Справа № 206/3716/18
Провадження № 1-кп/206/315/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000636 від 10.06.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, має середню освіту, не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7

законного представника потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

педагога ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , 12.05.2018 близько 13 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 разом зі своїми знайомими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , спільно розпивали спиртні напої.

В ході розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_3 в спальній кімнаті своєї квартири, за вищевказаною адресою, побачив на тумбі мобільний телефон марки «Meizu M5s» сріблясто-білого кольору, який належить ОСОБА_7 . В цей час, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 того ж дня, близько 17 години 30 хвилин, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , зайшов до приміщення спальної кімнати, де доводячи свій злочинний умисел до кінця, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Meizu M5s» сріблясто-білого кольору, який знаходився на тумбі ліворуч від входу до кімнати.

В подальшому, ОСОБА_3 , покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1926/18 від 27.06.2018 заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 2541, 56 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 наведене обвинувачення визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, які вказані у обвинувальному акті та суду пояснив, що 12.05.2018 близько 13 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем його мешкання, а саме: АДРЕСА_1 разом зі своїми знайомими спільно розпивали спиртні напої. В ході розпиття спиртних напоїв, в спальній кімнаті, побачив на тумбі мобільний телефон, який належав потерпілій ОСОБА_7 . Близько 17 години 30 хвилин, він викрав вказаний мобільний телефон. Розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати. Матеріальна шкода, ним відшкодована в повному обсязі.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за її відсутності. Надала заяву, що цивільний позов не заявлено. Міру покарання ОСОБА_3 просила визначити на розсуд суду.

Законий представник потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за його відсутності. Надав заяву, що цивільний позов не заявлено. Матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі. Міру покарання ОСОБА_3 просив визначити на розсуд суду.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.

В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченою злочину, які ніким не оспорювалися.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо (т. 2 а.п. 85), на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (т. 2 а.п 83-84), матеріальна шкода, відшкодована в поному обсязі,скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вказує повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи викладене, приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства з призначенням обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 342-380 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді ста п`ятидесят годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на користь судового експерта ОСОБА_13 (свідоцтво № 1886 від 09.06.2017 року) за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1926/18 від 27.06.2018 року у сумі 300 гривень 00 копійок, розрахунковий рахунок НОМЕР_1 (т.2 а.п. 76);
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Meizu M5s» сріблясто-білого кольору, imei НОМЕР_2 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000636, відповідно до постанови про визнання та приєднання предметів до справи, як речових доказів від 26.06.2018 (т.2 а.п. 23) повернути законному представникові потерпілої ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1