Справа № 127/2421/17
Провадження № 1-кп/127/646/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0006005 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2016 року біля 20:45 год. ОСОБА_5 перебував у дворі будинку АДРЕСА_3 . Під час конфлікту, який виник у нього з потерпілим ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_5 взяв до рук дерев`яний піддон, який знаходився в дворі вказаного будинку, та умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів в ділянку голови та декілька ударів по тулубу, правому та лівому передпліччю, по правій кисті.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1968/10 від 19.01.2017 року, у ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці на тулубі, садна на тулубі, на правому передпліччі на лівому передпліччі, на правій кисті, які належать до легких тілесних ушкоджень, закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, синці на обличчі, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (більше 6, але не більше 21 дня), які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при зазначених вище обставинах визнав частково, суду пояснив наступне. Він був знайомий з потерпілим з дитинства. ОСОБА_7 неодноразово виганяв його зі свого двору та давав стусанів. В серпні 2016 року він перебував у дворі будинку ОСОБА_7 зі своєю подругою на ім`я ОСОБА_8 . Він побачив у дворі потерпілого з дружиною, які були випивши та сварилися між собою. ОСОБА_7 підійшов до них та почав виганяти з двору. Далі потерпілий взяв його дівчину за кисті рук та утримував. Він зробив ОСОБА_7 зауваження та почав розжимати пальці рук потерпілого, щоб звільнити таким чином руки ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_8 змогла звільнити руки та побігла, потерпілий штовхнув його, від чого він упав спиною на землю. ОСОБА_7 став над ним та почав наносити йому удари, тримаючи однією рукою його за шию. Він, з метою захиститися, взяв якийсь дерев`яний предмет, який лежав біля нього та відбивався ним від ударів потерпілого. Далі його подруга втекла, а він зміг підвестися та також утік.

Він не намагався викрасти речей. ОСОБА_7 перший розпочав конфлікт. Він визнає частково свою вину в тому, що міг нанести ушкодження потерпілому, коли захищався від його ударів. Після побиття ОСОБА_7 в нього були тілесні ушкодження на спині, плечах, шиї та інших частинах тіла, однак він з даного приводу нікуди не звертася та лікування не отримував.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засідання надав суду наступні показання. Особисто з ОСОБА_5 він не знайомий, але знає його візуально. Влітку 2016 року у вечірній час доби він повернувся з роботи, заїхав автомобілем у двір, стояв спілкувався з дружиною та побачив ОСОБА_5 з дівчиною. Далі він побачив, як ОСОБА_5 підійшов до його речей, які висіли у дворі та почав знімати їх. Він спитав останнього, що він робить, на що обвинувачений відповів, що він буде робити, що йому заманеться та облаяв його нецензурно. Його дружина також зробила ОСОБА_5 зауваження, її він також облаяв нецензурно. Він зробив ОСОБА_5 зауваження. Після цього ОСОБА_5 став виходити з двору, однак тут же повернувся з дерев`яним щитом та почав наносити йому удари по спині, голові, плечах. Він намагався захиститися руками, однак ОСОБА_5 не припиняв бити його. Щит від ударів розлетівся, однак ОСОБА_5 підібрав дошку від щита та продовжив побиття. Дружина викликала поліцію, тоді ОСОБА_5 разом з дівчиною втекли з двору. Внаслідок дій ОСОБА_5 у нього були тілесні ушкодження на спині, голові, плечах, він лікувався у лікарні.

Через два тижні після цього ОСОБА_5 знову приходив до них у двір та погрожував йому.

На даний час ОСОБА_5 шкоду йому не відшкодував, вибачення не просив. Він просить суд покарати обвинуваченого суворо.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_9 , яка суду повідомила наступне. Потерпілий ОСОБА_7 її чоловік. У 2016 році ввечері вона з чоловіком приїхали додому. В дворі їх будинку, який не є прохідним, висіла їх білизна. Вона побачила, як ОСОБА_5 з дівчиною прийшов у їх двір та хотів зняти їхню білизну. Вона зробила ОСОБА_5 зауваження, на що останній почав ображати її нецензурною лайкою. В цей час підійшов її чоловік та запитав, що відбувається. На це ОСОБА_5 розпочав бійку. Останній взяв дерев`яний піддон для цегли та почав бити ОСОБА_7 по спині та по голові.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_10 , який суду повідомив наступне. Того дня він перебував вдома. Коли почув крики з двору, то вибіг на вулицю. В дворі будинку він побачив ОСОБА_5 , його дівчину, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . ОСОБА_7 стояв спиною до нього. В цей час ОСОБА_5 підбіг ззаду до ОСОБА_7 та ударив останнього один чи два рази дошкою по голові чи спині. Від цього дошка зламалася, а ОСОБА_5 втік.

В судовому засіданні були досліджені документи, надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- витяг з кримінального провадження від 01.03.2017 року;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.08.2016 року, згідно якого ОСОБА_7 просить вжити заходи до невідомої йому особи, яка 02.08.2016 року нанесла йому тілесні ушкодження дерев`яними предметами в область голови, рук та ніг;

- висновок експерта № 1202 від 03.08.2016 року, згідно якого у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, на тулубі, садна на тулубі, на правому та лівому передпліччі, на правій кисті, які належать до легких тілесних ушкоджень, які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), можливо в строк 02.08.2016 року;

- висновок експерта № 1968/10 від 24.12.2016 року, згідно якого у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на тулубі, садна на тулубі, на правому передпліччі на лівому передпліччі, на правій кисті, які належать до легких тілесних ушкоджень, закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, синці на обличчі, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (більше 6, але не більше 21 дня), які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) та за давністю утворення, можливо утворилися в строк 02.08.2016 року;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.01.2017 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнає особу на фото № 3, як ту, яка нанесла йому тілесні ушкодження;

- довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.01.2017 року, згідно якої на фото № 3 зображений ОСОБА_5 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.01.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнає особу на фото № 1, як ту, яка нанесла її чоловіку ОСОБА_7 тілесні ушкодження;

- довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.01.2017 року, згідно якої на фото № 1 зображений ОСОБА_5 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 27.01.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_7 з фототаблицею, згідно якого останній розповідав про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень та показував де саме все відбувалося;

- протокол проведення слідчого експерименту від 27.01.2017 року, за участю підозрюваного ОСОБА_5 з фототаблицею, згідно якого останній розповідав про обставини його конфлікту з ОСОБА_7 , які відбувалися у дворі будинку останнього, показував як саме все відбувалося.

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в судовому засіданні з огляду на таке.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував того, що 02.08.2016 року від перебував у дворі будинку, де проживає ОСОБА_7 , де між ним та потерпілим виник конфлікт. При цьому ОСОБА_5 стверджував, що умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 він не наносив, а лише захищався від ударів останнього.

Показання ОСОБА_5 в цій частині спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які були допитані в судовому засіданні та повідомили, що бачили, як ОСОБА_5 підбіг до ОСОБА_7 , тримаючи в руках дерев`яну палку та наніс нею потерпілому кілька ударів по голові та тулубу. Такі показання потерпілого та свідків узгоджуються як між собою так і з висновками судово-медичного експерта № 1202 від 03.08.2016 року та № 1968/10 від 24.12.2016 року, згідно яких характер та локалізація виявлених в ОСОБА_7 тілесних ушкоджень відповідають описаному ним механізму їх нанесення ОСОБА_5 , а також часу, в якій відбулася подія злочину.

В судовому засіданні ОСОБА_5 стверджував, що потерпілий його штовхнув, а потім став бити, коли він лежав на землі, а він зміг дотягнутися до дерев`яної палки, якою відбивався від побоїв. Разом з тим, в судовому засіданні були досліджені протоколи слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 від 27.01.2017 р. Версія потерпілого залишилася незмінною і в судовому засіданні. Проте ОСОБА_5 на слідчому експерименті не вказував, що потерпілий його бив, а пояснював, що ОСОБА_7 намагався його затримати до приїзду поліції, саме тоді він схопив дошку, яка лежала поряд з гаражем, та наніс нею кілька ударів потерпілому. Тобто діяв не з метою самозахисту, а намагаючись втекти від поліції. Про те, що ОСОБА_7 не бив ОСОБА_5 свідчить і той факт, що ОСОБА_5 ще до приїзду поліції втік з місця вчинення злочину, про побиття в правоохоронні органи не звертався, не отримував ніде медичної допомоги. Таким чином суд вважає версію ОСОБА_5 про те, що він умисно не бив потерпілого, а захищався від побиття неправдоподібною, яка не підтверджується жодним доказом, в той час як версія сторони обвинувачення підтверджується належними та допустимими доказами.

Суд не враховує заяву свідка ОСОБА_10 про відмову від показань, оскільки даний свідок давав показання в суді, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову давати показання, свідчив в суді під присягою, а заяву подав через канцелярію суду, що унеможливлює її перевірку на предмет правдивості.

Суд вважає, що не визнаючи свою вину в повному обсязі, ОСОБА_5 намагається ввести суд в оману, з метою уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_5 в силу вимог ст.. 89 КК України раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних не надходило.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
За таких обставин, а також враховуючи, що ОСОБА_5 свою вину не визнав, у скоєному не розкаявся, намагався ввести суд в оману, перед потерпілим не вибачився, уникав явки до суду, в результаті чого перебував у розшуку, а також враховуючи думку потерпілого, який просив суд суворо покарати обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 необхідним та достатнім буде покарання у вигляді арешту на максимальний строк, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Перед початком судового розгляду потерпілим ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов, який мотивований тим, що внаслідок вчинення злочину цивільним відповідачем ОСОБА_5 йому було спричинено матеріальну шкоду, яка складається з витрат на лікування та становить 9523,42 грн. З урахуванням характеру, обсягу і тривалості завданих потерпілому фізичних і душевних страждань, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, потерпілий просить суд також стягнути з ОСОБА_5 на його користь моральну шкоду в сумі 20000 грн. Крім того, ОСОБА_7 поніс процесуальні витрати на отримання правової допомоги в сумі 5000 грн., тому вважає, що дані кошти слід стягнути з відповідача на його користь.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник потерпілого ОСОБА_6 просив суд задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов визнав частково, а саме на 5000 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позову.

Прокурор ОСОБА_3 поклалась на розсуд суду з приводу задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем надано платіжні документи на обстеження та придбання ліків на суму 9524,22 грн. Крім того, ОСОБА_7 надав суду лікарські призначення, які підтверджують, що потерпілому призначалися саме такі ліки, які він купував. В цивільному позові позивач просить стягнути з ОСОБА_5 на його користь 9523,42 грн. За таких обставин суд вважає доведеною позивачем дану суму майнових витрат, тому позов у цій частині слід задовольнити повністю.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд враховує положення Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р., зокрема п. 4, який встановлює, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. А також п. 9 вказаної Постанови, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Виходячи із наведеного суд вважає, що безумовно потерпілий зазнав певних моральних страждань внаслідок вчинення відносно нього злочину ОСОБА_5 та має право на відшкодування такої шкоди. Однак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілим моральна шкода оцінена невірно. Оцінюючи моральну шкоду в значну суму 20000 грн., потерпілим, крім доказів перебування на лікуванні, не надано жодного доказу в підтвердження позовних вимог морального характеру. Тому суд оцінює моральну шкоду спричинену потерпілому в 10000 грн. та вважає, що ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_5 , оскільки між понесеними потерпілим моральними стражданнями та протизаконними діями ОСОБА_5 є прямий причинний зв`язок.

Суд також вважає, що витрати на правову допомогу слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого, оскільки ці витрати підтверджуються квитанцією від 17.02.2017 р., видану адвокатом ОСОБА_6 , який представляв інтереси потерпілого в суді та був присутній у судових засіданнях.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України та ст. 65 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді шести місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання на виконання вироку суду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три гривні 42 копійки майнової шкоди, десять тисяч гривень відшкодування моральної шкоди, п`ять тисяч гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя :