АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/435/18 Справа № 200/5575/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року м.Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2018 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000062 відносно

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Сумгаіт,
Азербайджанської Республіки, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування із визначенням застави у розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчий суддя не врахував обставин справи та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, пов`язаний із незаконним обігом вогнепальної зброї та бойових припасів та його суспільну небезпечність. Вказує на те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи покарання, котре відносно нього може бути застосовано судом за ч.1 ст. 263 КК України; може знищити або спотворити речі та документи, які мають істотне значення по справі, оскільки наразі не зібрано всі докази по кримінальному провадженню, та останній може перешкоджати цьому; може незаконно впливати на свідків по цьому провадженню, оскільки підозрюваному відкрито матеріали досудового розслідування, котрими підтверджується підозра та наявність ризиків, із зазначенням анкетних даних осіб, присутніх при проведенні слідчих дій; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований та не має легальних засобів прибутку.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2018 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, тобто у сумі 140 960,00 грн.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що в судовому засіданні знайшло підтвердження причетність ОСОБА_6 до злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та наданими документами не підтверджено наявність ризиків щодо можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на інших учасників процесу та продовження злочинної діяльності.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення захисника, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважала за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги прокурора не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 ці вимоги закону були дотримані.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, та прийшов до висновку про часткове його задоволення.

Як слідує з матеріалів провадження, 30 березня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, що виразилось у незаконному придбанні, зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали апеляційний суд вважає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, що доводиться низкою доказів, в тому числі протоколом обшуку автомобіля від 28 березня 2018 року; повідомленням про підозру від 30 березня 2018 року; висновком експерта №25/3.1./368.
Між тим, шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, апеляційний суд приходить до висновку, що сам по собі факт підозри в інкримінованому цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від органів досудового розслідування та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-якій спосіб, не свідчить про необхідність застосування до ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, встановлено, що після застосування судом першої інстанції до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави жодних слідчих дій за його участю не проводилось.
В той же час апеляційним розглядом встановлено, що ОСОБА_6 має реєстрацію та постійне місце проживання, раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, характеризується позитивно, на його утриманні перебуває мати, яка є інвалідом ІІ групи, згідно наданої виписки із медичної картки стаціонарного хворого, де він перебував з 18 квітня 2018 року по 08 травня 2018 року з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., риск ІІІ. Хронічне гіпертеензивне серце. ДЕП ІІ ст. з вестибулярною недостатністю, переніс гіпертонічний криз. При цьому на думку апеляційного суду, ані слідчим, ані прокурором не доведені обставини, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, тому, беручи до уваги правову позицію, викладену у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваного та того, що слідчим не доведені обставини, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, колегія суддів погоджується з висновком про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого та застосування у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, та вважає, що такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.
Доводи слідчого та прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави, відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 причетний до кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.263 КК України, та прийшов до висновку, що існують ризики того, щодо можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на інших учасників процесу та продовження злочинної діяльності.
Апеляційний суд вважає, що сукупність ризиків і доводів, на які послався слідчий, дають підстави для висновку про необґрунтованість застосування найбільш суворого запобіжного заходу та збільшення суми застави відносно ОСОБА_6 , оскільки тяжкість інкримінованого злочину, складність справи не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.
За викладених обставин апеляційний не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2018 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, тобто у сумі 140 960,00 грн. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4