Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

25 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0001826,

у с т а н о в и в :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12.04.2018 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цим же вироком суд прийняв рішення про відшкодування процесуальних витрат, щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі про скасування арешту, накладеного на визнаний речовим доказом автомобіль «MersedesBenz CLK 200», номерний знак закордонної реєстрації країни Латвійська Республіка НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , що належить юридичній особі «Grandesa», зареєстрованій на території Литви, код юридичної особи 302884515, та про повернення вказаного автомобіля законному володільцю.
02.05.2018 року заступник прокурора міста Києва ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та рішення щодо речового доказу автомобіля «Mersedes Benz CLK 200» скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч.3 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, а вказаний речовий доказ конфіскувати в дохід держави на підставі п.1 ч.9 ст.100 КПК України.
Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, ст.75 КК України і призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через м`якість. Також, на переконання прокурора, всупереч вимогам п.1 ч.9 ст.100 КПК України суд повернув речовий доказ, який є знаряддям вчинення злочину, невизначеному законному володільцю, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що вона підлягає прийняттю до розгляду апеляційним судом.
Апеляційна скарга відповідає вимогам ст.396 КПК України, подана у встановлений законом строк особою, яка має на це право. Підстави для повернення апеляційної скарги або відмови у відкритті апеляційного провадження відсутні.
А тому апеляційне провадження належить відкрити.
На підставі викладеного, керуючись ст.398 КПК України,

у х в а л и в :

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2 .
Надіслати учасникам судового провадження копії ухвали з копіями апеляційної скарги та інформацією про їхні права та обов`язки.

Встановити строк, протягом якого учасники судового провадження можуть подати заперечення на апеляційну скаргу, до 5 червня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
міста Києва ОСОБА_1