Справа № 362/3572/18
Провадження № 1-кс/362/1004/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,представника заявника ОСОБА_3 , заступник начальника СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000251 внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування від 18.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000251.

В обґрунтування даного клопотання заявник вказує, що СВ Васильківського ВП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000251 внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування від 18.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2018 року накладено арешт на належну йому на праві власності земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :13:013:0026

Заявник вважає, що арешт накладений на земельну ділянку ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2018 року є безпідставним та необґрунтованим. В ухвалі слідчого судді при вирішенні питання про накладення арешту на земельну ділянку не наведено жодного обґрунтування щодо можливості використання вказаної земельної ділянки як доказ; кримінальне провадження перебуває у провадженні вже понад рік, проте будь якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повідомлено не було; в ухвалі слідчого судді не наведено будь якого обґрунтування щодо можливості застосування до вказаного майна спецконфіскації; не досліджувалося питання щодо розміру шкоди; в ухвалі слідчого судді не наведено обставин, за яких ОСОБА_5 порушив норму діючого в Україні законодавства через придбання у власність даної земельної ділянки.

Тому, заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2018 року на належну на праві.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлене клопотання та наполягав на його задоволенні.

Представник органу досудового розслідування в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження №0000251 від 18.02.2017 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000251 від 18.02.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2018 року накладено арешт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта № 49139582, кадастровий номер :13:013:0026.

Постановою старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 23.04.2017 року земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта № 49139582, кадастровий номер :13:013:0026 визнано речовим доказом в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000251 від 18.02.2017 року.

Рішення про накладення арешту на указану земельну ділянку мотивовано тим, що вони є предметом злочинного посягання, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

За статтею 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, котрий застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, котрі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження «щодо особливих вказівок в ухвалі слідчого судді про арешт майна» слід звернути увагу на положення ст. 174 КПК України, яка встановлює порядок скасування арешту майна підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником або володільцем майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Зазначені учасники кримінального провадження мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що обов`язок доказування перед слідчим суддею наявності підстав для скасування арешту майна покладено на осіб, які звертаються з цим клопотанням, у зв`язку з чим вони повинні обґрунтувати необхідність скасування арешту майна.

Проте, представником заявника, не доведена необґрунтованість ухвали слідчого судді про накладення арешту на указане майно, а також не було представлено доказів того, що на теперішній час минула потреба в подальшому застосуванні цього заходу.

На даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, нерухоме майно визнано речовим доказом, оскільки є підстави обґрунтовано вважати, що зазначене майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження, а отже, арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону та є обґрунтованим.

За встановлених обставин, клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000251 від 18.02.2017 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 171, 174, 369-372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000251 внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування від 18.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1