Постанова

Іменем України
7 червня 2018 року

м. Київ
справа № 225/4979/16-к
провадження № 51-2230км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора з доповненнями, котрий брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 лютого 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001012, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дзержинська Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 24 листопада 2016 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 185 КК на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 в січні 2016 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , де він проживав зі своєю бабусею ОСОБА_7 та дідусем ОСОБА_8 , звідки викрав електричну праску вартістю 200 грн, що належала ОСОБА_7 .
Крім того, 18 березня 2016 року приблизно о 16:00, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, скористався тим, що дідусь та бабуся сплять, і викрав 800 грн, що належали потерпілій ОСОБА_7 .
Апеляційний суд Донецької області ухвалою від 14 лютого 2017 року змінив вищевказаний вирок у частині призначеного покарання. Призначив ОСОБА_6 покарання у виді арешту: за ч. 1 ст. 185 КК на строк 3 місяці, а за ч. 2 ст. 185 КК на строк 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим суд визначив остаточне покарання ОСОБА_6 у виді арешту на строк 6 місяців. У решті вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через м`якість, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує на те, що суд не зазначив, на яких підставах задовольнив апеляційну скаргу засудженого, не зазначив які статті закону порушено судом першої інстанції, а також у чому полягають такі порушення. У резолютивній частині ухвали не зазначено, яким було рішення суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 . Прокурор указує також на те, що апеляційний суд належним чином не оцінив ступеня тяжкості та характеру вчиненого злочину, а також даних про особу засудженого, того, що злочин було вчинено у стані алкогольного сп`яніння стосовно особи похилого віку. В доповненнях до касаційної скарги прокурор зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки при призначенні покарання суд безпідставно не застосував положень ч. 4 ст. 70 КК.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 не підтримала касаційну скаргу, просила ухвалу апеляційного залишити без зміни.
Мотиви Суду
Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікація дій у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора, викладені у доповненні до касаційної скарги, в яких він фактично змінює підставу для скасування рішення суду апеляційного інстанції, Суд залишає без розгляду, оскільки їх подано за межами строків на касаційне оскарження і вони тягнуть за собою погіршення становища засудженого.
Доводи прокурора про невідповідність призначеного засудженому покарання внаслідок м`якості є необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 65 КК суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого, керувався саме вказаними вимогами кримінального закону.
Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, цей суд у повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, розмір викраденого, визнання засудженим своєї вини та щире каяття у скоєному, дані про особу засудженого, який у силу ст. 89 КК є несудимим, має постійне місце проживання, зваживши, крім цього, на те, що кримінальне правопорушення було вчинено фактично в сім`ї щодо близьких родичів, суд дійшов обґрунтованого висновку, що призначене засудженому покарання є надто суворим та недоцільним.
Урахувавши повною мірою всі обставини кримінального провадження, суд призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК, ч. 1 ст. 70 КК у виді арешту на строк 6 місяців.
Суд касаційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, воно відповідає загальним засадам, визначеним у статтях 50, 65 КК.
Відповідно до вимог ст. 419 КПК в резолютивній частині ухвали апеляційного суду зазначаються висновки апеляційного суду по суті вимог, викладених в апеляційній скарзі.
Як убачається з рішення суду апеляційної інстанції, цей суд змінив вирок місцевого суду і пом`якшив призначене ОСОБА_6 покарання, про що останній просив в апеляційній скарзі, однак у резолютивній частині ухвали суд не зазначив про прийняте рішення стосовно апеляційної скарги засудженого.
Разом із тим, у цьому випадку вказане порушення суд касаційної інстанції не вважає істотним, оскільки воно не впливає на законність та обґрунтованість ухвали апеляційного суду. З указаної ухвали вбачається, що апеляційний перегляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 здійснювався лише за апеляційною скаргою засудженого, а в мотивувальній частині ухвали викладено мотиви та підстави її задоволення.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дотримався вимог закону, його ухвала відповідає вимогам статей 370, 419 КПК. Підстав, передбачених ст. 438 цього Кодексу, для її зміни чи скасування, Судом не встановлено, а тому касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3