Справа № 369/7097/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/432/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 09.07.2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

заявника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 звернувся до місцевого суду з клопотанням про арешт майна, в якому просив у якості забезпечення цивільного позову по кримінальній справі № 0003995 накласти арешт на нерухоме майно приватний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 для запобігання його відчуження.
Свої вимоги мотивував тим, що Києво-Святошинським ВП ГУ НП в Київській області, проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003995 від 18.10.2016 року за ст.382 КК України.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2017 року, ОСОБА_7 внаслідок невиконання рішення суду про побачення з дитиною, завдано моральної шкоди.
14.06.2018 року ОСОБА_7 було подано клопотання до слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області про залучення ОСОБА_7 у якості цивільного позивача з додаванням самого цивільного позову.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на те, що заявник у клопотанні не довів необхідність такого арешту, а також наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна. Крім того, ОСОБА_7 не надав суду доказів того, що ОСОБА_8 пред`явлено підозру у кримінальному провадженні № 0003995 від 18.10.2016 року або за вироком суду визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить задовольнити клопотання та накласти арешт на нерухоме майно - приватний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки існують ризики відчуження майна.
На думку апелянта, судддею безпідставно відмовлено йому в задоволенні клопотання, оскільки на момент розгляду клопотання встановлені обставини, що свідчать про необхідність накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_8 у якості забезпечення цивільного позову.
Вислухавши доповідь судді, пояснення заявника в підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Як вбачається з ухвали, наведені в клопотанні підстави для накладення арешту на майно, перевірялися судом першої інстанції, при цьому, були з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Відмовляючи в клопотанні про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що в клопотанні не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна.
За таких обставин, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга заявника задоволенню не підлягає, а рішення слідчого судді має бути залишене без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про арешт майна без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: