Постанова

Іменем України
12 липня 2018 р.

м. Київ

справа № 748/963/16-к
провадження № 51-2744 км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова та проживаючого по АДРЕСА_1 , неодноразово судимого в останнє 25 липня 2016 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської областівід 01 грудня 2016 року ОСОБА_6 засуджено: за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання та покарання за вироком Деснянським районним судом м. Чернігова від 25.07.2016 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 06 січня 2016 року по 16 лютого 2016 року, включно та з 09 березня 2016 року по 27 вересня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання цивільного позову, процесуальних витрат та речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 07 лютого 2015 року, у вечірній час, перебуваючи біля магазину по АДРЕСА_2 , діючи повторно, таємно викрав велосипед, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 800 грн.
15 вересня 2015 року, у нічний час, ОСОБА_6 , діючи повторно, проник до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинив йому шкоду на загальну суму 5179, 10 грн.

30 жовтня 2015 року, приблизно о 17 год, ОСОБА_6 , діючи повторно, проник до господарства АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав велосипед, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 4500 грн.

16 листопада 2015 року, в нічний час, ОСОБА_6 , діючи повторно, проник до господарства АДРЕСА_5 , де з трактора Т-25А таємно викрав стартер редукторний, акумуляторну батарею, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2407,44 грн.

21 листопада 2015 року, у нічний час, ОСОБА_6 , діючи повторно, таємно, перебуваючи біля буд. АДРЕСА_6 , з автомашини ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , викрав майно потерпілої ОСОБА_13 , чим спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 1007,30 грн.

05 грудня 2015 року, у нічний час, ОСОБА_6 , діючи повторно, таємно, перебуваючи біля буд. АДРЕСА_7 , з автомашини MAN 14272, д.н.з. НОМЕР_2 , викрав майно потерпілого ОСОБА_14 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 3268,44 грн.

На початку грудня 2015 року, у нічний час, ОСОБА_6 , діючи повторно, таємно, проник до будинку АДРЕСА_8 , звідки викрав майно потерпілого ОСОБА_15 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 1918,78 грн.

28 грудня 2015 року, у нічний час, ОСОБА_6 , діючи повторно, таємно, проник до буд. АДРЕСА_9 , звідки викрав майно потерпілого ОСОБА_16 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 4263,75 грн.

04 січня 2016 року, у нічний час, ОСОБА_6 , діючи повторно, таємно, перебуваючи біля буд. АДРЕСА_1 , з автомашини «Москвич»-2140, д.н.з. НОМЕР_3 , викрав майно потерпілого ОСОБА_17 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 3588, 26 грн.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість. Крім того, прокурор зазначає, що апеляційний суд ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 вважає касаційну скаргу прокурора обґрунтованою і просить її задовольнити.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого ОСОБА_6 через м`якість, є безпідставними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора та погоджуючись із висновком місцевого суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкцій вказаних норм, урахував ступінь тяжкості вчинених ним правопорушень, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та належним чином мотивував своє рішення в цій частині.

Зокрема, апеляційний суд, належним чином врахував тяжкість вчинених ним правопорушень відповідно до ст. 12 КК України, кількість епізодів кримінальних правопорушень, не вжиття засудженим заходів до відшкодування потерпілим шкоди, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, його сімейний та майновий стан, дані про здоров`я. Крім того, судом при призначенні ОСОБА_6 покарання враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину .

Обставин, які обтяжують покарання засудженого у кримінальному провадженні не встановлено.
Висновок суду апеляційної інстанції щодо призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкцій вказаних норм, є вмотивований, а переконливих й достатніх аргументів, які б доводили зворотне та неправильне застосування вказаного закону України про кримінальну відповідальність касаційна скарга не містить.

Що стосується доводів прокурора про те, що неправильно застосовано положення ч. 1 ст. 70 КК України в частині застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, замість часткового складання, то вони є необґрунтованими, оскільки, як убачається з матеріалів кримінального провадження прокурор в апеляційній скарзі просив постановити свій вирок, яким остаточно визначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора та погоджуючись з висновком місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, належним чином дослідив ці обставини та умотивував прийняте рішення. Із таким висновком погоджується і колегія суддів.

Ураховуючи наведене, висновок апеляційного суду про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, є обґрунтованим. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Тому, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, п. 15 «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3