АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1423/2018 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року у кримінальному провадженні № 0002265 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судима, останній раз 22 січня 2018 року Голосіївський районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаочного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць,

за участі: прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 роки та зараховано в строк відбування покарання частково відбуте покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року, з 22 січня 2018 року по 24 травня 2018 року.

Початок строку відбування покарання визначено обраховувати з 24 травня 2018 року.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15 червня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 22 січня 2018 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Як встановив суд у вироку, 09 березня 2017 року, приблизно о 17 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «LC Waikiki» ТОВ «ТЕМА МОДА ЮКРЕЙН», який розташований в ТРЦ «Дрім Таун» за адресою м. Київ, пр-т. Оболонський, буд. 1-Б, та маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, намагалась викрасти із торгівельної зали одяг на загальну суму 1995 грн. 82 коп., проте не змогла довести злочин до кінця, оскільки була затримана працівником охорони магазину.

Докази у кримінальному провадженні досліджені судом відповідно до вимог ч. 3

ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції, пом`якшити їй покарання, врахувавши, що вона вину визнала, щиро розкаялась та хворіє на ряд тяжких захворювань.

Крім того, просить зарахувати їй у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15 червня 2017 року до 24 травня 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що згідно з Конституцією України положення ч. 5 ст. 72 КК України в новій редакції зворотної дії не мають.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, провівши судові дебати і надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За визначеним обсягом доказів, що підлягали дослідженню, в суді першої інстанції за погодженням з усіма учасниками судового провадження у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснено наслідки щодо таких обставин, а саме позбавлення права оскаржити їх. Оскільки застосування вказаного порядку стороною захисту не оспорюється, колегія суддів виходить виключно з встановлених судом першої інстанції обставин.

Отже, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у закінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна, що відповідає юридичній кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів, виходячи з вищевикладеного, не переглядає.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в указані частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої про надмірну суворість призначеного їй покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, положення ст. 70 КК України регламентують призначення покарання за сукупністю вироків.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, при виборі заходу примусу за вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, на виконання вимог ст. 65 КК України, разом із ступенем його тяжкості та завершеності, суд першої інстанції врахував: стан здоров`я обвинуваченої, зокрема те, що вона хворіє на тяжкі хвороби;дані про особу ОСОБА_6 , а саме попередні судимості за вчинення аналогічних корисливих злочинів, що свідчать про небажання обвинуваченої стати на шлях виправлення, формально позитивну характеристику з місця проживання, щире каяття обвинуваченої у вчиненому злочині, визнавши це обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання та за відсутності обставин, які його обтяжують, призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в наближеній до мінімальної санкції цього виду покарання, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України, навівши переконливі мотиви та підстави такого рішення, з чим погоджується і колегія суддів.

Оскільки кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинила до постановлення вироку Голосіївського районного суду м. Києва, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ч. 4 ст. 70 КК України, призначив їй остаточне покарання за сукупністю злочинів, при цьому обґрунтовано, з огляду на дані про особу обвинуваченої та інші обставини провадження, застосував принцип часткового складання покарань, а також зарахував частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Приймаючи до уваги, що судом були виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, правильно застосовані положення ст. 70 КК України, враховані всі обставини, які були доведені в суді та впливають на покарання, в тому числі і, всупереч доводів апеляційної скарги обвинуваченої, стан її здоров`я та щире каяття, як обставина, що пом`якшує покарання, колегія суддів уважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав вважати його явно несправедливим через суворість і відповідно підстав для пом`якшення покарання не вбачає.

З огляду на те, що в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 не перебувала у попередньому ув`язненні і фактично судом першої інстанції на виконання вимог ч. 4 ст. 70 КК України у строк відбування покарання було зараховане їй частково відбуте покарання за попередніми вироками, остаточне покарання за якими призначалося обвинуваченій за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, не підлягає задоволенню прохання обвинуваченої про застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року та зарахування їй у строк відбування покарання за правилами цього закону строку відбутого покарання з 15 червня 2017 року до 24 травня 2018 року.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року відносно неї без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4