Справа № 359/6880/18
Провадження № 1-кс/359/1996/2018
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу

31 серпня 2018 м.Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської обл. ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Старшого слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
31 серпня 2018 слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке підтримав у судовому засіданні та обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1,3,4 ст. 177 КПК України, так як є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 розуміючи тяжкість покарання за злочин який він вчинив, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжуватиме злочинну діяльність, зможе незаконно впливати на потерпілу та свідків. В судовому засіданні дані обставини підтвердив.

З метою запобігання цих ризиків слідчий просить обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання його під вартою.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання і зазначив, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є єдиним і достатнім по відношенню до підозрюваного.
Прокурор в судовому засіданні повідомив, що дійсно є ризики переховування від слідства та суду, вчинення нових злочинів. Може незаконно впливати на потерпілу та свідків. Підозрюваний був раніше судимий.
Підозрюваний в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю. Повідомив, що має сім`ю в якій виховує малолітню дочку 10 років. Має постійне місце роботи слюсарем та місце проживання. Намірів ухилятися від слідства та суду не має. Буде з`являтися на першу вимогу. Раніше судимий в 1998 по ст.142 КК України (в редакцій КК 1960 року) на умовний термін та в 1999 р. по ст.309 ч.1 КК України(в редакцій КК 1960 року) до 2-х років умовно.
Захисник просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту тому, що з моменту вчинення злочину він був затриманий, свідків не знає, а тому не може впливати на них. Проживає в іншому місті, тому не буде впливати на потерпілу. Крім того повністю визнав свою вину. Таким чином прокурор не довів наявність ризиків.
Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали приєднані до клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

З поданих слідчим матеріалів вбачається, що в провадженні слідчого відділу Бориспільського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження за № 0001866 від 30.08.2018, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, 30.08.2018 приблизно о

07 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, зустрілися на пероні залізничного вокзалу у м. Бровари Київської області та з метою спільного вчинення злочину, за допомогою приміського поїзду прибули до вокзалу м. Бориспіль Київської області.

Перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , у ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , виник умисел на проникнення до однієї із квартир розташованої у під`їзді № 1 вказаного будинку, з метою вчинення крадіжки будь-якого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та з корисливих мотивів, об`єднані єдиним умислом направленим на таємне викрадення майна, 30.08.2018 приблизно о 10 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 піднялися на 6-й поверх 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де підійшли до дверей квартири АДРЕСА_3 . Відразу, згідно до розподілених ролей, ОСОБА_7 розпочав підбирати зі зв`язки ключів, які заздалегідь заготовив для усунення перешкод до потрапляння до приміщення квартири, ключ для відчинення вказаних дверей. В цей же час, ОСОБА_5 , діючи у відповідності до обумовлених дій, почав перебувати на спільній для всіх мешканців сходовій площадці, з метою уникнення викриття дій ОСОБА_7 іншими особами.

У подальшому, ОСОБА_7 , відчинивши вхідні двері до приміщення квартири АДРЕСА_4 , проник в середину, де з шафи у кімнаті таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung DUOS» моделі J 700, після чого покинув приміщення квартири та передав викрадений мобільний телефон на зберігання ОСОБА_5 .

Маючи можливість розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , покинули місце вчинення ними злочину, однак через нетривалий час 30.08.2018 о 12 год. 00 хв. були затримані працівниками сектору кримінальної поліції Бориспільського ВП ГУНП в Київській області.

30.08.2018 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п. 3 і п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу обвинуваченого.

Так, у справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Зі спливанням певного часу саме тільки існування обґрунтованого обвинувачення перестає бути підставою для позбавлення свободи і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Однак, на підтвердження вказаних ризиків стороною обвинувачення у судовому засіданні не надано жодного доказу, який би свідчив, що обвинувачений своєю поведінкою чинив, намагався, або в майбутньому безпосередньо або опосередковано чинити, будь-який вплив на свідків, потерпілу.

Отже, заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть служити винятковими підставами для ув`язнення підозрюваного, а тому у суда відсутні правові підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки доводи прокурора не підтверджені жодним доказом, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 . Його поведінка в судовому засіданні свідчить про відсутність, перерахованих в ст.177 КПК України ризиків, на які посилається в клопотанні слідчий, які б унеможливлювали його перебування за межами установи ДПТС під час досудового розслідування, відтак ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав та об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки пмідозрюваного можливе лише в умовах його тримання під вартою.
При розгляді клопотання суд не погоджується зі стороною обвинувачення про те, що більш м`який вид запобіжного заходу щодо вказаного підозрюваного не може запобігти ризикам, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників провадження.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за інкримінованою статтею, конкретні обставини вчинення правопорушення, дані про особу підозрюваного, викладені в мотивувальній частині ухвали вище, суд вважає за доцільне застосувати до підозрюваного передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному ОСОБА_5 залишати своє житло в період доби з 21.00 год. по 07.00 год. наступної доби, та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також, що застосування запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України та забезпечить право підозрюваного на працевлаштування.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, викладених у клопотанні слідчого, а саме: здійснення тиску на потерпілу і свідків, можливості продовжувати вчинювати інші кримінальні правопорушення, а також зі ступеня тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні та покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, м.Бровари Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 177-178, 181 КПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділення слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонити залишати житло без дозволу слідчого, прокурора, суду з 21-00 год. до 07-00 год.
Строк дії запобіжного заходу 60 днів до 30.10.2018 включно.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Адреса житла, яке підозрюваному ОСОБА_5 забороняється залишати: АДРЕСА_1 .

Ухвалу для виконання та контролю виконання передати в Броварський ВП ГУ НП України в Київській області.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, зокрема:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою в даному кримінальному провадженні.

Вручити ухвалу підозрюваному після проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1