АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/602/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/3587/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
11 червня 2018 року м. Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року, якою щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України,
відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною підозрюваному залишати це житло на строк 58 діб до 21 липня 2018 року, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 8, п. 9 ч. 5 ст. 194 КПК України,
Зміст ухвали слідчого судді
Згідно зі змістом судового рішення, 18 травня 2018 року, приблизно о 01 години 50 хвилин, невстановлена особа, перебуваючи у барі «Вірний» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 17-А, на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_6 , наніс йому, невстановленим досудовим розслідуванням ножем, чисельні удари в область грудної клітини, серця, печінки, тулуба, тобто у життєво важливі органи, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, після чого, залишив бар «Вірний».
Враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також на те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без застосування застави.
Слідчий суддя врахував дані про особу ОСОБА_4 , а також те, що відсутність підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, свідчить про те, що ОСОБА_4 був незаконно затриманий, що в клопотанні слідчого не наведені переконливі ризики, які роблять неможливим застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та відмовив у застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням низки обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Крім того, слідчий суддя зазначив в ухвалі, що повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та матеріали кримінального провадження не містять достатніх та достовірних доказів, що вказують на вчинення підозрюваним цього кримінального правопорушення.
Зміст вимог та узагальнення доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року щодо ОСОБА_4 , у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду, та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Апелянт вважає, що слідчий суддя прийняв рішення без дотримання вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, оскільки не врахував, що ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, ним було вжита низка заходів, направлених на переховування від правоохоронних органів та знищення речових доказів, він не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, офіційно не працевлаштований, тобто не має стійких соціальних зв`язків, отже, може вчинити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Також прокурор звертає увагу на те, що слідчий суддя не в неповному обсязі врахував, що свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час проведення впізнання, впізнали ОСОБА_4 як особу, яка спричинила ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, що під час обшуку 23.05.2018 року за місцем мешкання підозрюваного було вилучено металевий предмет, схожий на мінометну міну, з додатковим металевим предметом та його кросівки синього кольору фірми «Крокс» з нашаруванням речовини бурого кольору, а також, що підозрюваний після скоєння злочину, змінив номер мобільного телефону та вживав певні заходи, скеровані на переховування.
Резолютивна частина ухвали Апеляційного суду Запорізької області
від 11 червня 2018 року
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною підозрюваному залишати це житло на строк 58 діб до 21 липня 2018 року, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п. 2, п. 3, п. 4, п. 8, п. 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною підозрюваному залишати це житло на строк 58 діб до 21 липня 2018 року, з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:
- не виїжджати за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контрою.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Мотивування окремої думки

Суд апеляційної інстанції перевіряє рішення суду першої інстанції з точки зору його законності й обґрунтованості, що передбачає оцінку його відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також дослідженим у судовому засіданні доказам. Відповідно, обсяг розгляду в суді апеляційної інстанції має бути таким, щоб він дозволив усунути неповноту чи однобічність судового слідства суду першої інстанції і постановити законне та обґрунтоване рішення.Вирок або ухвала суду першої інстанції за загальним правилом перевіряються в межах вимог, викладених в апеляційній скарзі, тобто суд апеляційної інстанції передусім розглядає вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно ж до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Вважаю, що колегія суддів порушила вимоги ч. 2 ст. 404 КПК України.
Слідчий суддя дійшов висновку про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. На мій погляд, в апеляційній скарзі прокурор в цій частині рішення слідчого судді не оскаржував, тому протилежні висновки колегії суддів, не відповідають змісту апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів, необґрунтовано застосувавши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вийшла за межі апеляційних вимог прокурора, чим, на мій погляд, погіршила становище підозрюваногоОСОБА_4 та порушила його права.

Приймаючи до уваги, що слідчий суддя порушив вимоги ч. 1 ст. 194 КПК України, оскільки, дійшовши висновків про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , він не мав права взагалі застосовувати будь-який запобіжний захід до останнього, вважаю, що в даному випадку, колегія суддів повинна була апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у клопотанні слідчого про застосування до підозрюваного будь-якого запобіжного заходу.

Суддя апеляційного суду
Запорізької області ОСОБА_2