Постанова
Іменем України

6 вересня 2018 року
м. Київ
справа № 755/18122/17
Провадження № 51-6619км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0009464 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за касаційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 7 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вирішено питання про речові докази у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 7 березня 2018 року цей вирок залишено без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 3 липня 2016 року, приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , умисно заподіяв потерпілому один удар ножем в область тулубу, спричинивши тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційний скарзі прокурор просить суд скасувати постановлені судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що при призначенні покарання засудженому суд безпідставно застосував ст. 75 КК України. Наголошує, що відсутні обставини, які б вказували про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства. Зазначає, що залишено без належної оцінки підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого діяння та особу засудженого. Стверджує, що апеляційний суд не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного із застосуванням ст. 75 КК України покарання.
У надісланих запереченнях захисник засудженого просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор подану касаційну скаргу не підтримав.
Мотиви Суду
Як убачається зі змісту касаційної скарги, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, кваліфікація дій винного у касаційному порядку не оспорюється.
Щодо доводів касаційної скарги прокурора про м`якість призначеного із застосуванням ст. 75 КК України покарання, то суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вказаних вимог закону при призначенні покарання ОСОБА_6 дотримано.
Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий вину визнав, щиро розкаявся, конкретні обставини вчинення злочину.
Зокрема, судом взято до уваги обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та не встановлено тих, що його обтяжують.
З урахуванням всіх обставин справи, даних про особу винного, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності тих, що його обтяжують, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства.
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_6 та при звільненні від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд застосував принцип індивідуалізації призначення покарання, навів переконливі підстави такого рішення та зазначив, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.
Призначене ОСОБА_6 покарання та застосування ст. 75 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження в межах поданої апеляції, надала відповідь на всі доводи апеляції прокурора, зазначила, що покарання ОСОБА_6 призначене у відповідності до вимог закону, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, конкретних обставин справи.
Перевіряючи доводи прокурора апеляційний суд, крім іншого зазначив, що враховує позицію потерпілого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляції, просив врахувати те, що під час сварки з обвинуваченим на побутовому ґрунті, у зв`язку із спільним проживанням в одній квартирі, він першим застосував до обвинуваченого насильство, спричинив йому тілесні ушкодження, після чого ОСОБА_6 спричинив йому ножове поранення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, суд
ухвалив:
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 7 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8