Провадження № 11-сс/4820/53/18
Справа № 683/2785/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
слідчого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000662, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду від 23 жовтня 2018 року, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду від 23 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області про застосування запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_7 , та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Северин Старокостянтинівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює водієм ВМУ СБ України, з середньою освітою, проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого , -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Покладено на ОСОБА_7 зобов`язання: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України в вїзд в Україну.

Ухвала діє до 23 грудня 2018 року.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому що, 21 жовтня 2018 року біля 01 год. 20 хв. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 на автомобілі марки «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 приїхали на став за межами с. Коржівка в напрямку с. Махаринці Старокостянтинівського району, в якому вони розводили рибу, де виявили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які самовільно ловили рибу на вказаному водоймищі, у зв`язку з чим між ними виникла сварка, яка переросла у бійку, в ході якої вони умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 множинні удари по тулубу та голові кулаками рук, ногами та прикладом мисливської рушниці марки «ИЖ17к-16», чим спричинили їм тілесні ушкодження , після чого умисно, відкрито, в присутності потерпілих викрали резиновий човен марки «Барк», вартістю 6000грн, який належить ОСОБА_12 та ліхтарик марки «Police» вартістю 350 грн, який належить ОСОБА_13 , спільно загрузивши їх в багажне відділення автомобіля марки «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_1 та в подальшому завели на домогосподарство ОСОБА_10 , чим спричинили останнім майнової шкоди на загальну суму 6350 грн.

22 жовтня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

23 жовтня 2018 року старший слідчий СВ Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23.12.2018 року. Вважає, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 вичинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України. Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Летельє проти Франції» від 26.01.1991 суд зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Вказує, що поза увагою слідчого судді зашилися обставини, які не оспорювались жодним учасником відповідного судового розгляду, а саме те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років, не сприяє слідству шляхом надання показів, є жителем іншої області. Звертає увагу на те, що вказані обставини свідчать як про виключну спрямованість підозрюваного, так і про наявність вагомих ризиків продовження ним протиправних дій, зокрема, вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, слідчого, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що під час розгляду клопотання прокурором не надано доказів щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України і на які вказує прокурор, а також не надано доказів недостатності застосування більш мяких запобіжних заходів для запобіганняя ризикам, зазначеним у клопотання.

Відповідно до ст.. 179 КПК України особисте зобовязання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.. 194 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя правомірно застосував запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також поклав на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин ухвала слідчого судді Старокостянтинівського районного суду від 23 жовтня 2018 року є обґрунтованою, а апеляційна скарга безпідставною.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду від 23 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді