Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 544/1805/15-к
Провадження № 1-кп/553/51/2018
В И Р О К
Іменем України

25.06.2018м. Полтава

колегія суддів Ленінський районний суд м.Полтави в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката
ОСОБА_14 ,
обвинуваченого - ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження №0000512 від 03.10.2015 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, вдівця, пенсіонера, нагородженого медаллю «Ветеран праці» від 14.06.88 року, не військовозобов`язаного, зареєстрованого: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Обвинувачений ОСОБА_13 вчинив закінчений замах на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_11 за таких обставин.

3 жовтня 2015 року приблизно о 6 год. ранку ОСОБА_13 , взявши з собою молот, прийшов до помешкання потерпілого ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Так обвинувачений через незамкнені вхідні двері проник до квартири, де виявив потерпілого сплячого на дивані, цілеспрямовано, умисно, з достатньо великою фізичною силою, на грунті особистих неприязних відносин та помсти наніс удар молотом в область життєво важливого органу - тім?яно-потилочної ділянки голови, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 , згідно висновку судово медичної експертизи № 399 від 27.10.2015 року, тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, розбитої рани тім?яно-потилочної ділянки голови зліва, з уламковим переломом тім?яної, скроневої і потиличної кісток зліва з ушкодженням твердої мозкової оболонки та речовини головного мозку зліва, забій головного мозку тяжкого ступеню з правосторонньою геміплегією та крововиливом під тверду мозкову оболонку, які утворились від удару металевим молотом і за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Після нанесення удару потерпілому ОСОБА_13 , пересвідчившись, що останній не виявляє ознак життя і він виконав усі дії, спрямовані на завдання йому смерті, покинув місце події, але ОСОБА_11 , з причин, що не залежали його волі, не був позбавлений життя, так як йому була надана екстрена медична допомога, в зв?язку з вчасною госпіталізацією.

Після цього ОСОБА_13 повернувся додому, де перевдягнув свій одяг, в якому він вчиняв протиправні дії відносно потерпілого, та помив молот від слідів крові, і де перебував до того часу, коли його затримали працівники правоохоронних органів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 лише після дослідження судом всіх доказів та їх перевірки заявив, що свою вину в інкримінованих йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, подав відповідну заяву. Впродовж всього судового розгляду не заперечував заподіяння тілесного ушкодження потерпілому молотом, проте не бажав настання смерті ОСОБА_11 .. Свої протиправні дії не мотивував ніяким чином, вказуючи на перебування в стані сильного душевного хвилювання і страху від погроз можливим статевим насиллям відносно нього з боку ОСОБА_11 та його неможливістю в той момент усвідомлювати в повній мірі значення своїх дій та керувати ними. При вирішенні цивільного позову потерпілої просив врахувати його похилий вік та незадовільний стан здоров?я.

Однак, не дивлячись на фактичне часткове визнання вини обвинуваченим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його винність у вчиненні дій, які виразились у закінченому замаху на умисне вбивство, за обставин наведених у вироку, підтверджується зібраними по справі доказами, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні.

Дане підтверджується сукупністю наступних доказів.

Передусім, надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даного злочину, судом перш за все враховано вимоги ст.ст. 28,62 Конституції України, ст. 370 КПК України, ст.ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією із його форм, а включає інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.

Стаття 16-1 КПК України передбачає, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності.

Обвинувачений ОСОБА_13 в ході судового розгляду показав, що 02.10.2015 року, в другій половині дня, перебуваючи у місцевому барі разом з ОСОБА_15 , спиртних напоїв не вживав. З причини звинувачення ним ОСОБА_11 у крадіжці його дров та запчастин до автомобіля, на думку обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_11 , який також перебував у місцевому барі разом з ОСОБА_16 , скориставшись нагодою, ударив його по голові тупим предметом та наніс інші удари по тулубу, від яких він впав на землю. Прийшовши до тями за допомогою односельчан та фельдшера, який прийшов на виклик останніх та надав йому першу невідкладну допомогу, він в супроводі ОСОБА_17 та ОСОБА_18 добрався до додому. Ввечері та вночі його стан здоров?я стрімко погіршився, в зв?язку з чим його дружина викликала швидку допомогу, на виклик якої приїхав місцевий фельдшер ОСОБА_19 , обробив рану на голові, котра кровила, та наклав пов?язку на голову.

Прокинувшись близько 6 години ранку 3 жовтня 2015 року та полагодивши загородь для домашньої птиці за допомогою металевого молота, помітив, як ОСОБА_11 , що поживає від нього по сусідству, вийшов на двір для справляння своїх фізіологічних потреб та знову повернувся до свого будинку, в зв?язку з чим і вирішив піти до нього для розмови з метою повернення ним належного йому електрозварювального апарату, власно сконструйованого, так як йому необхідно було закінчити проведення опалення в квартирі. Потрапивши до приміщення квартири ОСОБА_11 , побачив його лежачим на дивані у прохідній кімнаті, в зв?язку з чим і розпочав розмову про повернення йому зварювального апарата, в результаті чого потерпілий повернувся до нього обличчям та рукою схватив за статеві органи і почав вказувати на вчинення відносно нього статевого насилля, від чого у нього виник сильний страх і душевне хвилювання, та в силу чого з метою недопущення таких дій з боку останнього він один раз махнув молотом по рукам ОСОБА_20 , але жодних деталей цих обставин не пам?ятає. Не заперечує, що в стані сильного страху наніс удар молотом по голові потерпілого. Яким чином та протягом якого часу він добирався до себе додому, не пам?ятає, але вже до його помешкання прийшли працівники поліції, яким він добровільно в присутності понятих видав одяг, в якому зранку ходив до ОСОБА_11 та вказав на молот, яким вдарив потерпілого по голові.

В судових дебатах та останньому слові обвинувачений ОСОБА_13 визнав факт умисного заподіяння нанесення молотом удару по голові потерпілому, однак зазначив, що не бажав останньому смерті, в зв?язку з чим фактично не визнав правової кваліфікації своїх злочинних дій саме за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, що в свою чергу вказує про часткове визнання останнім своєї вини.

Потерпіла ОСОБА_11 , яка суду пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_11 .. 3 жовтня 2015 року від свого племінника ОСОБА_21 дізналася, що її брат ОСОБА_11 лежить в себе вдома весь закривавлений та в непритомному стані. Вони викликали фельдшера, швидку допомогу та працівників поліції, від яких їй стало відомо, що її брата на грунті неприязних відносин вранці по голові молотом вдарив ОСОБА_13 .. В результаті отриманих травм знаходиться в безпорадному стані, потребує постійного стороннього догляду.

При цьому, остання підтримала в повному обсязі заявлений нею до обвинуваченого цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, наполягала на суворій мірі покарання відносно останнього.

Колегії суддів свідок ОСОБА_21 повідомив, що є племінником потерпілого ОСОБА_11 .. Зранку 03.10.2015 року він прийшов до будинку свого дядька, двері якого були відчинені, працював телевізор, в прохідній кімнаті, де стояв диван, він і виявив ОСОБА_11 з відкритою черепно-мозковою травмою, без свідомості в положенні лежачи головою до перших дверей від входу. Він одразу побіг додому та повідомив про побачене своїй матері ОСОБА_22 , яка негайно викликала швидку допомогу. Прийшовши до будинку ОСОБА_11 разом з матір?ю, вони дочекалися фельдшера ОСОБА_19 , який викликав карету швидкої допомоги. Також ОСОБА_21 пояснив суду, що був в досить довірливих стосунках з потерпілим, в результаті чого неодноразово чув від нього про конфлікти з сусідом ОСОБА_13 , який звинувачував останнього в крадіжках, що жодного разу не знайшло свого підтвердження. Від працівників поліції йому стало відомо, що травму голови його дядькові спричинив ОСОБА_13 рано вранці молотом, який видав працівникам поліції.

Останній суду також вказав, що ОСОБА_11 знає як гарного та порядного чоловіка, який постійно допомагав односельцям, був дуже працелюбним, займався домашнім господарством.

Свідок ОСОБА_22 суду вказала, що є рідною сестрою ОСОБА_11 , проживає в с. Вишневому Пирятинського району Полтавської області неподалік від будинку свого брата. 02.10.2015 року близько 22 год. залишила свого брата в його будинку в легкому алкогольному сп?янінні відпочивати, зачинивши при виході вхідні двері будинку на замок, який відчиняється із середини. При цьому уточнила, що брат ніколи не зачиняв вхідних дверей, так як довіряв людям та пішла додому. Наступного дня близько 7 год. ранку до неї прибіг її син ОСОБА_21 та повідомив, що ОСОБА_11 лежить у власному будинку на дивані весь у крові з проломленим черепом, без свідомості. По дорозі до будинку потерпілого вона викликала медичну допомогу, в зв?язку з чим туди прийшов місцевий фельдшер, котрий викликав карету екстреної медицини, що забрала ОСОБА_20 до лікарні. Працівниками поліції було встановлено, що тілесні ушкодження її брату рано вранці того ж дня спричинив ОСОБА_13 молотом, який добровільно видав працівникам поліції.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , який суду пояснив, що він працює фельдшером та 02.10.2015 року близько 18 год. йому було направлено виклик відносно непритомної людини біля місцевого бару в с. Вишневе Пирятинського району. З?явившись на виклик, він побачив на прилеглій території до бару на землі лежачого без свідомості ОСОБА_13 , але без суттєвих тілесних ушкоджень лише з гематомою «шишкою» на голові та легкими подряпинами, які кровили. Щодо перебування останнього в стані алкогольного сп?яніння він стверджувати не може, але легкий запах алкоголю він відчував, те що він доносився саме від ОСОБА_23 з впевненістю повідомити суду не може. Привівши його до тями та промивши рану водою, за допомогою односельчан ОСОБА_23 відвели додому. Про жодну бійку ОСОБА_20 з ОСОБА_23 біля бару, ні від кого з присутніх там нічого не чув.

Близько 24 год. того ж дня на переадресований виклик швидкою допомогою він з?явився за місцем проживання ОСОБА_13 , де виявив останнього в ліжку, постіль якого була закривавлена, в зв?язку з невеликими ранами на голові останнього. Він виміряв артеріальний тиск хворому, зробив йому відповідні ін?єкції та наклав пов?язку на голову, після чого пішов, залишивши його вдома з дружиною.

Близько 7 год. ранку вже наступного дня йому знову було переадресовано виклик швидкою допомогою за адресою проживання ОСОБА_11 , де він виявив ОСОБА_20 лежачого на дивані у прохідній кімнаті головою до першого входу від дверей з відкритою черепно-мозковою травмою в непритомному стані, в результаті чого він викликав карету екстреної медичної допомоги, котра його і госпіталізувала до медичного закладу.

Пізніше, близько 10 год. 03.10.2015 р. в супроводі працівників поліції до нього був доставлений ОСОБА_13 , який був без пов?язки на голові, накладеної ним вночі, котрий скаржився на сильний головний біль та просив знову перев?язати йому голову, при цьому дізнався, що останній на підставі неприязних стосунків з потерпілим рано вранці заподіяв останньому тілесні ушкодження шляхом удару молотом.

Показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , присутніх під час огляду домогосподарства ОСОБА_13 в якості понятих, які підтвердили відомості, відображені в протоколі огляду місця події від 03.10.2015 року, під час якого впізнали речі вилучені з домоволодіння обвинуваченого для проведення експертизи. Крім того, обидва свідка зазначили суду, що ОСОБА_23 в ході проведеного огляду сам вказав на молот, котрим наніс один удар ребром, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження в область тім?яної частини голови ОСОБА_20 , прийшовши до нього вранці для з?ясування стосунків, та який був вилучений працівниками поліції за будинком на верстаті під іншим інструментом. При цьому обвинувачений зазначив, що він вимив молот від слідів крові одразу після того, як повернувся від ОСОБА_20 додому.

Під час вилучення молота на дерев?яній частині руків?я молота з торцевої частини було виявлено п?ятна крові.

Свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які були присутні під час огляду будинку ОСОБА_11 , підтвердили відомості відображені в протоколі огляду місця події від 03.10.2015 року, в ході якого впізнали речі, вилучені з будинку потерпілого для проведення експертиз.

Показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які 02.10.2015 року близько 18 год. вечора в місцевому барі бачили ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , який знаходився біля бару на прилеглій до нього території в положенні лежачи поряд з місцем для відпочинку, та в якого на голові була рана у вигляді гулі з подряпинами, та як місцевий фельдшер ОСОБА_28 надавав йому першу медичну допомогу. На прохання ОСОБА_13 вони допомогли йому дійти додому. Щодо факту неприязних стосунків чи конфлікту між ОСОБА_20 та ОСОБА_23 , можливої бійки між ними 2 жовтня 2015 року та подій ранку наступного дня, вказаним свідкам нічого не відомо.

ОСОБА_29 , допитаний судом в якості свідка пояснив, що бачив як невідома йому жінка біля місцевого бару близько 18 год. 02.10.2015 року збризкувала обличчя ОСОБА_23 водою, щоб привести його до тями. З приводу факту неприязних відносин між ОСОБА_20 та ОСОБА_23 , можливої бійки між ними 2 жовтня 2015 року та подій ранку 3 жовтня 2015 року йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_30 суду пояснила, що проживає в с. Вишневе Пирятинського району Полтавської області неподалік від ОСОБА_13 та може охарактеризувати його виключно негативно, оскільки саме в результаті необережних його дій, який палив сміття поблизу свого будинку, стався підпал будинку її матері та шкода завдана при цьому останнім не відшкодована. Ввечері 2 жовтня 2015 року вона ходила до бару для придбання необхідних товарів, але будь-яких конфліктів між ОСОБА_20 та ОСОБА_23 там не бачила і не чула, будь-чого незвичного та ОСОБА_13 не помітила, оскільки дуже поспішала додому і не звертала на оточуючих своєї уваги. З приводу подій 3 жовтня 2015 року вона дізналася від односельців, свідком чи очевидцем жодних конфліктів між ОСОБА_23 та ОСОБА_20 не була.

Факт вчинення ОСОБА_13 закінченого замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_11 також підтверджується заявою від 03.10.2015 року, згідно якої до чергової частини Пирятинського ВП надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_13 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_11 тяжке тілесне ушкодження шляхом нанесення удару по голові молотом, що і стало підставою для порушення даного кримінального провадження (т. 1 а.с. 34-35).

Згідно витягу з кримінального провадження № 0000512 вбачається, що при прибутті на місце події, на підставі заяви, на дивані серед прохідної-кімнати будинку у положенні лежачи було виявлено потерпілого ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями у вигляді забитої рани зліва на тім`яно- потиличній частині голови зліва, з уламковим переломом тім?яної, скроневої і потиличної кісток зліва з ушкодженням твердої мозкової оболонки та речовини головного мозку зліва, забою головного мозку тяжкого ступеню з правосторонньою геміплегією та крововиливом під тверду мозкову оболонку, які утворилися від удару металевим молотом і за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння (т.1 а.с.34-35).

Із протоколу огляду від 03.10.2015 р. та фототаблиці до нього вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 був виявлений у прохідній кімнаті на дивані квартири АДРЕСА_3 в безпорадному стані з тілесними ушкодженнями в області голови та слідами крові, та були вилучені предмети та їх частини зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров ( т.2 а.с. 8-16).

При цьому, в ході огляду помешкання обвинуваченого ОСОБА_13 в АДРЕСА_2 03.10.2015 року на задньому дворі було виявлено та вилучено знаряддя злочину молот з дерев?яним руків?ям довжиною 30 см та металевою частиною розмірами 13,5х5,5х5,5 см, у верхній торцевій частині руків?я виявлено плями речовини бурого кольору та зазначено ОСОБА_23 , що саме цим молотом він наніс удар по голові Боцману. Крім того в ході огляду ОСОБА_23 видав одяг, в якому він наносив удар потерпілому, на якому були виявлені п?ятна бурого кольору схожі на кров, котрі були вилучені поряд з іншими предметами одягу та мобільним телефоном марки «Нокія» (т.2 а.с. 18-33).

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.12.2015 року вилучені 03.10.2015 року в ході огляду місця події в квартирі потерпілого ОСОБА_11 : три сліди пальців рук, три відрізки липкої стрічки, виріз РБК з оббивки дивану, зіскоб РБК з поверхні стіни, куртка спецовочна зі слідами РБК; сорочка синього кольору, виріз з наволочки, змив РБК з підлоги, а також, вилучені 03.10.2015 року в ході огляду місця події в будинку ОСОБА_13 : молот, светр, штани, джинси, калоші, мобільний телефон марки «Нокіа», вилучені 03.10.2015 року в ході огляду в Пирятинській ЦРЛ одяг потерпілого ОСОБА_11 : штани, труси, футболку, відібрані 03.10.2015 року зразки крові ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які нанесено на марлю; відібрану в ході проведення судово-цитологічної експертизи молота, вилученого у ОСОБА_13 , витяжку РБК, яку нанесену на марлю, зразки папілярних узорів, які нанесено на дактилоскопічні карти визнано та приєднано до справи в якості речових доказів (т. 2 а.с. 86).

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував щодо встановленого правоохоронними органами місця вчинення даного протиправного діяння, квартири АДРЕСА_3 , де ним і було залишено потерпілого ОСОБА_11 в безпорадному стані, факту належності йому молота, як знаряддя злочину, яким він наніс один удар по голові потерпілому, який був вилучений працівниками правоохоронних органів з місця пригоди.

Вказаний молот був оглянутий судом в судовому засіданні, в ході огляду якого обвинувачений суду пояснив, що саме даним молотом, котрий він взяв у себе вдома, 03.10.2015 року він наніс удар потерпілому ОСОБА_11 ..

Вказані вище обставини свідчать про правдивість та послідовність показань обвинуваченого щодо безпосереднього місця вчинення даного кримінального правопорушення останнім та його знаряддя - молоту.

Згідно з висновком експерта №997 від 22.10.2015 р., виконаним у відділенні судово-медичної імунології Обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА, кров громадянина ОСОБА_11 належить до А/11/ групи, якій властиві антиген А та ізогемаглютинін анти-В ( т. 2 а.с. 39).

В свою чергу, відповідно до даного висновку експерта, кров громадянина ОСОБА_13 належить до О/1/ групи, якій властиві антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А, анти - В ( т. 2 а.с. 39).

Згідно з висновком експерта №1000 від 22.10.2015 р., виконаним у відділенні судово-медичної імунології Обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА, кров громадянина ОСОБА_11 належить до А/11/ групи, якій властиві антиген А та ізогемаглютинін анти-В, в його крові виявлений супутний ОСОБА_31 .

Поряд з цим, відповідно до даного висновку експерта - кров громадянина ОСОБА_13 належить до О/1/ групи, якій властиві антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А, анти В.

На штанах, наданих на дослідження, вилучених у ОСОБА_13 , знайдена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_20 , походження цієї крові лише від одного підозрюваного ОСОБА_23 виключається ( т. 2 а.с. 56-57).

Як вбачається з висновків експертів, виконаних у відділенні судово-медичної імунології Обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА, а саме:

-№ 415 від 16.11.2015 року, відповідно до якого на руків?ї молота, наданому на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген А, ця кров може походити від потерпілого ОСОБА_11 .. Походження цієї крові від ОСОБА_13 - виключається (т. 2 а.с. 60-64);
-№ 1002 від 22.10.2015 року, відповідно до якого на светрі, наданому на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген Н, ця кров може походити від ОСОБА_13 , походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_11 - виключається (т. 2 а.с. 53-54);
-№ 1006 від 22.10.2015 року, відповідно до якого на зіскабі зі стіни та зрізі з підлоги квартири ОСОБА_11 , наданих на дослідження, знайдена кров людини, де виявлені антигени А та Н, ця кров може походити від потерпілого ОСОБА_11 , походження цієї крові від ОСОБА_13 виключається, виявлення антигену Н, можливе лише за рахунок домішки його крові (т. 2 а.с. 51-52);
-№ 1005 від 22.10.2015 року, відповідно до якого на фрагментах оббивочної тканини та навпіл бавовняної тканини (в постанові вказана як наволочка), наданих на дослідження, знайдена кров людини, де виявлені антигени А і Н, крім того, на фрагменті оббивочної тканини виявлений ізогемаглютинін анти-В, ця кров може походити від потерпілого ОСОБА_11 , походження цієї крові від одного ОСОБА_13 виключається (т. 2 а.с. 49-50);
-№ 1004 від 22.10.2015 року, відповідно до якого на сорочці ОСОБА_11 , наданій на дослідження, знайдена кров людини, де виявлені антигени А та Н, ця кров може походити від потерпілого ОСОБА_11 , походження цієї крові від одного ОСОБА_13 виключається, виявлення антигена Н можливе лише за рахунок домішки його крові (т. 2 а.с. 46-48);
-№ 1003 від 22.10.2015 року, відповідно до якого на спецовочній куртці ОСОБА_11 , наданій на дослідження, знайдена кров людини, де виявлені антигени А і Н, ця кров може походити від потерпілого ОСОБА_11 , походження цієї крові від одного ОСОБА_13 виключається, виявлення антигена Н можливе лише за рахунок домішки його крові (т. 2 а.с. 43-45);
-№ 998 від 22.10.2015 року, відповідно до якого на майці (футболці), штанах та чоловічих трусах ОСОБА_11 , наданих на дослідження, знайдена кров людини, де виявлені антигени А та Н, ця кров може походити від потерпілого ОСОБА_11 , походження цієї крові від одного ОСОБА_13 виключається, виявлення антигена Н можливе лише за рахунок домішки його крові (т. 2 а.с. 40-42),
що беззаперечно вказує на те, що плями бурого кольору, котрі були виявлені на вказаних речових доказах та знарядді злочину під час їх вилучення, відносяться до крові людини і можуть походити від потерпілого ОСОБА_11 ..

Судово-медичною експертизою громадянина ОСОБА_11 , 1970 року народження, № 399 від 22.10.2015 року, проведеною Лубенським міжрайонним відділенням Полтавського обласного бюро судмедекспертизи департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА, встановлено, що при експертному дослідженні потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

відкритої черепно-мозкової травми, забитої рани тім?яно-потиличної ділянки голови зліва, з уламковим переломом тім?яної, скроневої і потиличної кісток зліва з ушкодженням твердої мозкової оболонки та речовини головного мозку зліва, забій головного мозку зліва, забій головного мозку тяжкого ступеня з правосторонньою геміплегією та крововиливом під тверду мозкову оболонку, які утворились від дії тупого предмету, можливо ребром металевого молота представленого на експертизу, ушкодження утворились можливо в указаний в постанові строк, при чому в ділянку голови було спричинено не менш одного травматичного діяння і по ступені тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Судово-медичні дані, що дозволяють судити про конкретне взаємо розташування потерпілого і нападника в момент заподіяння тілесних ушкоджень відсутні.

Беручи до уваги локалізацію та механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_11 слід вважати, що вищезазначені тілесні ушкодження в цілому не могли бути спричинені ним власноручно, та не могли утворитись при падінні останнього на площину (т. 2 а.с. 34-36).

Висновки судово-медичних обстежень потерпілого ОСОБА_11 . Бюро судово-медичних експертиз МОЗ України всебічно мотивовані і науково обгрунтовані, тому ніяких сумнівів в їх об`єктивності та правильності у суду не виникає, в зв`язку з чим суд критично сприймає до уваги показання обвинуваченого щодо нанесення потерпілому одного удару молотом по рукам потерпілого, оскільки вони повністю спростовуються даним висновком експертизи, а також іншими доказами в їх сукупності.

Крім того, обставини ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, механізму їх утворення, локалізації були фактично підтверджені і показаннями в судовому засіданні обвинуваченого, який в своїй сукупності не вказав суду жодних обставин на їх спростовання.

Висновками даної експертизи об`єктивно підтверджуються та обставина, що під час нанесення потерпілому удару останній по відношенню до нападника будь-яких активних дій не вчиняв, при цьому не міг говорити, знаходився в положенні лежачи, не спричиняв собі тілесних ушкоджень власноруч, не міг отримати їх внаслідок падіння на площину, оскільки був позбавлений такої можливості внаслідок тяжкості отриманих травм та швидкої втрати свідомості, що в свою чергу спростовує твердження обвинуваченого з приводу того, що потерпілий схватив його за статеві органи і погрожував статевим насиллям відносно нього, та в свою чергу розцінюються судом як спосіб захисту обраний обвинуваченим.

При цьому, вказаним висновком експерта підтверджуються показання обвинуваченого з приводу того, що потерпілий на момент спричинення йому тілесних ушкоджень перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки згідно медичної документації Історії хвороби №4082/191 реанімаційного відділення Пирятинської ЦРЛ на ім?я ОСОБА_11 , 1970 р.н., відомо, що він був госпіталізований 03.10.2015 року о 08.35 год. з сильним запахом алкоголя, зі слів сестри хворий зловживає спиртним, п?є запоями, взята 03.10.2015 року о 08.30 год. кров на алкоголь - показала наявність алкогольного сп?яніння у хворого ОСОБА_11 (т. 2 а.с.34-36).

Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_23 чітко суду вказав про те, що удар потерпілому він наносив саме молотом, його реберною ділянкою металевої частини, який він взяв зі свого будинку, що в свою чергу підтверджує вищевказані висновки суду щодо вказаного знаряддя злочину, виявленого та вилученого працівниками правоохоронних органів під час огляду за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_13 ..

Більше того, в ході судового розгляду, як стороною обвинуваченого, так і стороною захисту, не було спростовано факту наявності на тілі потерпілого тілесного ушкодження у вигляді рубленої рани голови тім?яно-потиличної області зліва з пошкодженням кісток черепа та речовини головного мозку, котра за своєю формою може походити від удару нанесеного ребром металевого молота, мають саме таку конфігурацію та відповідні розміри їх елементів і форму.

Інших об`єктивних даних на спростування вказаних обставин, як обвинуваченим, так і його захисником, в ході судового розгляду суду надано не було та судом не встановлено, що в свою чергу вказує на неспроможність показань обвинуваченого в частині нанесення ним удару потерпілому не по голові, а по рукам, які в даній частині сприймаються судом критично та розцінюються як спосіб захисту для пом`якшення призначеного судом покарання.

Про направленість умислу обвинуваченого на умисне позбавлення життя ОСОБА_11 , котре останній не довів до кінця від причин, що не залежали від волі обвинуваченого, свідчить характер і локалізація тілесних ушкоджень, які нанесені несподівано для потерпілого, одноразово, з досить великою силою ребром металевого молота в життєво важливий орган голову, кістки черепа і речовину головного мозку, та за своїм характером являються несумісними з життям.

Поряд з цим, на направленість умислу на позбавлення життя потерпілого, колегія суддів визнає ті обставини, що ОСОБА_13 о 6 год. ранку самовільно цілеспрямовано прийшов до приміщення квартири потерпілого, коли той відпочивав, свідомо взявши з собою металевий молот, котрий за своїми характеристиками моє значну вагу та розмір, яким і наніс удар. Після нанесення удару обвинувачений ОСОБА_13 , пересвідчившись, що ОСОБА_11 не виявляє ознак життя і він виконав усі дії, спрямовані на завдання останньому смерті, залишив місце події, маючи реальну можливість надати потерпілому допомогу чи викликати невідкладну медичну допомогу, але цього не зробив з невідомих причин.

Відповідно до експертизи потерпілого ОСОБА_11 , всі ушкодження виявлені на тілі потерпілого є прижиттєвими, ушкоджень характерних для самооборони чи падіння з висоти власного зросту на площину на тілі останнього не виявлено, що вказує майже на одномоментність нанесення удару потерпілому з настанням тяжких наслідків для життя потерпілого в момент його спричинення, а також фактор неочікуваності їх отримання останнім.

Таким чином, даними висновками судово-медичної експертизи потерпілого, які повністю узгоджуються за своїм змістом з іншими доказами зібраними по даному кримінальному провадженню, спростовуються показання обвинуваченого ОСОБА_13 щодо нанесення ним удару потерпілому виключно по рукам, від яких той не міг померти одразу або в короткий проміжок часу (хвилини) та відсутність у нього бажання на умисне позбавлення життя останнього, оскільки, наносячи удар металевим молотом із значною силою по голові потерпілого, де знаходяться життєво важливі органи, їх механізм та локалізацію нанесення, та при цьому відсутність будь-якої активної поведінки потерпілого на протидію від посягання чи захист, в зв`язку з чим обвинувачений мав реальну можливість усвідомлювати про можливість настання неприпустимих наслідків від нанесених тілесних ушкоджень у вигляді смерті потерпілого і бажав їх настання, але які не настали від причин, що не залежали від волі обвинуваченого, оскільки потерпілий був вчасно госпіталізований до лікувального закладу та йому вчасно надано невідкладну медичну допомогу.

Таким чином, зазначені вище висновки судово-медичної експертизи потерпілого № 399 від 22.10.2015 року узгоджуються з механізмом спричинення тілесних ушкоджень, встановленим судом, який в цілому був описаний та визнаний обвинуваченим під час досудового та судового розгляду по даному провадженню, їх локалізацією і характером, кількістю, способом та знаряддям їх спричинення, в сукупності з іншими доказами і фактичними обставинами, встановленими судом.

Факт причетності ОСОБА_23 до скоєння даного кримінального правопорушення підтверджується і висновками судово-медичних експертиз речових доказів, виконаних у відділенні судово-медичної імунології Обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА, відповідно до якого, на штанах та руків?ї молота, вилучених у помешканні ОСОБА_23 та на його подвір?ї знайдена кров людини, де виявлені антигени А,Н; ця кров може походити від особи (осіб), крові якої (яких) властиві виявлені антигени, може походити від потерпілого ОСОБА_11 .. Походження цієї крові лише від ОСОБА_13 виключається, виявлення антигену Н можливе лише за рахунок домішки його крові.

Інших обставин, окрім встановлених судом, щодо походження слідів крові на одязі ОСОБА_23 , вилученого в помешканні останнього, а також на молоті, виявленому на його подвір?ї, як обвинуваченим, так і його захисником, суду зазначено не було, що вказує про правильність висновків суду про причетність саме ОСОБА_23 до вчинення даного кримінального правопорушення.

Будь-яких об`єктивних обставин чи належних і допустимих доказів на спростування зазначених встановлених судом обставин, стороною захисту суду зазначено і надано не було та судом не встановлено.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 603 від 20.11.2015 року ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляв ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи недоумства, а виявляє ознаки розладу особистості і поведінки органічного походження комбінованого генезу (посттравматична, алкогольна, атеросклеротична енцефалопатія).

В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, досліджуваний будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності чи недоумства.

Наявний у під експертного розлад особистості і поведінки органічного походження комбінованого генезу не позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння і не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час.

Досліджуваний під дію ч. 2, ч.3 ст. 19 та під дію ст. 20 КК України не підпадає. На даний час може постати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

На даний час досліджуваний виявляє ознаки характерні для синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю (т.2 а.с.76-85).

Поряд з цим, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 449 від 04.12.2015 року, проведеної Лубенським міжрайонним відділенням Полтавського обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації, встановлено, що при експертному дослідженні обвинуваченого ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

-Струсу головного мозку, забитої рани потиличної ділянки голови, гематоми навколо правого та лівого ока, садна голови, які утворились від дії тупих предметів, можливо в указаний в постанові строк і по ступені тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що СПРИЧИНИЛИ короткочасний розлад здоров?я;

-У представленій медичній документації на ім?я ОСОБА_13 судово-медичних даних, які б дозволили судити про кількість та послідовність травматичних діянь не мається;

-Об?єктивних судово-медичних даних, які б дозволяли висловитись про положення потерпілого гр. ОСОБА_13 в момент отримання тілесних ушкоджень не має;

-Беручи до уваги локалізацію та механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_13 слід вважати, що вищевказані тілесні ушкодження в цілому не могли бути спричинені ним власноручно, та в цілому не могли утворитися при одночасному падінні на площину, однак не можна категорично виключити можливість утворення одного з ушкоджень виявлених при судово-медичній експертизі ОСОБА_13 при падінні в момент спричинення тілесних ушкоджень;

-Беручи до уваги локалізацію та механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі ОСОБА_13 , слід вважати, що після отримання тілесних ушкоджень він міг здійснювати активні дії (пересуватися, наносити удари іншим особам) через короткий проміжок часу (кілька секунд чи хвилин) з моменту отримання тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 37-38).

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 739 від 28 квітня 2016 року, проведеної Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса, встановлено:

- ОСОБА_13 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому злочину не перебував у екстремальному емоційному стані (стрес, фрустація, фізіологічний афект), який може бути психологічною підставою для констатації стану сильного душевного хвилювання;

-Факт наявності та характер протиправних дій ОСОБА_11 щодо ОСОБА_13 не відображені в матеріалах кримінального провадження;

-Умови отримання ОСОБА_13 тілесних ушкоджень 02.10.2015 року, його конфліктні стосунки із ОСОБА_32 , негативний фізичний стан 03.10.2015 року, індивідуально-психологічні властивості ОСОБА_13 (уразливе самолюбство, прагнення до домінування, тенденція до самозвинувачення і зовнішньо-обвинувальний тип реагування) сприяли виникненню у ОСОБА_13 емоційного напруження у вигляді злосливо-тужливого настрою, емоції роздратування з потребою від реагування у поведінці;
-Психологічними причинами емоційного напруження ОСОБА_13 у вигляді злостиво-тужливого настрою, емоції роздратування з потребою від реагування у поведінці є отримання ОСОБА_13 тілесних ушкоджень 02.10.2015 року, його конфлікті стосунки із ОСОБА_32 , негативний фізичний стан 03.10.2015 року, індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_13 (уразливе самолюбство, прагнення до домінування, тенденція до самозвинувачення і зовнішньо-обвинувальний тип реагування) ( т. 3 а.с. 75-86).

Таким чином, даними висновками експертиз підтверджуються показання обвинуваченого та твердження його захисника щодо спричинення ОСОБА_13 02.10.2015 року тілесних ушкоджень.

В свою чергу наявність тілесних ушкоджень у обвинуваченого, коли той перебував біля місцевого бару, у вечірній час, 02.10.2015 року підтвердили свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та місцевий фельдшер ОСОБА_19 ..

Обставини спричинення даних тілесних ушкоджень ОСОБА_13 одразу повідомляв в ході досудового слідства, в тому числі і під час його госпіталізації 03.10.2015 року, тобто після вчинення ним даного кримінального правопорушення.

Дані обставини в свою чергу підтверджується медичною документацію хворого ОСОБА_13 , виписним епікризом з історії хвороби № 4087/1125, згідно якого останній перебував в хірургічному відділенні Пирятинської ЦРЛ з 03.10.2015 року по 12.10.2015 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, рана потиличної ділянки голови, двобічні параорбітальні гематоми, ЗТГК, забій м?яких тканин грудної клітки (т.2 а.с. 98-102).

З приводу нанесення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень було відповідно порушено кримінальне провадження, внесене в ЄРДР № 0000619, за ч. 2 ст. 125 КК України та матеріали якого були виділені в окреме провадження, згідно постанови прокурора прокуратури Пирятинського району ОСОБА_9 від 06.12.2015 року (т. 2 а.с. 109-118).

Будь-яких об?єктивних даних щодо спричинення ОСОБА_13 вказаних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, саме ОСОБА_11 , як стверджував сам ОСОБА_23 , органами досудового слідства не встановлено та не доведено його твердження належними та допустимими доказами, що не може свідчити про протиправність поведінки самого потерпілого ОСОБА_11 відносно ОСОБА_13 напередодні подій даного злочину, а саме 02.10.2015 року.

Матеріалами даного кримінального провадження достеменно не підтверджується віктивна поведінка потерпілого ОСОБА_11 відносно ОСОБА_13 незадовго до вчинення даного протиправного діяння, що викликала у обвинуваченого стан емоційного напруження у вигляді злостиво-тужливого настрою, емоції роздратування з потребою у від реагування у поведінці, який міг би спонукати обвинуваченого на вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_11 з метою помсти останньому за спричинені тілесні ушкодження.

Крім того, стороною захисту будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення протиправних дій потерпілим відносно ОСОБА_13 , до вчинення даного кримінального правопорушення суду не надано, а судом не здобуто.

Однак доводи сторони захисту про вчинення обвинуваченим злочину у стані сильного душевного хвилювання, викликаного тяжкою образою з боку потерпілого, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами кримінального провадження, Так з висновку судово-психологічної експертизи вбачається, що ОСОБА_13 на час вчинення злочину хоча і перебував в стані емоційних реакцій з потребою від реагування у поведінці, однак знаходився поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Більше того, на необхідність перевірки даних обставин, зазначених захисником обвинуваченого: спрямованість умислу обвинуваченого на заподіяння тілесного ушкодження потерпілому, протиправна поведінка потерпілого ОСОБА_11 по відношенню до ОСОБА_13 протягом майже 6 місяців, що передували події, а саме факт побиття ОСОБА_33 02.10.2015 року, а також те, що 03.10.2015 року ОСОБА_23 пішов до ОСОБА_20 з метою з?ясування, за що останній напередодні побив його, та забрати викрадений ОСОБА_20 електрозварювальний апарат, на що ОСОБА_20 образив ОСОБА_23 нецензурними словами і намагався схватити за одяг, такі висловлювання на свою адресу ОСОБА_23 сприйняв як тяжку образу, навіть більшу за побиття 02.10.2015 року, що викликало в нього психічний стрес і він наніс удар молотом ОСОБА_11 , навіть не пам?ятаючи як це сталося - під час нового судового розгляду даного кримінального провадження, після скасування вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.03.2016 року вказав і Апеляційний суд Полтавської області в своїй ухвалі від 19.07.2017 року.

Щодо тривалості такої протиправної поведінки потерпілого, як вказував обвинувачений, по відношенню до нього, вчинення постійних крадіжок майна обвинуваченого ОСОБА_20 , в тому числі і викрадення електрозварювального апарату, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів на їх підтвердження чи спростування, заявленим стороною обвинувачення свідкам, дані обставини не відомі, в зв?язку з чим суд позбавлений можливості встановити дані обставини, не залежно від того, що вони перевірялися колегією суддів під час судового розгляду даного кримінального провадження у спосіб визначений законом.

Твердження обвинуваченого про те, що коли він прийшов до ОСОБА_20 рано вранці 03.10.2015 року з метою з?ясування деяких питань, останній образив ОСОБА_23 нецензурними словами і намагався схватити за одяг та статеві органи, об?єктивно не можуть бути перевірені, оскільки очевидці даних подій відсутні, а стан здоров?я самого потерпілого не надає можливостей їх перевірити шляхом його допиту.

Поряд з цим, матеріалами кримінального провадження спростовуються показання обвинуваченого з приводу того, що потерпілий хватав останнього за статеві органи, оскільки будь-яких об?єктивних даних медична документація на хворого ОСОБА_13 під час його госпіталізації 03.10.2015 року до хірургічного відділення Пирятинської ЦРЛ з приводу ушкоджень даних органів не містить, та сам ОСОБА_23 на їх наявність чи скарг з даного приводу лікарям не зазначав та не вказував.

В подальшому, як в ході досудового слідства так і до перевірки його показань судом апеляційної інстанції на дані обставини ОСОБА_13 не вказував, що свідчить про його намагання у такий спосіб вкотре виправдати свою протиправну поведінку та не можуть бути прийняті судом до уваги.

Так, з оцінки свідчень обвинуваченого, потерпілої та свідків, допитаних в ході судового розгляду, які узгоджуються між собою, як кожного окремого доказу, з точки зору його належності, допустимості та достовірності, а також оцінки сукупності інших зібраних доказів, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку про наявність кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 та ч. 1 ст. 115 КК України, в діях обвинуваченого за обставин викладених у вироку.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої
межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого,більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній
частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про
особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а
в резолютивній - послатися на ч.1 ст. 69 КК (2341-14). При
цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими
керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед
співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій
тощо.
Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.

Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченому, суд, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, всі данні про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів з урахуванням обставин, що впливають на міру покарання обвинуваченого, при вирішенні питання про призначення останньому покарання, вважає, що ОСОБА_13 слід призначити основне покарання в межах санкції, передбаченої законом за даний злочин, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого засудженим, наслідків вчиненого, даних про особу винного та обставин, які пом?якшують та обтяжують покарання, а саме.

Колегія суддів, перш за все, враховує, що обвинувачений вчинив закінчений замах на особливо тяжкий злочин, при цьому останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, колегія суддів не визнає - вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вона спростовується Висновком № 486 від 03.10.2015 року про результати медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп?яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, відповідно до якого показники алкотесту № 03834 ОСОБА_13 становлять 0,00 % (т. 1 а.с.112), а також висновком судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_13 № 449 від 04.12.2015 року, відповідно до якого під час прийняття до хірургічного відділення Пирятинської ЦРЛ - алкоголю в крові останнього виявлено не було (т. 2 а.с. 37-38). Інших обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в ході досудового слідства встановлено не було та судом не здобуто.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, колегія суддів насамперед визнає - активне сприяння розкриттю даного злочину, оскільки ОСОБА_13 одразу вказав працівникам правоохоронних органів на знаряддя даного злочину, його місцезнаходження, не намагався укритись від правоохоронців чи втекти після його вчинення, повідомив всі деталі його вчинення, не заперечував своєї причетності до його скоєння.

В свою чергу, при призначенні покарання обвинуваченому судом, насамперед враховується похилий вік обвинуваченого, якому на час винесення судового рішення виповнилось 76 років, незадовільний стан його здоров?я, під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню обвинувачений втратив свою дружину, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про те, що обвинувачений опинився в тяжких сімейних обставинах.

Обвинувачений ОСОБА_13 на обліку «Д» у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, згідно експертного висновку відносно ОСОБА_13 - поведінкових та психічних розладів внаслідок вживання алкоголю не виявлено, лікування не потребує ( т.2 а.с. 93).

Обвинувачений, згідно наданих документів, що характеризують його особу, за місцем проживання характеризуються посередньо (т. 2 а.с 94), але при цьому до адміністративної відповідальності не притягувався, протягом періоду із 01.01.2012 року по 01.10.2015 року інформацією про порушення громадського порядку ОСОБА_13 сільська рада не володіє, 26.04.2015 року виникла конфліктна ситуація між ОСОБА_13 та жителькою села Вишневе ОСОБА_34 із-за необережного поводження з вогнем ОСОБА_13 , офіційних фактів протиправної поведінки та зловживання алкоголем сільська рада не має, що підтверджується довідкою Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 10.02.2016 року № 24/0213 (т. 2 а.с 120), за місцем роботи характеризується виключно позитивно нагороджений медаллю «Ветеран праці» від 14.06.88 року ( т. 2 а.с. 96, 121).

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що ОСОБА_13 слід призначити мінімальне покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до положень ст. 50 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого засудженим, наслідків вчиненого, даних про особу винного та обставин, що пом?якшують та обтяжують покарання та приходить до висновку про неможливість виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченого ОСОБА_13 - без ізоляції від суспільства.

З урахуванням викладеного суд визнає безпідставними твердження обвинуваченого та його захисника щодо можливості застосування при призначенні покарання ОСОБА_13 вимог ст. 69 КК України.

У кримінальному провадженні потерпілою заявлено цивільний позов про відшкодування 22 181, 45 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. витрат за надання правової допомоги та 100 000 грн. моральної шкоди (т.1 а.с. 138-160), який обвинуваченим фактично не заперечувався, в зв`язку з чим він і підлягає до його часткового задоволення на користь ОСОБА_11 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, а в частині стягнення витрат на правову допомогу до задоволення не підлягає, оскільки не доведений в даній частині будь-якими доказами понесення потерпілою даних витрат.

Посилання захисника обвинуваченого щодо неналежності позивача за даним позовом є надуманими і такими, що не мають юридичного підгрунття.

Судові витрати по справі: на залучення експертів для проведення дактелоскопічної експертизи в сумі 491 грн. 04 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь держави.

Долю речових доказів та предмету злочину необхідно вирішити, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме :

- светр, штани, джинси, калоші, мобільний телефон: «Нокія», які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Пирятинського ВП ГУНП України в Полтавській області, підлягають поверненню ОСОБА_13 за належністю (т.2 а.с. 86);

- три сліди пальців рук, три відрізки липкої стрічки, виріз РБК з оббивки дивану, зіскоб РБК з поверхні стіни, виріз з наволочки, змив РБК з підлоги, молот, зразки крові ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які нанесено на марлю, витяжку РБК отриману з поверхні молота, нанесену на марлю, зразки папілярних узорів - які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Пирятинського ВП ГУНП України в Полтавській області, - підлягають зберіганню при матеріалах кримінального провадження;

- штани, труси, футболка, сорочка синього кольору, куртка спецовочна - які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Пирятинського ВП ГУНП України в Полтавській області, - підлягають поверненню потерпілій ОСОБА_11 за належністю (т.2 а.с. 86).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 369-370, 373,374 КПК України, Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст. 6 Конвенції про захист прав людини, колегія суддів -

З А С У Д И Л А :

ОСОБА_13 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, призначивши останньому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_13 залишити попередній у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк покарання засудженому рахувати з моменту його затримання, а саме з 14.12. 2015 року.

Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_13 в строк покарання - строк попереднього ув?язнення, утримання під вартою з 14.12.2015 року по 20.06.2017 року (в редакції, що діяла до 20.06.2017 року), із розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_13 на користь ОСОБА_11 : 22181,45 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди.
В іншій частині в задоволенні цивільного позову відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_13 судові витрати по справі, пов?язані з залученням експерта для проведення дактелоскопічної експертизи на користь держави в сумі 491 грн. 04 коп..

Долю речових доказів та предмету злочину вирішити, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме :

- светр, штани, джинси, калоші, мобільний телефон: «Нокія», які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Пирятинського ВП ГУНП України в Полтавській області, - повернути ОСОБА_13 за належністю (т.2 а.с. 86).

- три сліди пальців рук, три відрізки липкої стрічки, виріз РБК з оббивки дивану, зіскоб РБК з поверхні стіни, виріз з наволочки, змив РБК з підлоги, молот, зразки крові ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які нанесено на марлю, витяжку РБК отриману з поверхні молота, нанесену на марлю, зразки папілярних узорів - які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Пирятинського ВП ГУНП України в Полтавській області, - зберігати при матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с. 86).

- штани, труси, футболку, сорочку синього кольору, куртку спецовочну - які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Пирятинського ВП ГУНП України в Полтавській області, - повернути потерпілій ОСОБА_11 за належністю (т.2 а.с. 86).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя : ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2
ОСОБА_3