УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі клопотання засудженого

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Димитров Донецької області, громадянина України, -

про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

представника ЖВК (№4) ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м.Житомира надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016році».

Засуджений в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання.

У судовому засіданні прокурор та представник Житомирської виправної колонії (№4) просили відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що засудженим не надано документів на підтвердження підстав для звільнення його від покарання на підставі акта амністії.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст.4 Закону України Про амністію у 2016р. від 22.12.2016р., який набрав чинності 07.09.2017р. звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань не пов`язаних з позбавленням волі, особи, зазначені у ст.1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Відповідно ст.1 Закону України Про амністію у 2016році звільняються від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12КК України, особи визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12КК України:

а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;
б) жінки, вагітні на день набрання чинності цим Законом;
в) не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
г) які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;
ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
д) ветерани війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");
е) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;
є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений: 25.05.2016р. Дзержинським міським судом Донецької області за ч.2 ст.260КК України на 3 роки позбавлення волі. Початок строку 05.04.2016року.

В матеріалах особової справи засудженого, дослідженої судом, відсутні дані які є підставами, передбаченими ст.1 Закону України Про амністію у 2016р. від 22.12.2016р. щодо можливості застосування до ОСОБА_3 вказаного Закону та таких засудженим не додано до клопотання.

За таких обставин, підстав для звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі Закону України Про амністію у 2016р. від 22.12.2016р. суд не вбачає, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст.537,539КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016році».

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом 7 діб з дня її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1