Ухвала
Іменем України
18 липня 2018 року

м. Київ
справа № 278/1464/17

провадження № 51-7501 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2018 року вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпіла ставить вимогу про зміну судових рішень щодо засудженого. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши касаційну скаргу потерпілої на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Згідно з частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, касаційну скаргу потерпілої адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Крім того, доводи касаційної скарги зводяться до цитування витягів з Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та норм процесуального закону. Однак потерпіла не наводить належних доводів для зміни оскаржуваних судових рішень в конкретному кримінальному провадженні та з урахуванням вимог кримінального процесуального закону. При цьому доводи потерпілої щодо невідшкодування їй шкоди засудженим не є достатнім та належним обґрунтуванням незаконності чи необґрунтованості оскаржуваних судових рішень в частині визначення розміру шкоди, яка підлягає стягненню.
Також, потерпіла у касаційній скарзі, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх зміст та вплив на незаконність судових рішень, з урахуванням вимог статті 412 КПК.
До того жпотерпіла зазначає про порушення вимог статті 419 КПК, однак не вказує які доводи її апеляційної скарги визнано апеляційним судом необґрунтованими.

Тобто, у касаційній скарзі потерпіла має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Таким чином, недодержання потерпілою вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху, надавши їй десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3