Справа № 592/4524/18
Провадження № 1-кс/592/2152/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000022, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2016 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України,
в с т а н о в и в:
26.04.2018 р. до слідчого судді надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, згідно якого просить накласти арешт на рахунок № НОМЕР_1 (980), відкритий в АТ «Прокредит Банк» (МФО 320984) для ТОВ «ПВП Стандарт», а також грошові кошти, що знаходяться на поточному рахунку із забороною службовим особам та працівникам ТОВ «ПВП Стандарт», його представникам за дорученням використовувати або будь-яким чином відчужувати вищезазначені кошти, що знаходяться на рахунку.

Дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що на підставі ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків виходячи з наступного.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України на слідчого, прокурора покладено обов`язок зазначити: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Подане клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не зазначено підставу і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту «рахунку», грошових коштів; не зазначено розмір коштів, які знаходяться на рахунку на дату звернення з клопотанням, яка підстава і мета їх арешту на дату звернення з клопотанням 25.04.2018 р. у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2016 р.

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, з встановленням строку сімдесят дві години для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170 - 172 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000022, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2016 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України повернути прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області ОСОБА_4 для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Для усунення недоліків встановити строк - сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1