Справа № 202/6159/18
Провадження № 1-кс/202/6398/2018
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001157 від 13.09.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло зазначене клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001157 від 13.09.2018 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001157 від 13.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Слідчий зазначає, що під час досудового слідства встановлено факт безпідставного набуття фізичними особами права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .
Відповідно до наявних документів нежитлове приміщення АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади міста.
Вказане підтверджується інформацією Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради та комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради.
Згідно з листом № 12/4-152 від 26.06.2018 Департаменту у Реєстрі об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра є запис про нежитлове приміщення № 203А у будинку АДРЕСА_2 . Балансоутримувач вказаного приміщення КП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1».
Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 року житловий будинок АДРЕСА_2 , на підставі рішення Дніпропетровської обласної рад № 290-13/ХХІІІ від 20.10.2000, рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1435 від 20.05.2004 та № 3179 від 18.11.2004 зареєстрований за комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Кіровського району та записано в реєстрову книгу 21.12.2006, №9ЖЮ за реєстровим №410-10.
Отже, вищезазначене вказує на відсутність у власника волевиявлення, спрямованого на відчуження майна у власність громадянам.
Однак встановлено, що 15.08.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_5 на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101).
Для проведення державної реєстрації ОСОБА_5 було надано договір купівлі-продажу б/н від 21.12.1995 року, укладений з ОСОБА_6 , посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстровій книзі №235п за реєстровим № 38 від 21.02.1996 та лист б/н від 12.08.2016 року КП «ДМБТІ» ДОР.
Відповідно до вказаного договору нежитлове приміщення належало ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого четвертою дніпропетровською держнотконторою 23.02.1995 за р. №2-2415.
Проте відповідно до довідки № 3138/01-16 від 20.09.2018 року Шостої дніпровської державної нотаріальної контори договір купівлі-продажу від 21.12.1995 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 не посвідчувався. В Реєстрах для реєстрації нотаріальних дій Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори на 1995 рік за індексом 4 відсутня нотаріальна дія за № 4-14001.
Також згідно з довідкою № 04/2/5-1630-18 від 19.09.2018 року договір купівлі-продажу Нежитлового приміщення №203А за участю ОСОБА_6 23.02.1995 за реєстровим № 2-2415 Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою не посвідчувався.
Відповідно до наданої інформації № 9136 від 27.06.2018 та № 13594 від 13.09.2018 КП «ДМБТІ» ДОР державна реєстрація права власності на Нежитлове приміщення № 203А:
- за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого четвертою Дніпропетровською держнотконторою 23.02.1995 за р. 2-2415 в КП «ДМБТІ» ДОР 23.02.1995 за № 4147 не проводилася;
- за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.1995, зареєстрованого в реєстровій книзі №235п за реєстровим № 38 не проводилася.
Відповідно до реєстрових книг відсутні відомості щодо реєстрації права власності за вищезазначеними номерами реєстрових книг, на вказане нежитлове приміщення.
Крім того, звернення ОСОБА_5 щодо надання інформації про реєстрацію права власності на Нежитлове приміщення № 203А до КП «ДМБТІ» ДОР не надходили та лист від 12.08.2016 не видавався.
З огляду на викладене, очевидним є те, що договори купівлі-продажу від 21.12.1995, який укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 23.02.1995 року за участю ОСОБА_6 нотаріально не посвідчувалися, а відомості зазначені в них неправдиві, відтак договори фактично є підробленими.
У подальшому ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу № 3249 від 19.08.2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , придбав у ОСОБА_5 нежитлове приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 203,7 кв.м.
Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 27.01.2017 року на підставі наданого ОСОБА_8 договору купівлі-продажу № 3249 від 19.08.2016, декларації про початок виконання будівельних робіт ДП80 від 08.09.2016 та декларації про готовність до експлуатації об`єкта ДП78 від 26.09.2016 проведено поділ нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101) та зареєстровано:
- житлове приміщення № 203а площею 73,4 кв.м. (реєстраційний номер 101);
- житлове приміщення № 203б площею 35,1 кв.м. (реєстраційний номер 101);
- житлове приміщення № 203в площею 112,7 кв.м. (реєстраційний номер 101).
На даний час відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником житлових приміщень АДРЕСА_3 є ОСОБА_10 на підставі договорів купівлі-продажу № 141, № 144, № 147 від 08.02.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 .
Тому з метою запобігання можливості зникнення, приховування, втрати, використання та передачі іншим особам вказаного нерухомого майна слідчий просив накласти арешт на: житлове приміщення № 203а (реєстраційний номер 101), житлове приміщення № 203б (реєстраційний номер 101), житлове приміщення № 203в (реєстраційний номер 101), розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Вислухавши слідчого, дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001157 від 13.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на зазначене, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки надані докази дають підстави зробити висновок, що вищезазначене нерухоме майно є набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення. Крім того, вказане нерухоме майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою запобігання можливості його відчуження.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001157 від 13.09.2018 року задовольнити.
Накласти на нерухоме майно, а саме: житлове приміщення № 203а (реєстраційний номер 101), житлове приміщення № 203б (реєстраційний номер 101), житлове приміщення № 203в (реєстраційний номер 101), розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому СУ ГУНП в Дніпропетровській області майору поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1