано судом при ухваленні судового рішення.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданих апеляційних скарг, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який вважав апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, заслухавши сторони в судових дебатах, під час яких вони залишились на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Проте суд першої інстанції у повній мірі зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався .
Так, суд визнав, як доказ по справі пояснення експерта ОСОБА_13 , при цьому не взявши, як доказ по справі висновок судово-дактилоскопічної експертизи, т.я. висновок даної експертизи не були предметом безпосереднього дослідження в судовому засіданні. Також всупереч положенням ст. 374 КПК Українисудне оцінив з точки зору належності, допустимості і достатності інші докази,надані стороною обвинувачення, а лише перелічив їх у вироку.
Так, суд, перелічивши як доказ по справі протокол місця події від 21.08.2015 року, а саме приміщення літньої кухні, розташованої на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено чоловічі шорти з плямами речовини бурого кольору, паперову серветку з речовиною бурого кольору (а.с.84-86 т.2) не надав оцінки такому доказу на предмет його допустимості, з огляду на положення статей 233,234.237 КПК України.
Із матеріалів провадження вбачається, що хоча ОСОБА_14 і дала згоду на проведення огляду житлового будинку та приміщення літньої кухні, однак слідчу дію працівниками поліції було проведено без ухвали слідчого судді, що не відповідає вимогам статей 234,237 КПК України.
Враховуючи вищевикладене , судова колегія приходить до висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і відповідно до загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК України є підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, так як апеляційний суд позбавлений можливості в силу ч. 3 ст. 404 КПК України дослідити та перевірити докази під час апеляційного розгляду, оскільки зібрані стороною обвинувачення докази у повному обсязі в суді першої інстанції не досліджувались та не перевірялись .
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 415 КПК України колегія суддів позбавлена процесуальної можливості вирішити поставлені в апеляційній скарзі питання про допустимість, достатність доказів, правильність встановлення фактичних обставин події , а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не виконав дані вимоги, що згідно ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні вище порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються норми кримінального процесуального закону та загальні засади забезпечення права на захист, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України.
Згідно з положеннями п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного вироку районного суду та з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що підлягає задоволенню апеляційна скарга прокурора в частині клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що до теперішнього часу наявні ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилась, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, на що вказує те, що останній не має законних джерел заробітку, утриманців, міцних соціальних зв`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 410, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити повністю, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в тому ж суді.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Каховка Херсонської області, громадянину України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме до 04 квітня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2