Дата документу Справа № 327/120/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №327/120/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/515/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солочин Свалявського району Закарпатської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утримані неповнолітню дитину, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.304 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зеленопіль Розівського району Запорізької області, громадянина України, учня 11 класу Пролетарської НВК), не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Куйбишевського відділу Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та захисник-адвокат ОСОБА_12 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.4 ст.187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч.2 ст.304 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років; ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.4 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна.

До обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту їх затримання, тобто з 10 січня 2017 року.

Постановлено стягнути солідарно із обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави 967,56 гривень процесуальні витрати.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення в період з 10 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 21 червня 2017 року до набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі з урахуванням змін до неї прокурор просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.4 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців без конфіскації майна.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що відповідно до вимог ч.2 ст.98 КК України, до неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Згідно з п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Таким чином, відповідно до змісту ст.98 КК України, до неповнолітніх не можуть застосовуватись такі види покарання, як, зокрема, конфіскація майна. У той же час суд вказаних положень при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_7 не дотримався.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_12 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, за п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, за ч.2 ст.304 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно з вироком суду, 09 січня 2017 приблизно о 13-00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , маючи на меті незаконне збагачення, запропонував своєму синові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїти розбійний напад на мешканця АДРЕСА_1 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на що той погодився, тим самим вказані особи вступили між собою в злочинну змову на скоєння злочину.

Того ж дня, приблизно о 13 годині 15 хвилині ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного наміру, озброївшись кожен кухонним ножем, прийшли до місця мешкання ОСОБА_13 в АДРЕСА_2 , де, користуючись наявною раніше домовленістю щодо спільного вживання спиртних напоїв, з дозволу ОСОБА_13 зайшли на територію його домоволодіння, де в приміщенні літньої кухні втрьох стали вживати спиртні напої.

Того ж дня, приблизно о 14-00 годині, продовжуючи знаходитись в приміщенні літньої кухні на території домоволодіння ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи обидва в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій злочинний намір на незаконне збагачення, напали на потерпілого ОСОБА_13 та, застосовуючи насильство небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи узгоджено між собою, стали наносити потерпілому удари наявними у них при собі ножами в життєво-важливі органи - голову, шию, грудну клітину, в процесі чого ОСОБА_6 наніс потерпілому 28 ударів ножем, а ОСОБА_7 - два удари ножем, спричинивши потерпілому відповідно до висновку експерта №17 від 10 березня 2017 року, 4 колото-різані поранення в області голови, субарахноідальний крововилив під м`яку оболонку головного мозку; в області шиї - одну різану рану, одне наскрізне колото-різане поранення, 23 колото-різаних поранення та дві не наскрізні рани, три проникаючих колото-різаних поранення в області грудної клітини, різані рани, крововиливи на лівій верхній кінцівці, садни на правій верхній кінцівці, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

В процесі розбійного нападу ОСОБА_6 , діючи з метою умисного вбивства ОСОБА_13 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , діючи узгоджено між собою, стали наносити потерпілому удари наявними у них при собі ножами в життєво-важливі органи - голову, шию, грудну клітину, в процесі чого ОСОБА_6 наніс потерпілому 28 ударів ножем, а ОСОБА_7 - два удари ножем, спричинивши потерпілому відповідно до висновку експерта №17 від 10 березня 2017 року, три колото-різані поранення в області голови, субарахноідальний крововилив під м`яку оболонку головного мозку, в області шиї - одну різану рану, одне наскрізне колото-різане поранення, 23 колото-різаних поранення та дві не наскрізні рани, три проникаючих колото-різаних поранення в області грудної клітини, різані рани, крововиливи на лівій верхній кінцівці, садни на правій верхній кінцівці, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння в результаті чого від численних колото-різаних поранень голови, шиї, грудної клітини, різаних ран шиї і верхніх кінцівок з пошкодженням внутрішніх органів, кровоносних судин, кісток скелета і щитовидного хряща, що ускладнилися розвитком гострої крововтрати і аспірацією крові в дихальні шляхи, настала смерть потерпілого ОСОБА_13 на місці злочину.

Відразу після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою доведення до кінця їх спільного злочинного умислу на заволодіння чужим майном обшукали приміщення літньої кухні та незаконно заволоділи належними потерпілому ОСОБА_13 грошима в сумі 5000 гривень, після чого залишили місце вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинили напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, під час якого вчинили умисне вбивство, тобто умисне протиправне спричинення смерті іншій людині, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тим самим скоїли злочини, передбачені ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Крім того, 09 січня 2017 приблизно о 13-00 годині, перебуваючи на території свого домоволодіння, за місцем власного мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, достовірно знаючи про те, що його син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітнім, запропонував ОСОБА_7 скоїти розбійний напад на мешканця с.Зеленопіль, Розівського району, Запорізької області, ОСОБА_13 , на що той погодився.

Того ж дня, неповнолітній ОСОБА_7 , будучи втягненим своїм батьком ОСОБА_6 у злочинну діяльність, вчинив спільно із батьком ОСОБА_6 розбійний напад на ОСОБА_13 , в ході якого, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_6 вбив потерпілого ОСОБА_13 , тобто вчинив злочини, передбачені ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Таким чином своїми умисними діями, які виразились у втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність, вчинені батьком, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.304 КК України.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисників-адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підтримання апеляційних скарг прокурора та захисника; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_12 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати ним відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені вищевказаних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.304 КК України, ОСОБА_7 за ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинувачених ніким з учасників провадження в апеляційних скаргах не оспорюється.

Під час апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження.

Однак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм правопорушень, підтверджується дослідженими в установленому порядку доказами, які наведені в оскаржуваному вироку.

Так, свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом ОСОБА_13 . Вранці 09 січня 2017 року він бачив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які ліпили снігову бабу. Він поїхав до смт. Більмак. Близько 13.00 годин він приїхав, розтопив плитку. Вийшов близько 15.00 години та побачив як ОСОБА_15 вдвох йшли додому. Наступного дня в будинку ОСОБА_13 не горіло світло. Прийшов брат ОСОБА_16 , та попрохав піти до брата подивитись де він. Вони прийшли та побачили, що на дверях є замок. Після цього приїхав ОСОБА_17 з сестрою, зламали скобу з дверей та в будинку побачили вбитого ОСОБА_13 . Сусіди сказали, що в будинок заходили ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою ОСОБА_13 , який кожного дня приходив до неї поїсти. У зв`язку з тим, що не знали де брат, вона з братом ОСОБА_21 зранку прийшла до двору брата ОСОБА_13 і вирвала скобу з дверей, зайшла в хату і побачила що брат лежав на підлозі, був накритий та не подавав ознак життя.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що їй зателефонував сусід батька ОСОБА_23 і повідомив, що в будинку знайшли померлим її батька ОСОБА_13 . Вона 02 січня 2017 року привезла батькові гроші в сумі 170000 гривень, які знаходились в пакеті, по його проханню, оскільки він хотів придбати собі автомобіль. Також батько продав корову та бика на загальну суму 10500 гривень. Кошти він завжди зберігав біля себе.

Свідок ОСОБА_24 пояснив, що ОСОБА_13 09 січня 2017 року запросив ОСОБА_6 до себе додому, при цьому вони стояли біля двору ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що він мав брата ОСОБА_13 , з яким мешкав в одному селі. 09 січня 2017 року близько 12.00 години він приходив до брата, проте він його до хати не впустив, в коридорі він бачив дві пари взуття, на його думку воно належить ОСОБА_26 . Ввечері ОСОБА_6 з сином приходили в магазин, він з ними вживав спиртні напої. Наступного дня зранку він прийшов до брата, проте двері були зачинені на навісний замок. Вони з сестрою вирвали скобу та зайшли до приміщення кухні, де побачили вбитого брата.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що в січні, точної дати не пам`ятає, він близько 09.00 години вийшов на вулицю та побачив, як ОСОБА_6 з сім`єю ліпили снігову бабу. В цей час ОСОБА_28 покликав ОСОБА_29 та вони про щось розмовляли.

Показання допитаних в судовому засіданні свідків узгоджуються з письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом під час розгляду провадження, а саме:

- відомостями з протоколу огляду місця події від 10 січня 2017 року, під час якого був виявлений труп ОСОБА_29 з чисельними колото-різаними ранами тулуба, голови та шиї. Обстановка в приміщені порушена, виявлено зникнення грошей (т.1 а.п.157-206);

- відомостями з протоколу огляду трупу ОСОБА_13 від 11 січня 2017 року (т.1 а.п.214-234);

- відомостями з протоколу обшуку від 10 січня 2017 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого в ямі вуличного туалету виявлені та вилучені кухонний ніж з пластмасовою рукояттю чорного кольору, кухонний ніж з дерев`яною рукояттю, два скляних стакана, скляна пляшка ємкістю 0,5 л з під горілки «Мякиш», полімерний кольоровий пакет, а також в веранді будинку дві пари гумових зимових калош чорного кольору (т.1 а.п.236-240;

- висновком судової дактилоскопічної експертизи від 19 лютого 2017 року №1-118, відповідно до якого слід папілярного узору руки, вилучений 10 січня 2017 року під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6 (т.2 а.п.41-53;

- висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_13 №17 від 10 березня 2017 року, відповідно до якого на тілі трупу ОСОБА_13 виявлено 30 колото-різаних поранень голови, шиї, грудної клітки, різаних ран шиї і верхніх кінцівок з пошкодженням внутрішніх органів, кровоносних судин, кісток скелета і щитовидного І хряща, що ускладнилися розвитком гострої крововтрати і аспірацією крові в дихальні шляхи, що призвело до гострої крововтрати, від чого саме і настала смерть ОСОБА_13 (т.2 а.п.140-151);

- відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту від 12 січня 2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , під час якого він детально пояснив обставини вчинення кримінальних правопорушень, які не суперечать фактичним обставинам, встановленим судом (т.2 а.п.19-25);

- відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 , який також на місці показав, яким чином було скоєно вказані злочини (т.2 а.п.1-18);

- висновками судово-психіатричних експертиз ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , відповідно до яких вони примусових заходів медичного характеру не потребують (т.2 а.п.107-116).

Під час проведення слідчих експериментів обвинувачені надали послідовні показання та розповіли про обставини вчинення ними злочину, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом вказаних слідчих дій, а також їх показаннями наданими в судовому засіданні суду першої інстанції.

Як свідчать матеріали провадження, під час досудового розслідування обидва обвинувачених сприяли органу досудового розслідування у встановлені обставин правопорушень, що в подальшому судом визнано обставиною, яка пом`якшує покарання.

Проаналізувавши досліджені докази, суд дав цим доказам правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази є достатніми та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях.

Тому доводи обвинувачених при апеляційному розгляді про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими.

Доводи захисника про призначення ОСОБА_6 надто суворого покарання колегія суддів також вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинені ним кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, втягнув у злочинну діяльність свого сина, стан його здоров`я. Обставиною, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також, обґрунтовано суд призначив остаточне покарання ОСОБА_6 із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення та вважає, що призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, судом вже враховані при призначенні покарання та правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, і підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не вбачає.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинені ним кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, за місцем проживання характеризується позитивно, стан його здоров`я. Обставиною, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, вину свою визнав, є учнем 11 класу коледжу, його відношення до вчиненого злочину, наявність обставини, що пом`якшують покарання, наявність міцних соціальних зв`язків, суд вірно вмотивував свої висновки щодо можливості застосування положень ст.69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої Законом.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України, та вважає, що вказане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, як про це просять обидва обвинувачених при апеляційному розгляді, колегія суддів не вбачає, оскільки суд, як зазначено вище, врахувавши всі фактичні обставини кримінального правопорушення та відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , в т.ч. його вік, те, що раніше він не судимий, визнав свою вину та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд застосував положення ст.69 КК України.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно призначив ОСОБА_7 додаткове покарання у виді конфіскації майна, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.2 ст.98 КК України, до неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Вказана стаття містить вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути призначені неповнолітнім. Додаткове покарання у виді конфіскації майна не передбачено цією статтею.

Отже, суд першої інстанції безпідставно призначив ОСОБА_7 додаткове покарання у виді конфіскації майна, на що обґрунтовано вказав прокурор в апеляційній скарзі.

Таким чином, відповідно до положень ст.409 КПК України, оскаржуваний вирок суду підлягає зміні з виключенням з нього вказівки суду про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України, у тому числі, за кваліфікуючою ознакою вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Проте, при призначенні обвинуваченим покарання суд визнав обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, що суперечить положенням ч.4 ст.67 КК України, згідно з якими, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначення покарання як таку, що його обтяжує, на що обґрунтовано звернула увагу прокурор при апеляційному розгляді.

З врахуванням викладеного, вказана обставина підлягає виключенню з вироку.

Проте, викладене не спростовує висновків суду щодо виду та розміру призначеного обом обвинуваченим покарання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Куйбишевського відділу Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2017 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити, виключивши з вироку призначення останньому додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

за ч.4 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна,

за п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно - до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскацією майна.

Виключити з вироку вказівку суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , вчинення останніми злочину за попередньою змовою групою осіб.

У решті вказаний вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4