Справа № 182/253/19
Провадження № 1-кп/0182/570/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.03.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2018 за № 0003270 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянки України, яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , не працює, із середньою освітою, не заміжня, на утримання має неповнолітню дитину, сина ОСОБА_4 , 2008 р.н., раніше судима:
- 12.03.2018 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської обл., за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_3 01.09.2018 в період часу з 08.30 год. до 09.00 год. знаходилася на лінійці з приводу святкування Дня знань, що проходила на подвір`ї КЗ «НСЗШ № 14 І-ІІ ступенів», розташованої у м. Нікополі Дніпропетровської обл., вул. Гайдамацька, 33.
В зв`язку з тим, що її сину ОСОБА_6 , який є учнем 5-Б класу вищевказаної школи, стало жарко, вона вирішила віднести його піджак до класу, в якому він навчається.
Приблизно о 09.00 год. вищевказаного дня ОСОБА_3 зайшла до будівлі школи, піднялась на другий поверх, на якому розміщується навчальний клас її сина, залишила піджак сина у зазначеному класі, та, виходячи з приміщення класу, в якому навчається її син, звернула увагу на те, що двері приміщення сусіднього класу незачинені. В цей час у неї виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось в приміщенні сусіднього класу, двері до якого не були зачинені.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 01.09.2018 приблизно о 09.00 год., перебуваючи в будівлі КЗ «НСЗШ №14 І-ІІ ступенів», розташованої у м. Нікополі Дніпропетровської обл. вул. Гайдамацька, 33, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, незаконно з метою викрадення чужого майна через незачинені двері проникла до приміщення 6 класу КЗ «НСЗШ № 14 І-ІІ ступенів», що є іншим приміщенням та, упевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно таємно повторно із корисливих мотивів підійшла до другої від шкільної дошки парти середнього ряду та зі шкільного портфеля малолітньої ОСОБА_7 викрала її мобільний телефон «Lenovo» модель А 6010, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , червоного кольору, ринкова вартість, якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 18/12.1/232 від 13.12.2018 станом на 01.09.2018 становить 1 066 грн. 67 коп., що належить ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_3 вийшла з вищевказаного класу, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винуватою себе визнала повністю і показала суду, що 01.09.2018 прийшла на шкільну лінійку з сином. Сину стало жарко, він скинув піджак і вона віднесла піджак до класу. Коли виходила з класу, побачила, що двері до сусіднього класу при відкриті. Вона туди заглянула, у класі нікого не було, тому вона вирішила вчинити крадіжку. Зазирнула до одного з портфелів, побачила мобільний телефон «Lenovo» червоного кольору, який забрала із собою. При цьому вона розуміла, що телефон належить одному з учнів класу, бо він був у портфелі. Спочатку користувалася мобільним телефоном сама. Після того, як викрала мобільний телефон, приблизно через 2 тижні прийшла до школи до сина, була з телефоном. Дівчатка побачили у неї мобільний телефон, підбігли до неї і запитали, де вона взяла телефон. Відповіла їм, що телефон належить їй. Потім зайшла до туалету, де зняла задню кришку з телефону. Коли вийшла, то біля дверей стояла директор школи, яка також запитала звідки в неї телефон. Вона сказала, що мобільний телефон її. На прохання директора дала його дівчинці, але телефон був без задньої кришки і дівчинка його не впізнала. Потім через кілька днів, коли була з батьком сина та його братом, вони вживали алкогольні напої. Коли закінчилися гроші, вона передала телефон брату її колишнього цивільного чоловіка ОСОБА_9 , який заклав телефон у ломбард на свої документи. У вчиненому розкаюється, просить суворо її не карати та не позбавляти волі. Просить врахувати, що на даний час вона неофіційно працює, що проживає разом з матір`ю та малолітньою дитиною, яку вона дуже любить.
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 та її законний представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися. ОСОБА_8 надала заяву про розгляд справи без їх участі. Цивільний позов підтримують. Міру покарання просить призначити на розсуд суду.
Винуватість обвинуваченої, крім її показів, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0003270:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.09.2018 потерпілої ОСОБА_8 , у якому вона вказує, що 01.09.2018 в період часу з 08.30 год. до 09.00 год. невідома особа, шляхом вільного доступу, з класу, розташованого на 2 поверсі ЗОШ № 14 по вул.. Гайдамацька (колишня Будьонівська) у м. Нікополі таємно викрала мобільний телефон «Lenovo». У вчиненні злочину підозрює ОСОБА_3 (а.п. 15);
- ксерокопією штрихкоду та imei мобільного телефону «Lenovo» (а.п. 20);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.12.2018, в ході якого неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 у присутності законного представника ОСОБА_8 з 4-ох осіб упізнала ОСОБА_3 , як жінку в руках якої вона побачила свій мобільний телефон. Упізнає її за овалом обличчя, розрізом очей, носом, формою губ. (а.п. 21-23);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 18/12.1/232 від 13.12.2018, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Lenovo» моделі «А-6010» станом на 01.09.2018 могла становити 1 066,67 грн. (а.п. 38-40);
- копією листа-повідомлення від Нікопольського відділення № 63 Повного Товариства «Ломбард «Гроші Тут» про те, що мобільний телефон «Леново А 6010» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 (тобто imei якого збігається з imei викраденого у потерпілої телефону) закладався до ломбардного відділення ПТ «Ломбард «Гроші Тут» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 25.09.2018 00:52:49 (а.п. 49);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2018, в ході якого підозрювана ОСОБА_3 , розповіла та показала як скоювала крадіжку мобільного телефону. До протоколу проведення слідчого експерименту долучено ДВД-диск з відеозаписом слідчого експерименту. (а.п. 62-67). Судом переглянуто відеозапис слідчого експерименту на диску, при цьому обвинувачена підтвердила обставини вчинення злочину, зафіксовані при проведенні вказаної слідчої дії.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченої винною у вчиненні кримінального правопорушення, за яким вона обвинувачується.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Також суд ураховує обставини справи; особу винної, наявність у неї на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , 2008 р. народження. Обвинувачена ОСОБА_3 раніше притягалася до кримінальної відповідальності за аналогічний корисливий злочин, судимість в установленому законом порядку не погашена (а.п. 75), офіційно не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно (а.п. 83), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.п. 77-78). Також судом враховується те, що після вчинення злочину пройшов значний час, але обвинувачена не вжила жодних заходів щодо добровільного відшкодування шкоди, хоча б частково.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд вважає визнання вини.
Обставинами, що обтяжують покарання суд вважає вчинення злочину щодо малолітньої дитини, що передбачено п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України.
Також судом ураховується те, що ОСОБА_3 вчинила новий злочин в період звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії, у виді позбавлення волі. Також, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України суд вважає необхідним частково приєднати невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.03.2018.
Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 суд не вбачає.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, суд враховує, що матеріальна шкода, заподіяна злочином, в силу ст. 1166 ЦК України підлягає стягненню з особи, що спричинила шкоду.
ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 1 066 грн. 67 коп.
Обвинувачена ОСОБА_3 цивільний позов визнала.
Суд приходить до висновку про задоволення цивільного позову у повному обсязі, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.
Згідно ст. 1166 ЦК України, матеріальна шкода спричинена майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, якою ущерб спричинено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази відсутні.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченої процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи в сумі 572 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченню за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.03.2018, таким чином остаточно покарання ОСОБА_3 визначити у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 10 днів.
Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
Запобіжний захід не застосовувався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 у відшкодування збитків, заподіяних злочином 1 066 (одна тис. шістдесят шість) грн. 67 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта-товарознавця 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп. Речові докази відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1