Ухвала
Іменем України
03 вересня 2018 р.

м. Київ
Справа № 295/15220/15-к
Провадження № 51-8427 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 25 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 ,
встановив:
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 128 КК України до покарання у виді 240 громадських робіт. На підставі ч. 5, ст. 74 ч. 1 ст. 49 КПК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25 травня 2018 року зазначений вирок місцевого суду змінено в частині вирішення цивільного позову.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

У решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, що подає скаргу.

Проте, наведених положень процесуального закону не дотримано, оскільки посилаючись у касаційній скарзі на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, законний представник потерпілого не вказала у чому конкретно відповідно до змісту ст. 413 КПК України полягають такі порушення, який закон про кримінальну відповідальність застосовано неправильно, а також не обґрунтувала належним чином своїх доводів у цій частині.
Посилання ОСОБА_5 на неповноту судового розгляду та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, враховуючи положення ч. 1 ст. 438 КПК України, не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Окрім того, викладене законним представником потерпілого прохання про зміну судових рішень та визнання винним ОСОБА_6 у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, не відповідає положенням ст. 436 КПК України, оскільки воно виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції, враховуючи вимоги ст. 437 КПК України.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, суд,

постановив:

Касаційну скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 25 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3