Справа № 367/5557/18
Провадження по справі № 1-кп/367/458/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хижня Жашківського району Черкаської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

16.05.2007 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 186 ч. 2, 357 ч. 3, 358 ч. 1, 358 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 70, 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

27.11.2008 року Апеляційним судом Черкаської області за ст.ст. 185 ч. 3, 187 ч. 4, 115 ч. 2 п.п. 6, 12, 15, 194 ч. 2, 304 КК України до 13 років позбавлення волі, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.03.2017 року не відбуту частину покарання замінено на 2 роки 11 місяців 27 дні обмеження волі;

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, -

в с т а н о в и в:

до Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт щодо скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України

В підготовчому судовому засіданні прокурор надала суду підписану сторонами угоду про визнання винуватості від 06.09.2018 року.

Так, ОСОБА_5 відбуваючи з 28.03.2017 року покарання у виді обмеження волі в державній установі «Ірпінський виправний центр № 132» Міністерства Юстиції України, що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Залізнична, 1, на підставі вироку Апеляційного суду Черкаської області від 27.11.2008 року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п. 6, 12, 15, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ст. 304 КК України до 13 років позбавлення волі, та ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.03.2017 року, якою невідбуту частину покарання останньому замінено на 2 роки 11 місяців 27 днів обмеження волі, отримавши дозвіл адміністрації установи виконання покарання на короткочасний виїзд за межі виправного центру, після закінчення строку виїзду до місця відбування покарання не повернувся.

Так, 25.05.2018 року наказом начальника державної установи «Ірпінський виправнийцентр № 132» № 173/ВП/3-18 ОСОБА_5 було надано дозвіл на короткочасний виїзд за межі установи на період з 08 год. 00 хв. 26.05.2018 року по 17 год. 00 хв. 28.05.2018 року для відвідування своєї родини за адресою: АДРЕСА_1 .

26.05.2018 року засуджений ОСОБА_5 ознайомлений під розпис про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 390 КК України та роз`яснено правила поведінки під час короткочасного виїзду. Після чого, ОСОБА_5 26.05.2018 року приблизно о 08 год. 00 хв. вибув з державної установи «Ірпінський виправний центр № 132» Міністерства Юстиції України за вище вказаною адресою.

Однак, в зазначений в наказі про надання дозволу на короткочасний виїзд строк до 17 год. 00 хв. 28.05.2018 року з метою ухилення від відбування покарання до виправного центру не повернувся, чим порушив режим та умови відбування покарання.

08.07.2018 року приблизно о 16 год. 00 хв. під час проведення оперативних заходів по розшуку ОСОБА_5 співробітниками державної установи «Ірпінський виправний центр № 132» останнього було виявлено в м. Одесі поблизу автовокзалу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаєвська, 58 та доставлено до виправного центру.
Сторони узгодили покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 390 КК України у вигляді 1 року 3 місяців позбавлення волі, та на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 27.11.2008 року, призначення остаточної міри покарання у вигляді 1 року 9 місяців позбавлення волі.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушеннята просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому додав, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, вид та міру покарання, яка буде застосовано до нього у разі затвердження угоди.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди та просив її затвердити.
Захисник також просив затвердити угоду.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у ОСОБА_5 повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов до висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до висновку, що винні дії ОСОБА_5 віднесено до суспільно-небезпечних діянь, відповідальність за які передбачена Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 390 КК України, як умисні протиправні дії, які виразились у неповерненні до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.
Суд вважає таку кваліфікацію дій ОСОБА_5 правильною, оскільки він не повернувся до місця відбування покарання, будучи особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а тому укладення угоди між прокурором та обвинуваченим з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, і за своїм змістом вона відповідає вимогам статті 472 вказаного Кодексу, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Судом, відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснено ОСОБА_5 його процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, а також роз`яснено вичерпні підстави оскарження вироку суду.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_5 суд залишає без змін - тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор».
Судові витрати, речові докази та цивільний позов по провадженню відсутні.

Враховуючи, що у ОСОБА_5 має місце сукупність вироків, то суд призначає йому покарання у відповідності до вимог ст. 71 КК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 06.09.2018 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 1 року 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 27.11.2008 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 року 9 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 11.07.2018 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_5 суд залишає без змін - тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерст ва Юстиції України (але не більше 60 днів).
На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з визначених ст.ст. 394, 473 КПК України підстав.

Суддя: ОСОБА_1