Справа №295/7392/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000467 від 30.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із указаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за скоєння умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, 29.01.2018 близько 00 години 15 хвилини, ОСОБА_5 , перебував у кафе «Барс», що за адресою: м. Житомир, просп.. Миру, 6, де побачив раніше невідомого йому ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Побачивши останнього, усвідомивши, що за зовнішнім виглядом незнайомий громадянин може мати при собі цінне майно та не здатний чинити вагомого опору, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення будь-якого цінного майна у останнього.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , що сидів за одним із столів у кафе, вивів його на вулицю та з метою недопущення опору зі сторони останнього своєю ногою наніс удар по ногам ОСОБА_7 , внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю.

Створивши необхідні умови для відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, відкрито заволодів темно-синьою зимньою курткою, вартістю 2000 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_7 , в якій знаходились мобільний телефон марки «Iphone» моделі «5S» у корпусі чорно-сірого кольору ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , вартістю 7778 грн. 00 коп., шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 300 грн. 00 коп., в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 грн. 00 коп.та банківські картки, документи, видані на ім`я потерпілого, які для ОСОБА_7 матеріальної цінності не становлять.

Після цього, ОСОБА_5 ,утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, відкрито викрав майно ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 8 578 грн. 00 коп.

Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

30.01.2018 по вказаному факту зареєстровано кримінальне провадження за № 0000467 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та розпочато досудове розслідування.

12.06.2018 року о 20 год.30 хв. затримано у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

13.06.2018 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у кримінальному провадженні №0000467 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Свою вину в інкримінованому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі Ілійков проти Болгарії 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПП зазначив про суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення.

Окрім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, сума застави повинна визначатися даними про особу, щодо якої обирається застава, її особистістю, добробутом, іншими словами, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися. За таких обставин, під час визначення альтернативного запобіжного заходу, прошу визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що в ході досудового розслідування встановлено причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкція статті за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років; раніше судимий за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів та він на шлях виправлення не став; за віком ОСОБА_5 не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, а також в ході допиту останній вказав, він вказав, що не працює, а тому здобути кошти на прожиття окрім злочинним способом не може; за вказаних обставин в органу досудового розслідування достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 знаходячись на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не явки чи не своєчасної явки для проведення слідчих (розшукових) дій або іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, застосування менш сурових запобіжних заходів не забезпечить належну її процесуальну поведінку.

У судовому засіданні прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання, обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та копії долучених до нього матеріалів, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із оглянутих в судовому засіданні матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується рядом зібраних доказів, оформлених протоколами процесуальних дій, зокрема допитів свідків, потерпілого, місця події, тощо.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Окрім цього, згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За змістом ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню інших чином.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, факт того, що доказів його працевлаштування та отримання постійного доходу немає, раніше судимий за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення, а також з огляду на існування ризиків запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню інших чином, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, тяжкість злочину, вчиненого із застосуванням насильства, обставини кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, а також ризики, передбачені ст.177 КПК України, унеможливлюють застосування застави відповідно до вимог ч. 3 ст.183 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 193, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, тобто з 20 години 30 хвилин 12.06.2018 року.

Строк дії ухвали до 10.08.2018 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя