Провадження №1-кп/638/789/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0003192 від 18.08.2018 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

09.09.2013 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.153 КК України до 3 років позбавлення волі;

25.04.2013 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;

18.09.2013 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. 27.11.2015 року постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.11.2015 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений, невідбутий строк 1 місяць 21 день,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

встановив:

16.08.2018 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 знаходився у кв. АДРЕСА_2 , побачив гаманець коричневого кольору, який належить ОСОБА_5 , у якому знаходились пластикові картки ПриватБанку на ім`я потерпілої у кількості 4 штук, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять; пластикові картки для отримання сім-карт у кількості 2 штук, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять; частина конверту, виданого ПриватБанком з інформацією пін-код на ім`я потерпілої, яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, та грошові кошти у сумі 12500 гривень.

У цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, ОСОБА_4 , упевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав зазначений гаманець коричневого кольору, який належить потерпілій, після чого з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілій ОСОБА_5 у сумі 12500 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив вищезазначене в повному обсязі. У скоєному щиро кається.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше судимий, не працює, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не звертався.

З доповіді Шевченківського районного відділу філії У «Центр пробаці» в Харківській області вбачається наступне:
ОСОБА_4 проживає за місцем реєстрації разом із матір`ю та братом, стосунки в родині задовільні, неповнолітніх дітей на утриманні не має, має професійну освіту за спеціальністю деревообробник, працює за приватними замовленнями, стверджує, що проблем із матеріальним становищем не має, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає. Щиро розкаюється та стверджує, що готовий стати на шлях виправлення. Серед оточення має осіб, які були раніше судимі. Наявність кримінальних зв`язків у обвинуваченого можуть вплинути на його подальше життя. Обвинувачений неодноразово судимий, в місцях позбавлення волі провів понад 9 років, за скоєння умисно-корисливих злочинів та злочину, пов`язаного із посяганням на статеву свободу та статеву недоторканість особи. Також обвинувачений був неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за розпивання спиртних напоїв та паління в громадських місцях. Зазначені факти свідчать про те, що обвинувачений для себе належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, а отже не зацікавлений у подальших позитивних змінах та подолання проявів впливу криміногенних потреб на його життя. Обвинувачений стверджує, що має плани на майбутнє, однак, не може їх чітко сформулювати, стверджує, що готовий до змін у майбутньому.
Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий.
Враховуючи викладене, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без цілодобового контролю в умовах ізоляції від суспільства, тобто без позбавлення або обмеження волі на певних строк не можливе та становить небезпеку для суспільства.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, те, що ОСОБА_4 раніше судимий, офіційно не працює, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі.

Однак суд вважає, що ОСОБА_4 не потребує ізоляції від суспільства, його виправлення можливе без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього обов`язків, та приймає рішення про звільнення його у відповідності зі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 12500 гривень підлягає задоволенню, так як завдана шкода на зазначену суму підтверджується показами обвинуваченого, наданими у судовому засіданні. Також вимоги потерпілої щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 1000 гривень підлягають задоволенню та суд вважає обгрунтованими для відшкодування понесених потерпілою моральних страждань, спричинених кримінальним правопорушенням.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди у розмірі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень та суму моральної шкоди у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.
Речові докази пластикові картки ПриватБанку на ім`я ОСОБА_5 у кількості 4 штук, пластикові картки для отримання сім-карт у кількості 2 штук, частину конверту, виданого ПриватБанком з інформацією про пін-код на ім`я ОСОБА_5 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1