Справа № 523/8223/18
Провадження №1-кс/523/2221/18
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

24 липня 2018 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0000031 від 11.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.4 ст.190 КК України, клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 від 17.07.2018 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
17.07.2018 року до Суворовського районного суду м.Одеси від прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 надійшло клопотання про арешт майна, за яким досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що 08.01.2018 року ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, заповіла ОСОБА_4 все належне їй майно на підставі посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 заповіту, при укладенні якого нотаріусу був наданий паспорт ОСОБА_3 , фотографія в якому не відповідає фотознімку власника цього паспорту, що міститься в заяві про видачу паспорта.

Як слідує з клопотання, на підставі матеріалів УКР ГУНП в Одеській області за фактом готування невстановлених осіб до незаконного заволодіння майном ОСОБА_3 , СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000031 від 22.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.4 ст.190 КК України, а у внесеному клопотанні прокурор ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить померлій ОСОБА_3 , шляхом заборони відчуження та розпорядження цим майном, а в обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що означена квартира рішенням прокурора від 13.06.2018 року визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а у випадку, передбаченому п.11 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.172 означеного Кодексу, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно зі ст.171 вказаного Кодексу, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, а за ст.132, ч.2 ст.171 цього ж Кодексу, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

З огляду на ст.173 наведеного Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Втім, аналогічні клопотання прокурора ОСОБА_2 від 15.06.2018 року про арешт майна у цьому ж кримінальному провадженні №0000031, були повернуті ухвалами слідчого судді від 19.06.2018 й 02.07.2018 року, відповідно, до Одеської місцевої прокуратури №4 у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, але викладені в цих ухвалах недоліки вказаним прокурором належним чином не усунуті.

Так, зміст внесеного до суду клопотання прокурора ОСОБА_2 від 17.07.2018 року вкотре не відповідає наведеним положенням ч.ч.3, 5 ст.132, ст.ст.170, 173, ч.2 ст.171, ч.1 ст.172 КПК України, а також не обґрунтовується доданими до нього матеріалами, виходячи з нижчевикладеного:

- прокурор ОСОБА_2 , посилаючись в означеному клопотанні на невідповідність фотознімків в заяві на видачу паспорта ОСОБА_3 та у наданому нотаріусу під час укладення заповіту паспорті на ім`я цієї ж особи, не навів та до цього клопотання не додав висновку портретної або іншого виду експертизи чи протоколів відповідних слідчих дій на об`єктивне підтвердження зазначених обставин або відомостей з набуття цим прокурором експертної кваліфікації у відповідній спеціалізації, оскільки такий аналіз та визначення розбіжності фотознімків потребує спеціальних знань або проведення певних слідчих дій, що у свою чергу, викликає небезпідставні сумніви у наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину у межах цього кримінального провадження, яке може виправдати застосування заходів забезпечення, а також у розумності й співрозмірності такого втручання у право приватної власності завданням кримінального провадження;
- вказуючи у внесеному до суду клопотанні про арешт майна на матеріали, що надійшли з управління карного розшуку ГУНП в Одеській області щодо готування невстановлених осіб до незаконного заволодіння майном ОСОБА_3 , відомості з яких були внесені до ЄРДР за №0000031, прокурором ОСОБА_2 до означеного клопотання не додано жодного документу з числа наведених матеріалів на підтвердження зазначених обставин, окрім витягу з ЄРДР, що у свою чергу не узгоджується з приписами ч.ч.3, 5 ст.132, ч.2 ст.171 КПК України та перешкоджає слідчому судді пересвідчитись в обгрунтованості доводів клопотання в цій частині;

- за наданими до суду прокурором ОСОБА_2 матеріалами клопотання, останнім або слідчим СВ Суворовського ВП ОСОБА_6 протягом досудового розслідування, що триває з 11.05.2018 року, не встановлені та у наданих вказаним прокурором матеріалах відсутні будь-які відомості щодо існуючих станом на теперішній час близьких родичах чи батьків або дійсних можливих спадкоємців померлої ОСОБА_3 , їх місця проживання, внаслідок чого й у контексті ч.1 ст.172, ст.64-2 КПК України унеможливлює призначення слідчим суддею розгляду внесеного стороною обвинувачення клопотання про арешт майна в судовому засіданні, яке у такому випадку має відбуватися за участю потенційного власника майна або його представника, що у протилежному випадку потягне порушення гарантованого ст.41 Конституції України та ст.16 КПК України недоторканості права власності, а також недотримання встановлених ст.21, 22, 24, 26 цього ж Кодексу принципів доступу до правосуддя інших учасників провадження, змагальності і диспозитивності цього провадження, забезпечення права на оскарження чи перегляд судового рішення;
- до того ж в порушення ч.ч.3, 5 ст.132 КПК України, до зазначеного клопотання прокурором ОСОБА_2 не додано жодного документу в розумінні ст.99 цього ж Кодексу на підтвердження констатації відповідними повноваженими особами факту смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , (накшталт, лікарське свідоцтво про смерть або видане РАЦС свідоцтво про смерть), внаслідок чого слідчий суддя має пересвідчитися в цій частині доводів клопотання, оскільки надана до суду вказаним прокурором інформація з приводу смерті зазначеної особи уявляє лише роздруківку відомостей бази даних Національної поліції у кримінальному провадженні за №0000138, яка слідчим суддею до уваги не приймається у зв`язку з її неналежністю до кримінального провадження №0000031 та її отриманням в межах цього ж провадження позапроцесуальним шляхом;
- всупереч ч.5 ст.132 КПК України, у внесених до суду прокурором ОСОБА_2 матеріалах клопотання належним чином не доведено відповідними документами визначені у клопотанні обставини можливого перетворення або відчуження квартири АДРЕСА_2 , що має відбутися внаслідок незастосування слідчим суддею заборони розпорядження майном у даному випадку.

Наведені вище обставини, за своєю сукупністю, беззаперечно свідчать про невідповідність внесеного прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 клопотання про арешт майна від 26.06.2018 року у кримінальному провадженні №0000031 від 11.05.2018 року вимогам ст.9, ст.ст.170-172 КПК України, а також уявляють неузгодженість такого клопотання із завданнями та загальними засадами кримінального провадження, зокрема застосування лише належної правової процедури та змагальності й диспозитивності такого провадження, що до того ж може потягти порушення недоторканості права власності (ст.ст.22, 26, 16 КПК України).

Аналогічні роз`яснення містяться в Розділах 1 та 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, погодженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду прокурором ОСОБА_2 клопотання про арешт майна від 17.07.2018 року є недостатньо обґрунтованим й безпідставним та його зміст не відповідає вимогам ст.ст.170-172 КПК України, а відтак слідчий суддя доходить висновку про повернення означеного клопотання до Одеської місцевої прокуратури №4 для усунення виявлених слідчим суддею недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст.ст.1-9, 16, 21-22, 24-26, 132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 від 17.07.2018 року, подане у кримінальному провадженні №0000031 від 11.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору для усунення виявлених слідчим суддею недоліків, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1