Справа № 495/6838/18
№ провадження 1-кс/495/3784/2018
Ухвала

31 липня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 , адвоката - ОСОБА_4 , затриманого - ОСОБА_5 , перекладача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання виконувача обов`язків керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1

ВСТАНОВИВ:

31.07.2018 року виконувач обов`язків керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюдля забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) у відношенніОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан на підставі вироку суду з кримінальних справ Андижанського району від 16.03.2016, та перебуває в міжнародному розшуку каналами Інтерполу для виконання вироку Республіки Узбекистан.

В клопотанні зазначено, що в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України 29.07.2018 о 21:38 годин оперуповноваженим СКП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 затримано громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Республіки Узбекистан серії НОМЕР_1 від 13.06.2014 року, який розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан на підставі вироку суду з кримінальних справ Андижанського району від 16.03.2016 року, та перебуває в міжнародному розшуку каналами Інтерполу для виконання вироку Республіки Узбекистан, запобіжний захід - арешт.

Ініціатором розшуку Республіки Узбекистан ОСОБА_5 угли є НЦБ Інтерполу Республіки Узбекистан. Згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу станом на час затримання особи громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_5 угли значиться у міжнародному розшуку. За попередньою інформацією, ОСОБА_9 не відбув строк покарання у вигляді 1 року 7 місяців та 8 днів.

НЦБ Інтерполу Республіки Узбекистан відомості про розшук вказаної особи внесено до обліків Генерального секретаріату Інтерполу.
НЦБ Інтерполу у Республіці Узбекистан підтвердило розшук вказаної особи.
На адресу Робочого апарату Українського бюро Інтерполу для скерування компетентним органам Республіки Узбекистан надіслане відповідне повідомлення про встановлення на території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_5 угли та затримання в порядку ст.ст. 208, 582 КІІК України.
21.08.2017 генеральна прокуратура Республіки Узбекистан спрямувала Генеральній прокуратурі України лист щодо забезпечення прав та інтересів вище вказаного громадянина після прийняття судом відповідного рішення щодо екстрадиції.
27.07.2018 року отримано лист Генеральної прокуратури України у якому зазначено, що Генеральною прокуратурою України отримано запит Республіки Узбекистан та доручено проведення екстрадиційної перевірки з подальшим зверненням до суду з відповідним клопотанням.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Затриманий ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), просили застосувати до ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який визначити за місцем його теперішнього проживання: АДРЕСА_1 . Просили суд врахувати, що затриманий ОСОБА_5 працює за наймом для забезпечення потреб сім`ї, яка складається з дружини- ОСОБА_10 , з якою останній перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу та двох малолітніх дітей. Громадянська дружина затриманого не працює, доходів не має.
Заслухавши думку прокурора, особу, яку затримано, адвоката, приходжу до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання з огляду на наступне.

Згідно із ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно із ч.1 ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про її видачу (екстрадиційного арешту) та порядок застосування такого запобіжного заходу регламентований ст.584 КПК України.

Відповідно до положень ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу за дорученням або зверненням центрального органу України, прокурор звертається з клопотанням про екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою (ч. 1). Разом із клопотання на розгляд слідчого судді подаються: 1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України; 2) документи про громадянство особи; 3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки (ч. 2). Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ч. 3).

Разом з тим, прокурор, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про застосування екстрадиційного арешту, згаданих положень процесуального закону не дотримався.

1. Копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію) Генеральної прокуратури р. Узбекистан від 21.08.2017 року, яка була надана слідчому судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, не була засвідчена мокрою печаткою центрального органу України Генеральною прокуратурою України (ч. 2 ст. 574 КПК України).

Долучені до запиту компетентного органу додатки також не завірені належним чином, у зв`язку із чим, долучений прокуратурою запит з додатками носить лише інформативний характер і слідчий суддя не може переконатися у достовірності даних, що в ньому містяться.

Крім того, із копії запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію) Генеральної прокуратури р. Узбекистан від 21.08.2017 року вбачається, що (мовою оригіналу): "Постановлением от 05.05.2016 года гражданин Республики Узбекистан ОСОБА_5 угли, 1985 г.р., привлечен к участию в уголовном деле в качестве обвиняемого по п. "б" ч. 2 ст. 168 (мошенничество) Уголовного кодекса Республики Узбекистан. ... прошу Вас решить вопрос о выдаче ОСОБА_5 в Республику Узбекистан для привлечения к уголовной ответственности".

Однак в клопотанні наданому до суду прокурором зазначено, що ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан на підставі вироку суду з кримінальних справ Андижанського району від 16.03.2016 р. та не відбув покарання у вигляді 1 року 7 місяців та 8 днів.

Вказане свідчить про невідповідність обставин, викладених прокурором у клопотанні і наданими до суду матеріалами.

2. Документи про громадянство ОСОБА_5 угли біометрік паспорт серії НОМЕР_1 були надані неналежної якості: не видно на фото особу.

3. Наявних матеріалів екстрадиційної перевірки слідчому судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області взагалі надано не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Республіка Узбекистан не являється учасником Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що посилання ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 на цю Конвенцію є безпідставним.

Натомість у правовідносинах між Україною і р. Узбекистан застосовується Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року (лист Міністерства юстиції України від 21.01.2006 № 26-53/7) (далі Конвенція СНД), яку з застереженнями ратифіковано Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР.

Відповідно до ст. 56 Конвенції СНД договірні сторони зобовязуються відповідно до умов, передбаченими цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності або для приведення вироку у виконання.

Видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.

Видача для приведення вироку у виконання провадиться за такі діяння, які відповідно до законодавства запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких особу, видача якої потрібна, було засуджено до позбавлення волі на термін не менш шести місяців або до більш тяжкого покарання.

Відповідно до п. „б ч. 1 ст. 58 Конвенції СНД вимога про видачу повинна містити опис фактичних обставин діяння і текст закону запитуючої Договірної Сторони, на підставі якого це діяння визнається злочином.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Конвенції СНД до вимоги про видачу для приведення вироку у виконання повинні бути прикладена засвідчена копія вироку з відміткою про набрання законної сили і текст положення карного закону, на підставі якого особа засуджена. Якщо засуджений уже відбув частину покарання, повідомляються також дані про це.

Як вже було зазначено вище, в своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) виконувач обов`язків керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 зазначає, що ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан на підставі вироку суду з кримінальних справ Андижанського району від 16.03.2016, та перебуває в міжнародному розшуку каналами Інтерполу для виконання вироку Республіки Узбекистан. ОСОБА_5 угли не відбув строк покарання у вигляді 1 року 7 місяців та 8 днів.

Однак, вказана інформація жоджним чином не підтверджується. Копія відповідного вироку суду з кримінальних справ Андижанського району з відміткою про набрання вироком законної сили до матеріалів клопотання додана не була.

Таким чином слідчому судді не було надано доказів, що ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 , був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, які являються екстрадиційними.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання виконувача обов`язків керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 не містить достатніх даних, які б вказували на необхідність застосування до затриманої особи найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді екстрадиційного арешту.

При вирішенні клопотання, суд також керується вимогами Глави 18 КПК. Діючим законодавством передбачено, що при обранні міри запобіжного заходу, обов`язково повинно враховуватися, що запобіжні заходи обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовану ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених ст.177 КПК України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Суд вважає, що тимчасовий запобіжний захід застосовується до певної особи до завершення екстрадиційної перевірки та вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі або про відмову у видачі особи, виключно з метою запобігання її спробам ухилитись від компетентних органів України або Запитуючої Держави, забезпечення належної поведінки такої особи та можливості виконання рішення про видачу особи в разі його прийняття.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.587 КПК України, екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою, а тому на даній стадії не відноситься до компетенції суду.

У випадку встановлення під час екстрадиційної перевірки обставин, передбачених ч.1 ст.586 КПК України, тимчасовий запобіжний захід буде скасовано.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного зконодавства, слідчий суддя врахував всі обставини, передбачені ч. 2 ст. 585 КПК України та прийшов до висновку, що в даному випадку необхідним запобіжним заходом для запобігання втечі розшукуваної особи - ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 , є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем його теперішнього проживання: АДРЕСА_1 .

Суд враховує, особисті пояснення ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 , надані у судовому засіданні, який вказав, що проживає за вказаною адресою разом із ОСОБА_10 , з якою вони проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу та двома малолітніми дітьми, що свідчить про стійкий соціальний зв`язок останнього та наявності у нього родини.

Крім того, із матеріалів клопотання вбачається, що 13 липня 2017 року слідчим суддею Бориспільського міськрайонного суду Київської області було застосовано тимчасовий арешт до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 40 діб до надходження запиту про його видачу.

Відповідно до довідки про звільнення ОСОБА_5 угли відбув покарання в Київському ізоляторі і в серпні 2017 року спрямував до місця проживання: АДРЕСА_1 . Зазначене свідчить, що затриманий по теперішній час не змінив місце свого проживання та не переховується від правоохоронних органів.

Слідчим суддею належним чином враховано та надано оцінку процесуальній поведінці ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне і достатнє для забезпечення безперешкодної можливості видачі (екстрадиції) ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 у випадку встановлення наявності для цього достатніх підстав застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його теперішнього проживання: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 56, 60, 61 Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» / м. Мінськ, Республіка Білорусь, 22.01.1993 року /, а також ст. 584, 585 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання виконувача обов`язків керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Затриманого ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити у залі суду з під варти.

Застосувати до затриманого ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який визначити за місцем його теперішнього проживання: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати житло в період часу з 20:00 год. до 09:00 год.

Дозволити ОСОБА_5 угли ІНФОРМАЦІЯ_1 , безперешкодно переміщатись по території України до вирішення питання щодо застосування екстрадиційного арешту судом України.

Тимчасовий арешт або запобіжний захід припиняється в разі, якщо:

1) центральний орган України в передбачені міжнародним договором України строки не отримав запит про видачу особи (екстрадицію);

2) під час екстрадиційної перевірки встановлено обставини, за наявності яких видача особи (екстрадиція) не здійснюється;

3) компетентний орган іноземної держави відмовився вимагати видачу особи;

4) центральним органом України прийнято рішення про відмову у видачі особи (екстрадиції).

Скасування тимчасового арешту або запобіжного заходу здійснюється керівником відповідної регіональної прокуратури, його першим заступником або заступником за дорученням (зверненням) центрального органу України, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, за погодженням з відповідним центральним органом України. Копія постанови про скасування тимчасового арешту або запобіжного заходу надсилається уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, слідчому судді, який приймав рішення про застосування тимчасового арешту або запобіжного заходу, а також особі, щодо якої застосовувався запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом пяти діб з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 01.08.2018 року о 14.00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1