Справа № 344/8484/18
Провадження № 1-кс/344/3593/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся із скаргою, вимогами якої просить зобов`язати органи СБУ внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Ч.3 ст. 306 КПК зазначає, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Скаржник в судове засідання, будучи повідомленим належним чином не з`явився, що обмежує слідчого суддю можливості уточнення обставин, викладених у скарзі.

При цьому як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, відтак така поведінка скаржника свідчить про неналежне виконання своїх обов`язків, а черговий зрив судового засідання лише сприяє тяганині у справі.

Слідчий (уповноважена особа) будучи повідомленим належним чином в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи вимоги КПК щодо часових меж розгляду скарги слідчим суддею неодноразово направлялися повідомлення скаржнику про дату час і місце проведення судового засідання з розгляду скарги, однак скаржник не з`являвся в призначені судові засідання, тому слідчим суддею вживалися заходи для забезпечення участі скаржника в судовому засіданні, зокрема призначалися судові засідання на інший день. Проте і в подальшому скаржник не з`явився в судове засідання, відтак слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу по суті з постановленням ухвали, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали скарги, вважаю наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України, п.2.1. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону, дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне порушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається зі скарги та матеріалів, доданих до неї, 30 травня 2018 року ОСОБА_3 до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області було подано заяву про скоєння в т.ч. військових злочинів рядом держслужбовців обласного військового комісаріату та МВС, які зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно зібрали конфіденційну та приватну інформацію щодо нього, і згодом, використовуючи цю інформацію умисно викрили тa повністю ідентифікували його як військовослужбовця сил АТО (ООС) у відкритій групі соціальної мережі "Facebook" та Інтернет-ЗМІ, доступ до яких мають в тому числі т.з. "Л-ДНР" та спецслужби РФ, які розшукують його по кримінальній справі. Такі дії завдали йому значної шкоди. 3 тих пір йому почали писати і телефонувати незнайомі особи, та погрожували фізичним знищення йогом родини та майна, і тому його життю загрожує реальна небезпека, тошо. На думку ОСОБА_3 , вчинені зловмисниками дії за попередньою оцінкою містять ознаки в т.ч. військових злочинів, передбачених ст.ст. 111, 114-1, 328, 422 КК України, розслідування цих злочинів відноситься до компетенції саме органів Служби безпеки.

За підписом начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 07.06.2018 за вих. №60/П-209/7/16-2307, надано відповідь щодо розгляду вказаної заяви. Як вбачається з даної відповіді, із змісту звернення ОСОБА_3 не вбачається обставин, які можуть вказувати на наявність ознак кримінальних правопорушень, здійснення досудового розслідування яких віднесено до компетенції слідчих органів СБУ (п.2 ст.216 КПК України), а також не викладено питань, вирішення яких відноситься до повноважень органів СБУ (ст.3 Закону України «Про Службу безпеки України»). Також, враховуючи те, що здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, котрі передбачені ст.364 (зловживання владою або службовим становищем), ст.263 (незаконне поводження із зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами) КК України, відповідно до п.1 ст. 216 КПК України, віднесено до повноважень слідчих органів внутрішніх справ, вказане звернення ОСОБА_3 направлено в ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області за належністю.

Нормами кримінально-процесуального законодавства України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки певного злочину, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочин і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається із наданих скаржником матеріалів скарги, слідчий суддя вважає, що факти, викладені у скарзі є суб`єктивним сприйняттям та оцінкою обставин заявника і фактичних даних чи обставин, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, не містить, а відтак слідчий суддя за результатами розгляду скарги не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1