Справа № 716/1257/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

потерпілих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заставна кримінальне провадження за № 0000005 від 24.11.2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коза Лебяжинського району Павлодарської області, республіки Казахстан та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 24.11.2015 року, приблизно о 01 год. 55 хв. керуючи транспортним засобом мікроавтобусом марки «Volkswagen-transporter Т5», номерний знак НОМЕР_1 , в темну пору доби та в умовах обмеженої видимості через туман, рухався по автодорозі «М-19», сполученням «Заставна-Веренчанка», зі сторони м. Заставна в напрямку с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Проїжджаючи 34 км. вказаної автодороги водій ОСОБА_7 , не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості руху та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, виявивши попутний автомобіль марки «Austin-Montego», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_14 , який лівими колесами рухався по зустрічний смузі руху, здійснив небезпечний маневр його об`їзду справа з частковим виїздом на узбіччя, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , які рухались у попутному напрямку паралельно один до одного.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_15 у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №145-Е від 10.12.2015 року спричинено смерть, яка настала від забою головного мозку, який виник на фоні закритої черепно-мозкової травми. Крім того, ОСОБА_13 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки, відкритого перелому обох кісток лівої гомілки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 340 МД від 01.12.2015 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

Дії водія транспортного засобу «Volkswagen-transporter Т5», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 в даній дорожньо-транспортній пригоді не відповідають вимогам Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, а саме:

-п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожуючи життю або здорорв`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

-б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічного станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-п.2.9. водієві забороняється:

-а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

-п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися , що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки інши учасникам руху;

-п. 12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Внаслідок грубого порушення та невиконання водієм ОСОБА_7 пунктів 1.5., 2.3. б,д; 2.9. а.; 10.1.; 12.2 Правил дорожнього руху України настала дорожньо-транспортна пригода, порушення вищезазначених пунктів знаходяться в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та є її наслідками.

Потерпіла ОСОБА_12 суду вказала, що померла ОСОБА_15 , являється її донькою. В момент дорожньо-транспортної пригоди перебувала за межами України. Сестра в телефонному режимі повідомила про те, що її донька потрапила в дорожньо-транспортну пригоду. Про деталі ДТП їй розповіли родичі. Вважає, що ОСОБА_7 винний у вчиненому, оскільки сів за кермо автомобіля в нетверезому стані та перевищив швидкість, через нього його донька, яка була вагітна терміном 5 тижні померла. Перебуваючи в лікарні останній повідомляв, що він в той день вживав спиртні напої. Просила суд суворо його покарати, та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_11 , який являється батьком померлої ОСОБА_15 дав суду покази аналогічні потерпілої ОСОБА_12 .

Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні вказав, що 24.11.2015 року близько 2 год ночі після роботи йшов з своєю дівчиною ОСОБА_15 в напрямку з м. Заставна до с. Веренчанка. В ту ніч був сильний туман, опадів не було та ділянка дороги по якій вони йшли не освітлювалась. Рухаючись він знаходився з лівої, а дівчина правої сторони узбіччя. Ширина узбіччя 2 м. Під час руху розмовляли, ледь повернувшись побачив силует фари автомобіля. Безпосередньо зіткнення не пам`ятає. Перебуваючи в лікарні ОСОБА_7 заплатив 20000 грн. за лікування. На досудовому розслідуванні приймав участь в слідчих експериментах. Вважає, що обвинувачений повинен понести суворе покарання з приводу вчиненого кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 24.11.2015 року повертався з лікарні м. Заставна додому разом з ОСОБА_16 . В той день був сильний туман, тому він рухався з швидкістю 25 км/год. Ділянка дороги пряма, а видимість дороги 15 метрів. Рухаючись побачив двох пішоходів, які йшли по узбіччю. Згодом в дзеркалі побачив, як автомобіль, який рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год. здійснив обгін його автомобіля з правої сторони та здійснив наїзд на двох пішоходів. Він зупинився, а автомобіль обвинуваченого зупинився 20 м. від нього. З вказаного автомобіля вийшло двоє чоловіків. Згодом разом із ОСОБА_7 поїхали в лікарню для освідування. Бачив, як на запитання лікаря «Чи вживав спиртні напої?» ОСОБА_7 головою підтвердив, що вживав, а результат освідування показав, 0,6 проміль.

Свідок ОСОБА_16 суду вказав, що 24.11.2015 року разом із своїм братом ОСОБА_17 повертався з м. Заставна в с. Веренчанка. В той день був сильний туман, видимість до 15 метрів, у зв`язку із цим вони під час руху лівим колесом автомобіля 20 см. рухались по зустрічній смузі дороги. Швидкість була 25 км./год. Бачив як по узбіччю йшли двоє пішоходів, один з них йшов по узбіччю, а інший по краю дороги. На момент наїзду автомобілем ОСОБА_7 на пішоходів, їхній автомобіль уже проїхав пішоходів. Він побачив в боковому вікні автомобіля як ОСОБА_7 здійснив обгін їхнього транспортного засобу з правої сторони. Саме зіткнення відбулось на узбіччі. Звуків гальмування не було. ОСОБА_7 мав можливість здійснити обгін з лівої сторони. Після зіткнення брат зупинив автомобіль, щоб допомогти пішоходам. Коли ОСОБА_7 зупинився та підійшов разом із пасажиром, який був з ним в автомобілі повідомив, що через туман не побачив пішоходів та подумав що ОСОБА_17 рухається на зустрічній смузі. Від вказаних осіб, був відчутний запах алкоголю. Крім того ОСОБА_7 вказав, щоб брат забрав свій транспортний засіб з проїжджої частини дороги. Проте до приїзду поліції вони транспорнті засоби не забирали.

Свідок ОСОБА_18 , являється рідною сестрою ОСОБА_12 суду показала, що вночі 24.11.2017 року її в телефонному режимі повідомили, про те, що племінниця потрапила в дорожньо-транспортну пригоду. Перебуваючи в лікарні бачила ОСОБА_7 , в останього були ознаки сп`яніння, а саме запах з ротової порожнини. Крім того в лікарні останній повідомив, що вживав спиртні напої. Була присутня при освідчуванні на стан сп`яніння ОСОБА_7 результат був позитивний.

Свідок ОСОБА_19 суду вказала, що 24.11.2015 року подзвонив брат та попросив поїхати в лікарню, оскільки його донька потрапила в дорожньо-транспортну пригоду. Під час перебування племінниці в лікарні ОСОБА_7 вказав, що був в стані сп`яніння. Останній навідувався в лікарню та просив вибачення.

Свідок ОСОБА_20 суду вказав, що в ніч 24 листопада 2015 року рухався на автодорозі м. Заставна-Веренчанка на транспортному засобі «Volkswagen-transporter Т5» за кермом перебував ОСОБА_7 . Побачивши автомобіль, який також рухався в даному напрямку, йому здавалось що автомобіль не рухається. Пішоходи рухались з зустрічної смуги ніби переходили дорогу. Перед наїздом на пішоходів, ОСОБА_7 застосовував гальмування. Чи вживав ОСОБА_7 в той день спиртні напої йому не відомо.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що 24.11.2015 року перебував на чергуванні в лікарні. Освідував ОСОБА_7 на стан сп`яніння. Усно останній підтвердив вживання спиртних напоїв. При огляді був запах з ротової порожнини. Крім того, висновком було підтверджено стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 ознайомлювався з результатами, заперечень до висновку не мав.

Свідок ОСОБА_22 суду вказала, що працює в екстренній швидкій м. Заставна. 24.11.2015 року виїжджали за викликом на місце ДТП. В ту ніч був сильний туман. На місці ДТП побачили хлопця, який лежав на дорозі та дівчину в фосі. При розмові з водієм ОСОБА_7 в нього був запах з рота та його поведінка була не адекватна.

Свідок ОСОБА_23 вказав, що в Заставнівський ЦРЛ працює один лікар нарколог, який перебуває в декретній відпустці. На час перебування на роботі лікар-нарколог ОСОБА_24 проводила навчання серед інших лікарів, щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння. Огляд проводиться за допомогою спеціального засобу Алконт.

Свідок ОСОБА_25 суду вказала, що була присутня при проведенні слідчого експерименту, в якості статиста. Крім неї також був присутній ОСОБА_7 , слідчий та інші особи, яких вона незнає. Під час проведення вказаного експерименту розставляли транспортні засоби та їх в якості потерпілих, робились заміри. При цьому ОСОБА_7 був присутнім, якщо він просив повторно здійснити замір, або не бачив, як це робив слідчий, то заміри проводили повторно. Після проведеної слідчої дії ознайомилась з протоколом та підписала його.

Свідок ОСОБА_26 суду вказав, що був пристуній при проведенні слідчого експерименту, в якості понятого. Туману в той день не було. Роз`яснювались права, з протоколом ознайомлювався та підписував.

Слідчий ОСОБА_27 , суду пояснив, що в той день виїхав на місце ДТП та проводив на місці огляд. Зазначив, що на місці події перебували двоє водіїв. ОСОБА_7 повідомив йому, що рухаючись на своєму транспортному засобі побачив інший автомобіль, однак подумав, що він рухається йому на зустріч. На місці події слідів гальмування не було. Крім того, у останнього були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах з ротової порожнини, хитка хода. При проведенні огляду на стан сп`яніння результат був позитивний, однак не пам`ятає скільки проміль. Крім того, спочатку ОСОБА_7 підтверджував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, про те після залучення до справи захисників, стверджував, що вживав безалкогольне пиво.

Обвинувачений ОСОБА_7 , який протягом судового розгляду в силу ст. 63 Конституції України відмовлявся давати покази, перед судовими дебатами надав суду свої пояснення, відповідно вказавши наступне. 24.11.2015 року рухався на своє му автомобілі в сторону с. Веренчанка з м. Заставна. В той день був сильний переривчастий туман. Спочатку він рухався 60 км/год, а потім коли туман був сильнійший 50 км./год. На відстані 50 м. побачив габарити автомобіля, який або стояв або повільно рухався. За 25 м. наблизившись до вказаного автомобіля побачив що останній рухався по середині дороги. Коли наблизився до автомобіля на відстані 5 метрів побачив перед вказаним транспортним засобом двох пішоходів, які рухались по правій стороні дороги. Від його автомобіля до вказаних людей була відстань 10-15 метрів. Після наїзду на пішоходів проїхав ще декілька метрів та зупинився повністю на автодорозі. Визнає вину в тому, що маючи можливість зупинитись не зробив цього. В ході досудового розслідування оплатив 20000 грн. на лікування ОСОБА_13 та на 2000 грн. купляв ліки для ОСОБА_15 . Цивільний позов в частині виплати моральної шкоди зазначив, що згідний сплатити 30000 грн.

Зібрані по кримінальному провадженню докази повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому і суд вважає, що його дії за цією статтею кваліфіковані правильно.

Крім показів свідків та потерпілих, судом також в ході розгляду даного кримінального провадження були досліджені письмові докази, як зі сторони обвинувачення, так і зі сторони захисту.
Зокрема, том 1
Витяг з кримінального провадження №0000005 від 24.11.2015 року відповідно, до якого внесені відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.
Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.11.2015 року, план схемою ДТП та фотоілюстрацією до нього як невід`ємних додатків, зі змісту яких убачається, що 24 листопада 2015 року у присутності понятих, проводився огляд місця події ділянки автодороги сполучення м.Заставна с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. (ас.18-27).

Протокол огляду від 24.11.2015 року, із фотоілюстрацією до нього як невід`ємних додатків, зі змісту яких убачається, що 24 листопада 2015 року у присутності понятих, за участю спеціаліста проводився огляд місця події ділянки автодороги сполучення м.Заставна с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. (ас.28-34).

Протокол огляду від 28.01.2016 року, із схемою до нього як невід`ємних додатків, зі змісту яких убачається, що 28 січня 2016 року у присутності понятих, проводився огляд місця події ділянки автодороги сполучення м.Заставна с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. (а.с.35-36)

Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (а.с. 37)

Протокол огляду транспортного засобу від 24.11.2015 року, предметом огляду якого був транспортний засіб «Austin-Montego», номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 38-42)

Протокол огляду транспортного засобу від 24.11.2015 року з відповідною фото таблицею до вказаного протоколу, предметом огляду якого був транспортним засобом мікроавтобусом марки «Volkswagen-transporter Т5», номерний знак НОМЕР_1 .. (а.с. 43-53)

Протокол додаткового огляду транспортного засобу від 11.03.2017 року з відповідною фото таблицею до вказаного протоколу, предметом огляду якого був транспортний засіб мікроавтобусом марки «Volkswagen-transporter Т5», номерний знак НОМЕР_1 .. (а.с. 55-68)

Довідку Заставнівської центральної районної лікарні, відповідно до якої проведено медичний огляд для встановлення стану сп`яніння ОСОБА_14 та встановлено висновок, що останній тву Заставнівської центральної районної лікарні, відповідно до якої проведено медичний огляд для встановлення стану сп`яніння ОСОБА_7 та встановлено висновок, що останній перебував в стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю. (а.с. 70).
Акт № 218 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння , або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, відповідно до якого встановлено заключний діагноз стан сп`яніння (а.с. 71).
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, висновком огляду якого встановлено, що ОСОБА_7 перебуває в стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю (а.с. 72).
Протокол отримання зразків для експертизи від 24.11.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 відібрано зразки крові для проведення токсилогічної експертизи. (а.с. 81-82).
Протокол отримання зразків для експертизи від 24.11.2015 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_13 відібрано зразки крові для проведення судово-токсилогічної експертизи (а.с.85-86).
Постанову слідчого Заставнівського ВП ОСОБА_27 про визнання автомобіля марки «Volkswagen-transporter Т5» д.н.з. НОМЕР_1 речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження. (а.с. 91).
Заяву ОСОБА_28 про надання одягу померлої ОСОБА_15 , протоколом огляду предмету від 24.03.2016 року та постановою при приєднання до справи як речового доказу від 24.03.2016 року відповідно до якої куртку темнозеленого кольру, брюки чорного кольору, колготки чорного кольору, світер світлого коричневого кольору, нижню білизну, кросівок сірого кольору визнано речовими доказами по кримінальному провадженню. (а.с.171-173).
Протокол проведення слідчого експерименту від 24.02.2016 року та відповідною схемою до вказаного протоколу, який проведений за участю потерпілого ОСОБА_13 та понятих відповідно до якого потерпілий вказав обставини ДТП, а саме розташування його та померлої ОСОБА_15 в момент наїзду на них транспортного засобу. (а.с.181-183).
Протокол проведення слідчого експерименту від 03.03.2017 року та відповідною схемою та фото таблицею до вказаного слідчого експерименту, який проведений за участю потерпілого ОСОБА_13 та понятих, статиста, відповідно до якого потерпілий вказав де відносно параметрів дороги і узбіччя він та потерпіла ОСОБА_15 рухались в момент наїзду. (а.с.187-191).
Заяву ОСОБА_29 про надання одягу потерпілого ОСОБА_13 , протокол огляду предмету від 24.03.2016 року та постановою при приєднання до справи як речового доказу від 24.03.2016 року відповідно до якого куртка джинсова темно синього кольору та взуття сірого кольору з елементами барвника оранжевого та березового відтінку визнано речовими доказами по кримінальному провадженню. (а.с.196-198).
Том 2
Протокол проведення слідчого експерименту від 18 грудня 2015 року відповідно до якого ОСОБА_7 відмовився брати участь в слідчому експерименті у зв`язку із невідповідністю погодніх умов. (а.с. 13-17).
Протокол проведення слідчого експерименту від 24.02.2016 року та відповідною схемою до вказаного слідчого експеременту, який проведено за участю ОСОБА_7 , понятих, захисника ОСОБА_9 відповідно до якого ОСОБА_7 вказав, розташування його транспортного засобу відносно ширини дороги в момент контактування з пішоходами. (а.с.27-29)
Протокол проведення слідчого експерименту від 24.02.2016 року та відповідною схемою до вказаного слідчого експерименту, який проведено за участю свідка ОСОБА_16 , понятих, відповідно до якого ОСОБА_16 вказав, розташування його транспортного засобу та транспортного засобу ОСОБА_7 та рух пішоходів відносно ширини дороги в момент контактування з пішоходами. (а.с.93-95).
Протокол проведення слідчого експерименту від 03.02.2017 року та відповідною схемою та фото таблицею до вказаного слідчого експеременту, який проведено за участю потерпілого ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_16 , понятих, відповідно до якого вказували де відносно параметрів дороги перебував автомобіль в якому він рухався та пішоходи в той момент коли він їх вперше виявив. (а.с.98-102).
Протокол проведення слідчого експерименту від 24.02.2016 року з відповідною схемою до вказаного протоколу, який проведений за участю свідка ОСОБА_14 , понятих, потерпілої, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 вказав, як відносно до ширини дороги чи узбіччя рухались пішоходи, як відносно до ширини дороги рухався автомобіль «Volkswagen-transporter Т5» до наїзду пішоходів. (а.с. 110-112)
Протокол проведення слідчого експерименту від 03.03.2017 року з відповідною схемою та фото таблицею до вказаного протоколу, який проведений за участю свідка ОСОБА_14 , понятих, потерпілого, статиста, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 вказав, як відносно до ширини дороги і узбіччя були розташовані пішоходи та наїжджаючий автомобіль в момент наїзду. (а.с. 115-119).
Даними зафіксованими Чернівецького обласного центру з гідрометеорології станом на 24 листопада 2015 року о 01 год 55 хв. (а.с. 146).
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.06.2016 року згідно якої накладено арешт на автомобіль марки «Фольсваген-Транспорт», номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, що належить ОСОБА_30 .
Том 3
Висновок експерта №1622 від 27 листопада 2015 року відповідно до якого при судово-токсилогічній експертизі крові ОСОБА_7 етиловий спирт не виявлений. (а.с.4).
Висновок експерта № 1620 від 27 листопада 2015 року відповідно до якого при судово-токсилогічній експертизі крові ОСОБА_15 виявлений етиловий спирт кількості 0,43 %. (а.с.8).
Висновок експерта № 1621 від 27 листопада 2015 року відповідно до якого при судово-токсилогічній експертизі крові ОСОБА_13 етиловий спирт не виявлений. (а.с.12).
Висновок експерта № 341-Мд від 01.12.2015 року відповідно до якого зазначено тілесні ушкодження із зазначенням ступеня важкості та механізмом їх утворення, локалізація на тілі ОСОБА_15 (а.с.16-18)
Висновок експерта № 145-Е від 02.12.2015 року відповідно до якого на тілі трупа ОСОБА_15 виявлені наступні тілесні ушкодження: - садна: по передній поверхні правого та лівого колінних суглобів, по задній поверні правої п`яти; - гематом: по тильній поверхні лівої ступні, по внутрішній поверхні лівої гомілки в середній третині, по внутрішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, по тильній поверхні правої китиці з переходом на променево-запястний суглоб і нижню третину правого передпліччя, в ділянці чола по центру, по задній поверхні лівого стегна на рівні середньої і нижньої третин, по задній поверхні лівої гомілки на рівні середньої і верхньої третин; - крововиливи в м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні, в лобній ділянці зліва і по центру; - тотальні крововиливи в тверду і м`яку мозкові оболонки; - закрита черепно-мозкова травма з забоєм речовини головного мозку, який ускладнився субарахноїдальними крововилами. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, або при ударах об такі, цілком можливо при обставинах, які описані в постанові, під час ДТП, внаслідок наїзду на потерпілу ОСОБА_15 мікроавтобуса, можуть відповідати терміну на 24.11.2015 року і відносяться: садна до розряду легких тілесних ушкоджень; гематоми до розряду легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я; закритий скалковий перелом обох кісток лівої гомілки до розряду ушкоджень середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я; крововиливи в м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні, крововиливи в м`яку і тверду мозкові оболонки, закрита черепно-мозкова травма з забоєм речовини головного мозку, який ускладнився субдуральними крововилами до розряду тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті. Смерть ОСОБА_15 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01.15 год в реанімаційному відділенні Заставнівської ЦРЛ від забою головного мозку, який виник на фоні закритої черепно-мозкової травми. (а.с. 21-24).
Висновок експерта № 340-Мд від 01.12.2015 року відповідно до якого зазначено тілесні ушкодження із зазначенням ступенів важкості та механізмом їх утворення, локалізація на тілі ОСОБА_13 (а.с.27-28).
Висновок експерта № 045 від 29.02.2016 року відповідно до якого зазначено тілесні ушкодження завданні ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , ступінь важкості тілесних ушкоджень. Крім того, зазначено, що тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів або від ударів об такі, цілком можливо їх виникнення 24.11.2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у вигляді наїзду транспортного засобу на пішохода. Тілесні ушкодження вказані в п. 3.1. відносяться до легких тілесних ушкоджень; в п. 3.2 до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості; в пункті 3.4 до тяжких тілесних ушкоджень. Всі виявлені на тілі ОСОБА_13 ушкодження є наслідком одного швидкоплинного травматичного процесу, через, що їх розмежування за часом виникнення не є ні можливим, ні доцільним. Враховуючи локалізацію, характеристики тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , а також пошкодження на автомобілі марки «Volkswagen-transporter Т5», номерний знак НОМЕР_1 , комісія експертів приходить до висновку, що в момент первинного контактування з рухаючимся автомобілем потерпілі перебували у вертикальному положенні, були повернені до наїжджаючого автомобіля своїми задніми або задньо-лівими поверхнями тіл. Основуючись на наявних судово-медичних даних комісія експертів не вбачає можливість визначити швидкість автомобіля марки «Фольсваген-Т5» в момент наїзду на пішоходів. (а.с.33-49).
Висновок експерта № 53-МК від 28.03.2016 року із зазначення пошкодження одягу ОСОБА_15 , механізм їх утворення. (а.с. 52-59)
Висновок експерта № 52-МК від 28.03.2016 року із зазначення пошкодження одягу ОСОБА_13 , механізм їх утворення. (а.с. 62-65).
Висновок експерта № 176-А від 03.04.2016 року відповідно до якого зазначено технічний стан транспортного засобу марки «Volkswagen-transporter Т5», номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 72-79).
Висновок експерта № 595-А від 31.08.2016 року відповідно до якого, згідно схеми до протоколу огляду місця пригоди, на місці пригоди не було зафіксовано достатньо слідової інформації, яка б дала можливість встановити експертним шляхом де відносно ширини дороги перебували пішоходи ОСОБА_15 та ОСОБА_13 в момент наїзду на них автомобіля «Volkswagen-transporter Т5», номерний знак НОМЕР_1 та як відповідно в той момент рухався вказаний автомобіль відносно ширини проїзної частини (а.с.85-86).
Висновок експерта № 781 К від 08.06.2016 року щодо належності уламків, вилучених при ОМП від 24.11.2015 року. (а.с.90-97).
Висновок комісійної авто технічної експертизи № 1595 від 10.05.2017 року відповідно до якого при обставинах вказаних у вихідних даних, зазначено яким чином необхідно було діяти водію транспортного засобу марки «Volkswagen-transporter Т5», номерний знак НОМЕР_1 в даній дорожньо-транспортній обстановці. При обставинах вказаних у вихідних даних, в діях водія ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимог ПДР, що з технічної точки зору, у своїй сукупності, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 104-110).

Висновок транспортно-трасологічної експертизи № 1594 від 05 травня 2017 року відповідно до якого вирішити питання про те, де відносно ширини дороги відбувся наїзд автомобіля «Фольсваген-Т5», номерний знак НОМЕР_1 на пішоходів ОСОБА_15 та ОСОБА_13 не виявляється можливим, по причині відсутності необхідного та достатнього комплексу ознак, що свідчать про це. (а.с. 111-114).
Висновки, що викладені в експертизах, підтверджені в судовому засіданні судовими експертами, які були допитані в судовому засіданні з метою роз`яснення висновків.
Так, допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_31 в судовому засіданні висновок № 52-МК та № 53-МК підтримала. Зазначила, що під дорожнім покриттям розуміється, будь-яке покриття, а саме гравійне, трав`яне, асфальтне. Надане на дослідження взуття слідів трав`яного покритя не містило. При наявності трав`яного покриття сліди можуть залишатися так і не залишатись на взутті.
Експерт Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_32 суду показав, що ним на підставі достатніх вихідних даних, направлених слідчим, була проведена авто технічна експертиза № 524-А від 26.07.2017 року. Вказав, що підставою для проведення експертизи є тільки постанова слідчого про призначення експертизи та надані ним вихідні дані, які були достатніми для проведення вказаної експертизи, як наслідок, висновок експертизи відповідає обставинам справи. Зазначив, що при проведені експертизи встановлено, що дорожнє покриття було мокре. Різниці при визначені покриття мокрим чи вологим немає, а також на коефіцієнт щеплення вологе чи мокре покриття також не має. Як зазначено в описовій частині висновку експертизи, у відповідності до вимог ПДР, а також розрахунку безпечної смуги руху автомобіля «Volkswagen-transporter Т5», приймаючи до уваги задану загальну та конкретну видимість, при виникненні перешкоди для руху поява в полі зору автомобіля Austin-Montego, необхідно та можливо було шляхом гальмування (зменшення швидкості) уникнути наїзду (зіткнення на перешкоду, а маневр зміни напрямку руху як альтернатива гальмуванню, не міг бути безпечним для інших учасників пригоди, і відповідно-технічно невиправданий.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відео конференції експерт Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_33 суду, роз`яснюючи висновок № 1595 від 10.05.2017 року, показав, що при проведенні комісійної судової авто технічної експертизи, розглядалось два варіанта обгону транспортним засобом «Volkswagen-transporter Т5», яким керував ОСОБА_7 іншого автомобіля Austin-Montego в разі, якщо останній рухався, а також якщо б останній стояв на автодорозі. Висновок експертизи підтримав.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_34 в судовому засіданні вказав, що по даному кримінальному провадженню проводив, експертизу трупа відповідно, до якого встановлено тілесні ушкодження померлої ОСОБА_15 , ступень важкості тілесних ушкоджень та причини настання смерті. Зазначив, що при виявлені іншої причини смерті, даний факт б зазначався у висновку.

З показань свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , понятого ОСОБА_26 та статиста ОСОБА_25 вбачається, що протоколи слідчих експерименті, за участі кожного з них і схема до протоколів складені в їх присутності, підписані ними і відповідно уповноваженими особами. Будь-яких зауважень ніхто з учасників проведених слідчих експериментів не висловлював.
Суд вважає, що усі докази, надані прокурором у судовому засіданні являються належними та допустимими, оскільки зібрані відповідно до вимог КПК України в рамках даного кримінального провадження.
Також слід зазначити, що в ході розгляду даного кримінального провадження знайшло своє підтвердження й пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення в частині недотримання ним Правил дорожнього руху, що перебуває у прямому причинному зв`язку і настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Доводи сторони захисту стосовно недопустимості доказів на думку суду не мають правового підґрунтя.
Постановою Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 09 червня 2016 року по справі №5-360кс15 розглядалась питання про допустимість доказів, а саме протоколу слідчого експерименту з подальшим проведенням експертизи зі свідком, а в подальшому пред`явлення підозри.
Суд в своєму рішенні вказав, що Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом», дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
Отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої цієї статті в редакції від 13 квітня 2012 року дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.
Суд приходить до висновку про відсутність істотного порушення прав та свобод ОСОБА_7 , а відтак і відсутність підстав вважати недопустимими доказами відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, надані ним, як свідком під час проведення слідчого експерименту.
Також суд не знаходить підстав для визнання недопустимими доказів, наданих прокурором у судовому засіданні, щодо проведення слідчих дій не уповноваженою на те особою, як зазначалось стороною захисту в ході дослідження матеріалів кримінального провадження та з приводу яких надано клопотання, щодо визнання доказів недопустимими. Оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться процесуальні рішення відповідно до ст. 110 КПК України (зокрема Т.1 а.с. 7, 11, 15), даний факт підтверджує виконання досудового розслідування належною повноважною особою слідчим і відповідно до норм КПК України.
При цьому, вищевказані протоколи огляду місця події та огляду транспортного засобу, а також схема ДТП складались у присутності двох понятих, які добровільність даних засвідчили своїми підписами, будь-яких зауважень та скарг не мали, що дає підстави суду вважати дані докази є допустимим та таким, що здобуті без порушення вимог КПК України.
Крім того, доказів незаконності дій слідчого при проведенні вказаних слідчих дій, зокрема щодо неналежного фіксування слідів наслідків дорожньо-транспортної пригоди, судом не здобуто й відповідно законність даних протоколів не спростовано. При цьому, обвинувачений будь-яких заперечень щодо правильності зроблених замірів та внесення працівниками поліції вищезазначених даних до протоколу огляду місця ДТП та його схеми, у тому числі щодо місця пригоди, характеру пошкоджень транспортного засобу, а також місця його розташування та уламків тощо не вносив та не оспорював.
Таким чином, аналізуючи вищевказані докази, як кожен окремо, так і в їх сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах даного кримінального провадження, а також ураховуючи покази допитаних в суді свідків, саме в частині повідомленої ними суду інформації щодо обстановки на місці дорожньо-транспортної пригоди, пошкоджень транспортного засобу, розташування уламків, умов освітлення та особливостей дорожнього покриття тощо, то суд визнає їх достовірними та такими що узгоджуються між собою, зокрема в частині характеристик проїзної частини, обстановки та умови організації руху транспорту на місці ДТП, технічного стану транспортного засобу, характеру та локалізації механічних пошкоджень, місця події, часу та фактичного розташування ТЗ після ДТП, а також початок та місце локального розташування виявлених на місці ДТП слідів, й відповідно приходить до висновку, що усі вони співпадають з об`єктивними даними, здобутими при огляді місця події та зафіксованими у відповідних процесуальних документах.
Довільне трактування адвокатом норм КПК України, Конституції України, вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень не може бути підставою для визнання окремих доказів недопустимими.
Пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди суд розцінює критично. Так, твердження обвинуваченого щодо неможливості уникнення наїзду на пішоходів спростовується висновком експертизи № 524-А від 26.07.2017 року та № 1595 від 10.05.2017 року. Щодо твердження ОСОБА_7 , про те що пішоходи ОСОБА_15 та ОСОБА_13 рухались по центру правої смуги дороги спростовується показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_14 та потерпілим ОСОБА_13 , які зазначили, що пішоходи рухались по узбіччю дороги, з них потерпілий ОСОБА_13 по краю проїжджої частини.
Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_20 щодо руху пішоходів. Оскільки останній зазначив, що пішоходи рухались з зустрічної смуги ніби переходили дорогу. Наїзд на них відбувся автомобілем в праву сторону тіл потерпілих. Даний факт спростовується, як показами потепілого ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , які були послідовними та обґрунтованими, показами обвинуваченого ОСОБА_35 , а також висновком експерта №045 від 29.02.2016 року відповідно до якого вказано, що в момент первинного контактування з рухаючимся автомобілем потерпілі перебували у вертикальному положенні, були повернені до наїжджаючого автомобіля своїми задніми або задньо-лівими поверхнями тіл.
Щодо твердження сторони захисту про визнання недопустимим доказом акту проведення медичного огляду водія ОСОБА_7 з підстав застосування приладу, який не дозволений для використання МОЗ та лікарем, який не пройшов тематичного удосконалення слід зазначити наступне.
Відповідно до п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою КМУ України від 17.12.2008 р. №1103, а також відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я Чернівецької ОДА №136 від 21.03.2016 р. «Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я Чернівецької області, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння», та відповідно до п.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншою сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735 визначено, що лікар є достатньо підготовленим спеціалістом для проведення оглядів на стан сп`яніння і тематичного удосконалення не потребує. Дана вимога закону стосуються фельдшера та медичних працівників, які не є фахівцями у проведенні медичних оглядів на стан сп`яніння.
Факт керування ОСОБА_7 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння підтверджується довідкою Заставнівської центральної районної лікарні (а.с. 70) та Актом № 218 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Крім того дану обставну підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та лікар ОСОБА_21 .
Доказ визнається допустимим, згідно ст.86 КПК, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Тому суд не вбачає підстав для визнання вказаних доказів не допустимими.
Стосовно наданої в ході розгляду справи захисником ОСОБА_8 письмової консультації спеціаліста в порядку ст. 360 КПК України, слід заначити наступне.
Відповідно до ст. 360 КПК України під час дослідження доказів суд має право скористатися усними консультаціями або письмовими роз`ясненнями спеціаліста, наданими на підставі його спеціальних знань. Спеціалісту можуть бути поставленні питання щодо суті наданих усних консультацій чи письмових роз`яснень.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Стороною захисту надано суду письмову консультацію судового експерта-автотехніка ОСОБА_36 , яка зроблена на підставі вихідних даних, які не були предметом дослідження в ході розгляду справи, а надані безпосередньо захисником, без відповідного запиту чи дозволу суду.
Враховуючи викладене суд не може взяти до уваги зазначений доказ, оскільки консультації та роз`яснення спеціаліста з огляду на ч. 2 ст. 84 КПК України не є процесуальними джерелами доказів, а тому вони не беруться до уваги при з`ясуванні обставин, установлених під час кримінального провадження та ухваленні судового рішення.
Що стосується цивільного позову ОСОБА_12 про відшкодуваня матеріальної шкоди в розмірі 342402 гривні та моральної шкоди в розімірі 2000000 гривень , суд приходить до наступних висновків.
Вирішуючи заявлий по справі цивільний позов, суд виходить з того, що відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
При цьому, ч. 1 ст. 129 КПК України передбачає, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Аналогічні роз`яснення містяться в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» .
За змістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства. Виходячи з матеріалів справи «Бурдов проти Росії» Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими тільки завдяки визнанню судом наявності правопорушення заявник отримав певну моральну шкоду. Враховуючи що потерпіла цивільний позивач до теперішнього часу отримує моральні страждання, тому суд повинен керуватися при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції.
Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Щодо задоволення вимог в частині цивільного позову про відшкодування моральної шкоди потерпілому, то суд приймає до уваги невідворотність наслідків, що настали від дій обвинуваченого, глибину душевних страждань потерпілої пов`язаного з втратою рідної людини, оскільки загибла була донькою потерпілої, молодого віку, враховуючи принцип розумності, та справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що цінність життя людини не можна виразити в грошах. Тому будь-яка сума на відшкодування моральної шкоди реально не компенсує моральні страждання.
Тому, з врахуванням характеру та тяжкості правопорушення, яке вчинене обвинуваченим, глибини фізичних та моральних страждань потерпілих, вимог розумності та справедливості, матеріального становища сторін, суд виходячи з того, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення вважає за необхідне, визначити розмір грошової суми у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої з обвинуваченого ОСОБА_7 200 000 гривень моральної шкоди.
Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить із наступного.
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.
В свою чергу, згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих, регулювання відносин, що виникають після смерті (загибелі) особи, щодо проведення процедури поховання, а також встановлення гарантій належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого та збереження місця поховання визначаються Законом України «Про поховання та похоронну справу».
Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.
Таким чином, виходячи із поняття поховання, відповідно до Закону до таких витрат можна віднести ті витрати, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов`язаний заподіювач шкоди у відповідності до статті 1201 ЦК України.
На поховання позивачкою витрачено 34129 гривень, ця вимога підлягає задоволенню. Разом з тим, в задоволенні позовної вимоги про стягнення суми витрат на проведення церемонії поминання в рахунок відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.
Що стосується спорудження надгробного пам`ятника, то витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у даній місцевості. Дане положення передбачене п.24 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у даній місцевості.
Потерпілою ОСОБА_12 долучено договір на виконання робіт укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_37 та ОСОБА_11 , предметом якого є виготовлення та встановлення пам`ятника на кладовищі в м. Заставна. Вартість вказаних робіт згідно п. 4.1. зазначеного договору становить 235460 грн. П. 4.2. встановлено, що замовником сплачено аванс у розмірі 80600 грн. Слід зазначити, що з цивільним позовом про відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків звернулась ОСОБА_12 . Будь-яких доказів того, що ОСОБА_11 укладав договір виконання робіт в інтересах або від імені ОСОБА_12 суду не надано, що дає підстави в цій частині відмовити в задовленні позовних вимог. Проте дана обставнина не позбавляє можливості потерпілому ОСОБА_11 звернутись до суду в порядку цивільного провадження із позовом про відшкодування понесених матеріальних витрат.
Крім того, підлягає задовленню стягнення з обвинуваченого витрати, які понесла потерпіла на лікування померлої доньки та які підтвердженні відповідними квитанціями доданими до позовної заяви на загальну суму 6057,33 грн.
Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, що воно відноситься згідно ст. 12 КК України до тяжких злочинів; наслідки, які наступили, а саме смерть ОСОБА_15 , особи молодого віку; що він повністю вину не визнав, думку потерпілих, які вважали що обвинуваченого слід суворо покарати; обставини скоєння кримінального правопорушення, а також особу винного, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання. Суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та покарання належить призначити у виді позбавлення волі у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин з позбавлення права керування транспортним засобом.

Суд ставиться критично до вислову обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу щирого каяття, яке окрім сказаної фрази повинно бути доведено поведінкою обвинуваченого, психологічним ставленням до того, що трапилося, толерантного відношення до наслідків та потерпілих , а також щиросердного аналізу своєї поведінки . Обвинувачений не переконав суд в тім , що він щиро розкаявся в своїх протиправних діях, не сприяв досудовому розслідуванню та судовому розгляду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено .

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому судом визнається вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Відповідно до ст. 368 КПК України суд ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Досудовою доповіддю Заставнівського районного сектору з питань пробації, рекомендовано не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі чи обмеження волі. Оскільки ризик вчинення повторного правопорушення є середній та інформацію, яка характеризує обвинуваченого, орган пробації вважає за доцільне застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Проаналізувавши обставини справи, а також враховуючи позицію потерпілих, які просили суд обрати обвинуваченому покарання, пов`язане із позбавленням волі, суд приходить висновку, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як ним самим, так і іншими особами, можливе лише при призначенні йому покарання із ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності.
Щодо заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році» суд вважає, що воно задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Пунктом в, є) статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України осіб , не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; які на день набрання чинності цим законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70 річного віку, або визнані інвалідами першої групи за умови, що в цих батьків не має інших працездатних дітей.

Відповідно до п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» - амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, яких засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, вчинене особою у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин положення п. «в» ч.1 ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» унеможливлюють застосування до ОСОБА_7 . Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 19 грудня 2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» під час ухвалення обвинувального вироку суд вправі застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили.
Згідно ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
З метою забезпечення виконання вироку задовольнити клопотання прокурора та обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши обвинуваченого під варту у залі судового засідання.
Початком строку відбування обвинуваченим покарання є 31.05.2018, що є датою його взяття під варту.
Питання щодо речових доказів та судових витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 122, 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним за ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

З метою забезпечення виконання вироку обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту у залі судового засідання.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 31 травня 2018 року, тобто з дня взяття його під варту до набрання вироком законної сили.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 40186 (сорок тисяч сто вісімдесят шість ) грн.33 коп. матеріальної шкоди та 200000(двісті тисяч) грн. моральної шкоди.
Накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.03.2016 року арешт на транспортного засобу «Volkswagen-transporter Т5», номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_30 - скасувати.
Речовий доказ по справі, а саме транспортний засіб «Volkswagen-transporter Т5», номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на території Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області повернути власнику.
Речові докази: куртку темнозеленого кольору, брюку чорного кольору, колготи чорного кольору, світер сірого кольору, світер світло коричневого кольору (кофейного відтінку), нижню білизну (бюстгальтер березового відтінку та труси білого кольору, кросівок сірого кольору, які визнано речовим доказом по справі відповідно до постанови слідчого Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області від 24 березня 2016 року, та які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Заставнівського ВП Кіцманського ВП повернути володільцям; куртку джинсову темно синього кольору та взуття (правий та лівий кросівок сірого кольору з елементами барвника оранжевого та березового відтінку, які визнано речовим доказом по справі відповідно до постанови слідчого Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області від 24 березня 2016 року, та які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Заставнівського ВП Кіцманського ВП повернути потерпілому ОСОБА_13 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 12843 (дванадцять тисяч вісімсот сорок три) грн. 70 копійок. . витрат на проведення судових експертиз.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при ухваленні вироку, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1