1Справа № 335/316/18 1-кп/335/336/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуальних прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2018 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07 травня 2018 року включно.
Відповідно до частин 3, 4 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У судовому засіданні процесуальними прокурорами заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, оскільки на даний час підстави та ризики, які були визначені при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з покладенням певних обов`язків. На думку захисника, підставою для зміни запобіжного заходу є та обставина, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, по кримінальному провадженню допитані обвинувачений, свідки, досліджені докази, а прокурор зволікає та неналежне ставиться до своїх процесуальних обов`язків, не забезпечує явку у судове засідання потерпілого та інших свідків обвинувачення. Також зазначив, що обвинувачений має постійне місце проживання в м. Запоріжжі, має сім`ю, стійки міцні соціальні зв`язки, а прокурором не надано доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому не має підстави вважати, що ОСОБА_5 буде ухилятись від явки до суду, у зв`язку з чим можливо обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного браслету.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що матеріальних претензій він до обвинуваченого не має.
Крім того, в матеріалах справи є заява потерпілого ОСОБА_7 відповідно до якої останній просить суд змінити міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на будь які інші міру запобіжного заходу, не пов`язану із триманням під вартою (аркуш справи 25).
Прокурори у судовому засіданні заперечували щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тих підстав, що, на їх думку, такий запобіжний захід як домашній арешт не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.
При розгляді клопотань учасників процесу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:
- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, саме ця обставина може підвищувати ризик переховуватись обвинуваченому від суду настільки, що інші запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не зможуть запобігати такому ризику і саме цим раніше керувався суд при вирішенні питання щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою.
Однак, необхідно враховувати, що тривалість проведення досудового розслідування та судового слідства поступово зменшує наявні ризики і таке зменшення може бути настільки суттєвим, що для їх запобіганню може бути застосовані інші більш м`які запобіжні заходи, а кожний факт продовження тримання особи під вартою потребує детального дослідження існуючих ризиків у сукупності із урахуванням тривалості їх застосування в поєднанні з іншими факторами.
Це стосується і ризику можливості з боку підозрюваного впливати на потерпілого та свідків сторони обвинувачення, які до цього часу не допитані у судовому засіданні.
Таким чином, незважаючи на те, що прокурорами в судовому засідання доведено наявність зазначених ризиків суд вважає що існує можливість запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Такий висновок суду гуртується на тому, що більше п`яти місяців попереднього ув`язнення обвинуваченого не призвели до суттєвого прискорення судового слідства, потерпілий та свідки сторони обвинувачення в судові засідання не з`являються, тому ризик впливати на вказаних осіб є мінімальним.
Крім того, тривалість строку перебування під вартою, на думку суду, суттєво зменшила ризик переховування обвинуваченого від суду та дає можливість обвинуваченому більш відповідально ставитись до своєї подальшої поведінки, а зміна запобіжного заходу може позитивно вплинути на виправлення обвинуваченого.
Суд також врахував, що зменшення розміру застави не надає дієвої можливості обвинуваченому в подальшому до ухвалення вироку перебувати без ізоляції від суспільства, оскільки його матеріальний стан не дозволяє внести заставу. В такому випадку інститут застави, що є непомірним для особи в силу недостатнього матеріального забезпечення особи, може штучно створювати підстави для тримання обвинуваченого під вартою.
Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання у місті Запоріжжі, має сім`ю, яку до затримання утримував.
Підсумовуючи наведене, суд вважає необхідним відмовити процесуальним прокурорам в задоволені клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки тривалість попереднього ув`язнення в даному випадку до мінімуму зменшила наявні ризики та задовольнити клопотання захисника і обвинуваченого, змінивши запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт.
Цілодобовий домашній арешт відносно ОСОБА_5 необхідно встановити за адресою: АДРЕСА_1 , а саме за місцем його проживання та проживанням його сім`ї, яка матиме змогу забезпечувати доставлення для обвинуваченого ОСОБА_5 продуктів харчування та речей першої необхідності в період дії домашнього арешту.
Крім того, керуючись вимогами ст. 194 КПК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, обов`язок утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні, обов`язок прибувати за викликом суду для участі в судовому засіданні, а також обов`язок носити електронний засіб контролю.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194-196, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під ватрою обвинуваченому ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Клопотання адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.
Змінити застосований раніше відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт за місцем його постійного мешкання: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати житло цілодобово строком до 02 липня 2018 року включно.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з-під варти у залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні, обов`язок прибувати за викликом суду для участі в судовому засіданні, а також обов`язок носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,положення ч. 5 ст. 181 КПК України, у відповідності до якої працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.
Ухвала окремо від вироку суду оскарженню не підлягає.
Копію ухвали про зміну запобіжного заходу вручити під розпис ОСОБА_5 , його захиснику, прокурору, а також направити для відома начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», та для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 02 травня 2018 року.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 04 травня 2018 року о 15:00 год.
Суддя ОСОБА_1