н/п 1-кп/490/389/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування кримінального провадження№ 0000782, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки м. Миколаїв, громадянки України, не заміжньої, зареєстрованої як приватний підприємець, з вищою освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 11.04.2018 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженки м.Миколаєва, громадянки України, не заміжньої, зареєстрованої як приватний підприємець, з вищою освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженої 11.04.2018 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ; сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
23.02.2018 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за попередньою змовою виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. З метою його реалізації, 23.02.2018 року приблизно о 16:00 год. ОСОБА_3 , користуючись посвідченням водія на своє ім`я, діючи умисно, з корисливих спонукань орендувала квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . Знаходячись у приміщенні вказаної квартири 25.02.2018 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, викрали із приміщення квартири майно, належне ОСОБА_7 , а саме: телевізор Bravis LED - 32С2000В вартістю 5000 грн. та телевізор Samsung UE40H6200 вартістю 15000 грн. З викраденим майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 20000 грн.
Крім того, 27.02.2018 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. З метою його реалізації, 27.02.2018 року приблизно о 18:00 год., ОСОБА_4 користуючись паспортом громадянина України на своє ім`я, діючи умисно, з корисливих спонукань, орендувала квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 . Знаходячись у приміщенні вказаної квартири 27.02.2018 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, намагались викрасти із приміщення квартири майно, належне ОСОБА_8 , а саме телевізор Elenberg 40DF4030 вартістю 10000 грн., однак не змогли учинити всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, через те, що у квартиру прийшов ОСОБА_9 , який виявив та зупинив останніх.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, визнала повністю та повідомила, що жодних обставин, здобутих в ході досудового слідства вона не оспорює, дійсно, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 вони вчинили крадіжку та замах на крадіжку майна потерпілих. Вчинили вказані дії через збіг важких матеріальних обставин, вони із ОСОБА_4 на той час мали повернути значний борг. У вчиненому вона щиро кається, потерпілим під час досудового слідства повністю відшкодована заподіяна шкода. На даний час вона працює, просить дати їй шанс виправитись.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, визнала повністю та повідомила, що жодних обставин, здобутих в ході досудового слідства вона не оспорює, дійсно, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 вони вчинили крадіжку та замах на крадіжку майна потерпілих. Вчинили вказані дії через збіг важких матеріальних обставин, оскільки на на той час мала повернути значний борг. У вчиненому вона щиро кається, потерпілим під час досудового слідства повністю відшкодована заподіяна шкода. На даний час вона працює, просить дати їй шанс виправитись.
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, їх дії органом органом досудового слідства кваліфіковані вірно, за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб. При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що вона вчинила умисні злочини середньої тяжкості, її особу, а саме те, що вона раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має певне місце проживання, на обліку наркологічного диспансеру та психіатричної лікарні не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, зареєстрована як приватний підприємець, як обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.
Згідно досудової доповіді, підготовленої ст. інспектором Центрального районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_10 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький, тому уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання: за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України - обмеження волі строком на 2 роки, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України - обмеженням волі строком на 1 рік, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі, яке суд вважає таким, що відповідає особі обвинуваченої і тяжкості вчинених нею злочинів. При цьому, зважаючи на те, що ОСОБА_3 засуджена вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.04.2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, суд, відповідно до вимог ч. 4 ст.70 КК України, вважає необхідним призначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань та остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі. У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, слід зарахувати частково відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 11 квітня 2018 року з 27 лютого 2018 року до 02 березня 2018 року.
Разом з цим, враховуючи обставини даних кримінальних правопорушень, те, що ОСОБА_3 на досудовому розслідуванні повністю відшкодувала майнову шкоду потерпілій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , має певне місце проживання, розкаялась у вчиненому, суд вважає можливим виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст.75 КК України, звільнити її від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що вона вчинила умисні злочини середньої тяжкості, її особу, а саме те, що вона раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має певне місце проживання, на обліку наркологічного диспансеру та психіатричної лікарні не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, як обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.
Згідно досудової доповіді, підготовленої ст. інспектором Центрального районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_10 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький, тому уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання: за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України - обмеження волі строком на 2 роки, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України - обмеженням волі строком на 1 рік, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі, яке суд вважає таким, що відповідає особі обвинуваченої і тяжкості вчинених нею злочинів. При цьому, зважаючи на те, що ОСОБА_4 засуджена вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.04.2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, суд, відповідно до вимог ч. 4 ст.70 КК України, вважає необхідним призначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань, та остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 1 місяця. У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, слід зарахувати частково відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 11 квітня 2018 року з 27 лютого 2018 року до 02 березня 2018 року.
Разом з цим, враховуючи обставини даних кримінальних правопорушень, те, що ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні повністю відшкодувала майнову шкоду потерпілій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , має певне місце проживання, розкаялась у вчиненому, суд вважає можливим виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст.75 КК України, звільнити її від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Цивільні позови по справі не заявлені. Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 4576 грн. підлягають відшкодуванню з обвинувачених на користь держави. Речові докази, а саме: телевізор Elenberg 40DF4030, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - відповідно до ч.6 п.1 ст. 100 КПК України -вважати таким, що повернений власнику; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , яке передане на відповідальне зберігання ОСОБА_3 - відповідно до ч.6 п.1 ст. 100 КПК України -вважати таким, що повернений власнику; викрутки, які передані на зберігання до камери збереження речових доказів Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області - відповідно до ч.9 п. 1 ст. 100 КПК України - конфіскувати.
Оскільки у судовому засіданні прокурор просив залишити строк дії запобіжного заходу без змін до набрання вироком законної сили, та сторона захисту проти вказаного клопотання прокурора не заперечувала, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід залишити попереднім - у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-
УХВАЛИВ : ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання: - за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України - у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, - за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України - у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних вище злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 11 квітня 2018 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.
У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати частково відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 11 квітня 2018 року з 27 лютого 2018 року до 02 березня 2018 року.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на неї обов`язків передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання: - за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України - у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, - за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України - у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних вище злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки .
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 11 квітня 2018 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.
У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати частково відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 11 квітня 2018 року з 27 лютого 2018 року до 02 березня 2018 року.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на неї обов`язків передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме: телевізор Elenberg 40DF4030, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - відповідно до ч.6 п.1 ст. 100 КПК України -вважати таким, що повернений власнику; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , яке передане на відповідальне зберігання ОСОБА_3 - відповідно до ч.6 п.1 ст. 100 КПК України -вважати таким, що повернений власнику; викрутки, які передані на зберігання до камери збереження речових доказів Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області - відповідно до ч.9 п. 1 ст. 100 КПК України - конфіскувати. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 2288 грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 2288 грн.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - залишити попереднім, до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченим і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1