Справа №463/1092/19
Провадження №1-кс/463/594/19
УХВАЛА
про відведення слідчого судді від розгляду судового провадження

22 лютого 2019 р., суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду судового провадження № 463/1092/18 (провадження № 1-кс/463/586/19) за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у залученні, як потерпілої у кримінальному провадженні, -
в с т а н о в и в:
У провадження слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого СВ СУ ТУ ДБР у м. Львові про відмову у залученні як потерпілої у кримінальному провадженні № 0003017 від 03.12.2018.
Суддя ОСОБА_3 у зазначеному кримінальному провадженні заявила самовідвід від розгляду скарги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України з тих підстав, що кримінальне провадження № 0003017 від 03.12.2018 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України перебуває у її провадженні на розгляді.
В судове засідання скаржник та інші особи, які беруть участь у справі у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду заяви про самовідвід слідчого судді були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не подавали.
Неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.
Оглянувши матеріали скарги та заяву про самовідвід, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з ч. 1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
З матеріалів скарги вбачається, що на розгляді у судді ОСОБА_3 кримінальне провадження № 0003017 від 03.12.2018 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Враховуючи наведене вище, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду скарги незалежним і безстороннім судом, заява про самовідвід судді ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Керуючись, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, -

постановив :
Заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 задовольнити.
Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду судового провадження № 463/1092/18 (провадження № 1-кс/463/586/19) за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у залученні, як потерпілої у кримінальному провадженні.

Суддя: ОСОБА_1