Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю : прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 04.10.2018 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Житомирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та накладено арешт на транспортний засіб "КІА OPIRUS " реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 і тимчасово позбавлено ОСОБА_7 та інших користувачів можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з огляду на те, що слідчий довів, що автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і мають значення для кримінального провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій ухвалу слідчого судді просить скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити і зобов`язати слідчого СВ Житомирського РВ поліції ГУНП в Житомирській області повернути йому вказане майно.Зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, а посилання слідчого судді на те, що слідчий довів, що автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і мають значення для кримінального провадження не відповідають фактичним обставинам справи.Посилається на те, що наявна в матеріалах кримінального провадження постанова слідчого Житомирської РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні стосується зовсім іншого речового доказу.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_7 , про задоволення поданої ним апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обгрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Так, слідчим СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000831 від 22 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Під час досудового слідства встановлено, що згідно акту огляду транспортного засобу та реєстраційних документів від 21.09.2018 року виявлено зміни ідентифікаційного номеру кузова (поблизу номерної панелі наявні зварні шви характерні не заводському способу приєднання деталей кузова).Відповідно до договору купівлі-продажу 6976/18/003629 власником автомобіля марки "Кіа опірус", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_7 .

Постановою слідчого Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 22.09.2018 року, вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовими доказами по кримінальному провадженні.

24.09.2018 року слідчий Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 звернулась з клопотанням до слідчого судді про арешт вказаного майна, посилаючись на те, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів та недопущення їх втрати, оскільки на них може міститись інформація про сліди вчиненого злочину.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя, встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані прокурором на обґрунтування своїх вимог, та всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст.170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що прокурором доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на вилучене майно з тих підстав, що воно може містити інформацію про сліди вчиненого злочину або інші відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, з метою запобігання зникненню, втраті, знищенню та необхідністю проведення ряду слідчих дій.

Враховуючи все вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Що ж стосується доводів апелянта щодо порушення слідчим строків зі зверненням до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно то вони є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження з яких видно, що відповідно до копії квитанції відділення поштового зв`язку від 24.09.2018 року, слідчий з клопотанням про накладення арешту на майно до суду звернувся у визначений чинним КПК України строк.

Що стосується доводів апелянта про наявність в матеріалах провадження постанови слідчого про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні стосується зовсім іншого речового доказу то вказані доводи були перевірені апеляційним судом і було встановлено, що вказана постанова слідчим була помилково долучена до клопотання про накладення арешту на майно, а за клопотанням прокурора в апеляційному суді до провадження була долучена постанова слідчого Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 22.09.2018 року, про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовими доказами по кримінальному провадженні автомобіля "КІА OPIRUS " реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене ним рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 04.10.2018 року про накладення арешту на транспортний засіб "КІА OPIRUS " реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та про тимчасове позбавлення ОСОБА_7 та інших користувачів можливості відчудження, розпорядження та користування вказаним майном, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: