Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року
м. Київ
справа № 530/1404/16-к
провадження № 51-9260ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Полтавської області від 21 вересня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000715 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяча Полтавської області, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , такого, що на підставі ст. 89 КК не має судимостей,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 152 КК.
Встановлені обставини
Вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 січня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
За п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 152 КК ОСОБА_4 визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 100000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання судових витрат і речових доказів.
Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 21 вересня 2018 року частково задоволено апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 .
Скасовано вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 в частині засудження за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК та постановлено в цій частині новий вирок.
ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 185 КК і призначено покарання у виді пзбавлення волі за ч. 1 ст. 185 КК 2 роки, за ч. 1 ст. 115 КК
13 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання пизначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.
Виключено з мотивувальної частини вироку вказівку суду про посилання як на докази на протоколи допиту ОСОБА_4 та його письмові пояснення під час досудового розслідування.
В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений зазначає, що не погоджується з вироком апеляційного суду через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, тому просить скасувати це судове рішення і ухвалити новий вирок щодо нього лише за ч. 1 ст. 185 КК.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений у касаційній скарзі не вказує на конкретну з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК для зміни чи скасування судового рішення, а лише формально постлається на недотримання апеляційним судом вимог статей 11, 87 цього Кодексу, разом з тим,

не зазначає, у чому саме полягали ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановленого апеляційним судом рішення відповідно до ч. 2

ст. 438 КПК із огляду на положення статей 370, 404, 412, 419, 420 цього Кодексу. Натомість засуджений прямо посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Крім того, у касаційній скарзі засудженого не зазначено, чи заявлялися стороною захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, які всупереч вимог ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника в порушення ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Заперечуючи винуватість за ч. 1 ст. 115 КК, засуджений у касаційній скарзі не навів щодо цього конкретних доводів, які би спростовували кожен висновок суду апеляційної інстанції чи свідчили про помилковість судового рішення в цій частині відповідно до ст. 413 КПК.
Згідно зі ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги касаційної скарги засудженого

не відповідають наведеним положенням процесуального закону щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розглдяу касаційної скарги.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Полтавської області від 21 вересня 2018 року і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3