АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0001324 від 13.06.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яна, Сторожинецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: - вироком Сторожинецького району Чернівецької області від 11.10.2002 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік; - вироком Сторожинецького району Чернівецької області від 25.02.2004 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки; - вироком Сторожинецького району Чернівецької області від 13.04.2007 року за ч.2 ст.185, ст.304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; - вироком Сторожинецького району Чернівецької області від 05.03.2012 року за ч.ч.2, 3, 4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. Звільнився 10.12.2013 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 липня

ЄУНСП 727/6552/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/794/391/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185 КК України

2018 року захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Зі змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 вбачається, що вона не заперечуючи правильність кваліфікації дій свого підзахисного та доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому слідством злочині, просить суд апеляційної інстанції змінити оскаржуваний вирок та ухвалити рішення, яким призначити ОСОБА_5 менш суворе покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69, ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Обвинувачений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок скасувати, обґрунтовуючи свою позицію тим, що він перебуває на обліку та стаціонарному лікуванні в Чернівецькому обласному клінічному протитуберкульозному диспансері і потребує належного лікування якого він не зможе отримати в місцях позбавлення волі.

Також звертає увагу суду на те, що в нього зламана ліва ключиця, яка потребує операції.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Заперечення на вказані апеляційні скарги, відповідно до ст.402 КПК України учасниками судового провадження подані не були.

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 липня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та за його вчинення призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу змінено з домашнього арешту на тримання під вартою. Строк відбування покарання визначено відраховувати з 26 липня 2018 року. Прийнято рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно із вироком районного суду ОСОБА_9 13 червня 2018 року близько 03 год. 00 хв., перебуваючи в м. Чернівці по вул. Федьковича, напроти будинку № 76-Б, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, помітивши припаркований автомобіль марки ВАЗ «2106» блакитного кольору, державний номер НОМЕР_1 чв, відчинив двері транспортного засобу та проник до салону, звідки, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав автомагнітофон марки «Tevion», вартістю 400 грн., рюкзак темно-синього та чорного кольору, вартістю 300 грн., рюкзак світло-синього та чорного кольору, вартістю 300 грн., а також складний ніж, вартістю 200 грн. , чим своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1200 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_11 та діючої в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані ними апеляційні скарги та пом`якшити призначене ОСОБА_12 покарання, прокурора, яка заперечила проти задоволення вимог апеляційних скарг та просила залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи наведені в апеляційних

скаргах, вислухавши учасників засідання в судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Оскільки учасники судового провадження під час розгляду справи по суті не оспорювали отриманих під час досудового розслідування доказів, щодо підтвердження винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тим же самим визнали недоцільним їх дослідження, а тому колегія суддів, відповідно до вимог ч.2 ст.349 КПК України, такі обставини не переглядає.
Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_12 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_11 та діючої в його інтересах адвоката ОСОБА_7 щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необґрунтованими.
Відповідно до приписів ст.65 КК України та роз`яснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Зазначених вимог закону районний суд при винесенні вироку дотримався в повному обсязі.
При обранні ОСОБА_12 виду та міри покарання суд, у відповідності до правил ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, зокрема, те, що обвинувачений неодноразово судимий, має постійне місце проживання за яким скарг на нього не поступало, на обліку в облпсихлікарні та облнаркодиспансері не перебуває, однак лікується від туберкульозу, вину визнав, в скоєному кається, збитки завдані злочином відшкодовані шляхом повернення викраденого майна.
Обставиною, яка згідно ст.66 КК України пом`якшує покарання, районний суд визнав: щире каяття, а обставиною, яка згідно ст.67 КК України обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
На підставі зазначеного, районний суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_12 слід призначити у виді позбавлення волі в наближених до мінімальних меж, передбачених в санкції ч.2 ст.185 КК України.

Призначене судом першої інстанції реальне покарання, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, з огляду на фактичні обставини даної справи, положення кримінального закону, мету покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_11 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для пом`якшення призначеного

обвинуваченому покарання, про яке йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.
Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника на ступінь тяжкості злочину та пом`якшуючі обставини, а саме: визнання вини та щире каяття, сприяння розкриттю злочину, стан здоров`я та відшкодування завданих збитків потерпілому, колегія суддів вважає необґрунтованими, адже зазначені обставини були враховані районним судом при встановленні, як характеризуючи даних особи винного, так і пом`якшуючих вину обставин, та у своїй сукупності взято до уваги при призначенні міри покарання.
Що стосується доводів апелянтів про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 положень ст.ст.69, 75 КК України у зв`язку із наявністю ряду обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, на думку колегії суддів є помилковими, оскільки виходячи із змісту ст.69 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, можливе лише в тому випадку, коли встановлені по справі обставини настільки істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному, навіть мінімального покарання в межах санкції, було б явно недоцільним.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_11 на його незадовільний стан здоров`я, як на безумовну підставу для пом`якшення призначеного йому покарання, не беруться до уваги, оскільки при необхідності відповідна медична допомога йому може бути надана в установі виконання покарання. Апелянтом не подано жодного доказу на підтвердження доводу щодо неможливості отримання ним такої допомоги в установі виконання покарання.

При цьому, відповідно до положень ст.8 КВК України засуджені мають право на охорону здоров`я, яка в установах виконання покарань забезпечується системою медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних заходів, а також поєднанням безоплатних і платних форм медичної допомоги.

Таким чином, в установах попереднього ув`язнення та установах виконання покарань передбачено надання медичної допомоги засудженим в тому числі переведення їх в спеціалізовані установи виконання покарань відповідного медичного профілю.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи апелянтів про невідповідність призначеного ОСОБА_12 судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 липня 2018 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Чернівецької області _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

18.09.2018 року
(дата засвідчення копії)