Справа №484/912/18 08.06.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 травня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Первомайської місцевої прокуратури про накладення арешту на майно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Адвокат ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.05.2018 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.05.2018 року задоволено клопотання прокурора Первомайської місцевої прокуратури та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: 1 частку одноповерхової нежитлової будівлі загальною площею 88,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 04), що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності та на нерухоме майно, а саме: 1/1 частку земельної ділянки площею 0,01 га, що

__________________________________________________________________

провадження № 11-сс/784/256/18 слідчий суддя : ОСОБА_6

категорія: арешт майна доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

розташована за адресою: АДРЕСА_2 (цільове призначення: для будівництва індивідуального гаража № НОМЕР_1 ), що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності шляхом заборони розпоряджатися вказаним нерухомим майном.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог, щодо скасування оскаржуваної ухвали апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що вказані в клопотанні прокурора данні про відсутність гаражу № НОМЕР_1 на земельній ділянці біля будинку АДРЕСА_2 , ними не оспорюються, але цей факт не доводить, що право власності на нього та земельну ділянку було видано ОСОБА_5 з порушеннями норм кримінального закону.

Гаража дійсно не має, оскільки нежитлова будова існувала до 2017 року, а потім прийшла в негідність в зв`язку з руйнуванням, що підтверджується довідкою філії БТІ від 20.01.2017 р.

Щодо зазначеного прокурором в клопотанні, що ОСОБА_5 не звертався до Управління ДАБІ у Миколаївській області з метою набуття права на виконання будівництва гаража, то він дійсно не звертався по тій причині що відповідно до технічного паспорту на дану нежитлову будівлю, її збудовано в 1991 р. і в такому випадку звернення до Управління ДАБІ у Миколаївській області не потрібне.

Крім того, на думку апелянта, при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не було дотримано вимог ч.1 ст. 98, ст. ст. 170, 173 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно ухвали слідчого судді та матеріалів кримінального провадження вбачається, що Первомайським ВП ГУНП в Миколаївській області розпочато кримінальне провадження № 0000012 від 27.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, а саме видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

В ході досудового розслідування було встановлено, що рішенням Первомайської міської ради № 7 від 28.07.2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтованою площею 0,01 га на умовах власності для будівництва індивідуальних гаражів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 . В зазначеному рішенні посилаються на свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_3 та № 53688438 від 20.02.2016.

Рішеннями Первомайської міської ради № 7 від 27.10.2016 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 передано у власність земельні ділянки № :07:066:0036 та № :07:066:0035 біля будинку АДРЕСА_2 для будівництва індивідуальних гаражів № НОМЕР_1 та № 2.

Прокурор Первомайської місцевої прокуратури звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на 1 частку одноповерхової нежитлової будівлі загальною площею 88,8 кв.м. та1/1 частку земельної ділянки площею 0,01 га, що належать ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Приймаючи рішення про задоволення вказаного клопотання, слідчий суддя зазначив, що з огляду на обставини вказані в клопотанні, надані до клопотання докази, а також на те, що, в судовому засіданні доведена необхідність арешту вказаного майна, наявні підстави для накладення арешту.

Вказав, що накладення арешту у кримінальному провадженні необхідне з метою попередження зникнення, втрати або пошкодження майна, що може суттєво перешкодити кримінальному провадженню.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

В письмових клопотаннях прокурор та адвокат ОСОБА_4 просили розглянути апеляційні скарги в порядку письмового провадження.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Вивчивши матеріали кримінального та судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 27.02.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що рішенням Первомайської міської ради № 7 від 28.07.2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтованою площею 0,01 га на умовах власності для будівництва індивідуальних гаражів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 . Окрім того в зазначеному рішенні посилаються на свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 від 20.02.2016.

Рішеннями Первомайської міської ради № 7 від 27.10.2016 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 передано у власність земельні ділянки біля будинку АДРЕСА_2 для будівництва індивідуальних гаражів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

На даний час відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.12.2016 за ОСОБА_8 зареєстровано на праві власності земельну ділянку площею 0,01 га (кадастровий номер :07:066:0036) та за ОСОБА_7 зареєстровано на праві власності земельну ділянку площею 0,01 га (кадастровий номер :07:066:0035).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_8 , відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 20.02.2016 виданого Первомайським міськрайонним управлінням юстиції у Миколаївській області, перебуває на праві власності гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться по АДРЕСА_2 . Також, у ОСОБА_9 , відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 20.02.2016 виданого Первомайським міськрайонним управлінням юстиції у Миколаївській області, перебуває на праві власності гараж № НОМЕР_2 , який знаходиться по АДРЕСА_2 .

Згідно з проектами землеустрою від 2016 року щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_7 та ОСОБА_5 для будівництва індивідуальних гаражів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 , а саме ситуаційної схеми, на даних земельних ділянках відсутні будь-які будівлі.

Відповідно до інформації управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області та згідно з Єдиним реєстром отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих, будівельних робіт, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до Управління з метою набуття права на виконання будівельних робіт з будівництва гаражів не звертались.

Посадовою особою Управління із залученням начальника відділу містобудування та архітектури, управління МАКВЗП Первомайської міської ради ОСОБА_11 , з виїздом на місце 15.02.2018 було встановлено, що дані земельні ділянки вільні від забудови, ознаки виконання будівельних робіт відсутні.

Окрім того, проведеним 05.03.2018р. оглядом вищезазначених земельних ділянок будь-яких будівель також не виявлено.

Прокурор вважає, що зазначені обставини свідчать про видачу службовими особами завідома неправдивих офіційних документів, а саме свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 20.02.2016р.

Розглядаючи в порядку ст.ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався не в повній мірі.

Так, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя зазначив, що зникнення, втрата або пошкодження майна, на яке просить накласти арешт прокурор, може суттєво перешкодити кримінальному провадженню.

Разом з тим, зі змісту клопотання та матеріалів провадження, не вбачається, що органом досудового розслідування в суді першої інстанції доведено, що вищезазначене майно, належне ОСОБА_5 про арешт якого ставиться питання, підпадає під критерії, визначені в ст. 98 КПК України, зокрема: не обґрунтовано в достатній мірі, що воно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення.

Надані апеляційному суду матеріали кримінального провадження на даний час не містять даних щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, або, що є обґрунтовані підстави вважати, що будь-кому буде повідомлено про підозру.

Так, прокурором в клопотанні зазначено, що підставою для виділення ОСОБА_5 земельної ділянки біля будинку АДРЕСА_2 для будівництва індивідуальних гаражів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 можливо були завідома не правдиві офіційні документи, а саме свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно від 20.02.2016р.

Але, зважаючи на існування технічного паспорту ще від 09.04.2015 р. (копія додана апелянтом до апеляційної скарги), згідно якого власником нежитлової будівлі площею 88,8 кв.м. (рік забудови 1991) є ОСОБА_5 , вищезазначене твердження на даний час не може вважатись обґрунтованим.

Також апелянт на підтвердження своїх пояснень факту відсутності гаражів на даній земельний ділянці надав копію довідки філії виробничо-комерційного ПП «Делен» від 20.01.2017р. відповідно якої дана забудова прийшла в 2017 році в негідність в зв`язку з руйнуванням.

Більш того, в клопотанні прокурора зазначено, що проведеними оглядами вищевказаної земельної ділянки встановлена відсутність будь - яких будівель, також відповідно тверджень апелянта, на даний час дана забудова взагалі повністю зруйнована. Тому не зрозуміло на яку саме будівлю було накладено арешт судом першої інстанції.

Погоджується апеляційний суд і з доводами апеляційної скарги в тій частині, що слідчим суддею не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, яка зобов`язує слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати окрім правових підстав для арешту майна, ще й наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Наклавши арешт на майно, яке належать ОСОБА_5 слідчий суддя не дотримався вимог щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності, що може мати наслідком заподіяння майнових збитків.

На думку колегії суддів, не містять матеріали провадження й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи власників вищезазначеного майна, про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

За таких обставин ухвала слідчого судді не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 406,407,409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 травня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Первомайської місцевої прокуратури про накладення арешту на майно ОСОБА_5 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_12 про арешт майна.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: