Справа № 333/4856/18
Провадження 1-в/333/263/18
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
представника лікарні ОСОБА_4 ,
лікаря-психіатра ОСОБА_5 ,
особа, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, заяву головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17 листопада 2016 року ОСОБА_6 перебуває на лікуванням в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, помірно-виражений змішаний дефект»
Протягом 2000-2001 років на території Російської Федерації ОСОБА_6 вчинив низку злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30 та п. «и» ч. 2 ст. 105, п.п. «д,з,і,н», ч. 2 ст. 105, п. «б» ч. 2 ст.158, п.«в» ч. 3 ст. 162, ч. 4 ст. 166, ч. 2 ст. 167 КК Російської Федерації (три вбивства та спроба вбивства з нікчемного приводу, розбійний напад, крадіжка, угон автомобіля, незаконне позбавлення волі).
Згідно із актом стаціонарної судово-психіатричної експертизи в Державному науковому центрі соціальної та судової психіатрії ім. В.П.Сербського Мінздраву РФ (акт №1070 від 29 жовтня 2002 року), ОСОБА_6 «страждає на хронічний психічний розлад у формі шизофренії. У зв`язку з імпульсивністю, агресивністю, парадоксальністю емоційних проявів та грубими порушеннями критичних здібностей ОСОБА_6 , як соціально небезпечний, потребує направленню на примусове лікування в психіатричний стаціонар спеціалізованого типу з інтенсивним наглядом».
Постановою Свердловського обласного суду м. Єкатеринбург РФ від 31 березня 2003 року щодо ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричного стаціонару спеціалізованого типу з інтенсивним наглядом. Знаходився на примусовому лікуванні в Волгоградській обласній психіатричній лікарні з інтенсивним наглядом до 07 жовтня 2006 року. Для подальшого примусового лікування був переведений до ДЗ «Українська психіатрична лікарня суворого нагляду» МОЗ України м. Дніпропетровськ, де перебував з 07 жовтня 2006 року по 25 березня 2015 року. Згідно із постанови Червоногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 04 березня 2015 року примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом змінено на примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом. З 25 березня 2015 року по 25 червня 2015 року ОСОБА_6 знаходився на примусовому лікуванні у КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР. Ухвалою Суворівського районного суду м.Херсон від 05 червня 2015 року примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом змінено на примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. З 25 червня 2015 року по 07 серпня 2015 року знаходився на стаціонарному примусовому лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. За власною заявою був переведений до КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, де перебував на стаціонарному примусовому лікуванні з 07 серпня 2015 року по17 листопада 2016 року.
Ухвалами Токмацького районного суду Запорізької області від 26 листопада 2015 року та від 12 травня 2016 року примусові заходи медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару із звичайним наглядом було продовжено у зв`язку нестабільністю психічного стану.
17 жовтня 2016 року ОСОБА_6 був в черговий раз оглянутий комісією лікарів-психіатрів КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, яка на підставі клінічного спостереження за хворим встановила діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, стан стійкої медикаментозної ремісії, дефект змішаного типу», та дійшла висновку, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого покращився та залишається стабільним, що визначається відсутністю розладів сприйняття, параноїдної симптоматики, афективно-вольових розладів, агресивних та аутоагресивних тенденцій, появою критики до хвороби та скоєних суспільно - небезпечних діянь, у зв`язку з чим ОСОБА_6 не потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом, та може бути переведений на амбулаторне примусове психіатричне лікування.
Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року в задоволенні заяви про зміну примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом на амбулаторне примусове психіатричне лікування відмовлено. Визначено, що для уточнення якості медикаментозної ремісії, ОСОБА_6 має бути переведений до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР.
З 17 листопада 2016 року знаходиться на примусовому стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 17 листопада 2016 року.
04 вересня 2018 року ОСОБА_6 оглянутий комісією лікарів-психіатрів КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, яка на підставі клінічного спостереження за хворим встановила діагноз: Недиференційована шизофренія з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу, та дійшла висновку, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого стабілізувався в рамках дефекту складного структури, який за відсутності критики до хвороби і скоєних злочинів обумовлює високу вірогідність повторного скоєння суспільно небезпечних діянь. У зв`язку з чим, потребує продовження примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом.
У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримала повністю, просила суд її задовольнити.

Лікар психіатр Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» суду пояснив, що психічний стан ОСОБА_6 залишається нестабільним, тому останній потребує подальшого лікування у примусовому порядку.
Особа, стосовно якої вирішується питання про продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 проти задоволення заяви заперечував.
Захисник адвокат ОСОБА_7 , що представляє інтереси ОСОБА_6 проти задоволення заяви не заперечував.

Прокурор заяву підтримала та не заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Право людини на медичну допомогу закріплено у ст.ст. 3, 49 Конституції України. Водночас Законом України «Про психіатричну допомогу» передбачено можливість застосування медичної допомоги без усвідомлення згоди особи.

Згідно зі ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Судом встановлено, що ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 29 березня 2018 року відносно ОСОБА_6 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом строком на 6 місяців (а.с. 24-25).

Згідно із висновком лікарівпсихіатрів від 04 вересня 2018 року ОСОБА_6 встановлено діагноз у формі недиференційованої шизофренії з безперервним типом перебігу, дефект змішаного типу. Вказано, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого стабілізувався в рамках дефекту складного структури, який за відсутності критики до хвороби і скоєних злочинів обумовлює високу вірогідність повторного скоєння суспільно небезпечних діянь. У зв`язку з чим, потребує продовження примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом (а.с. 5-13).

З огляду на вищевикладене, оскільки стан здоров`я ОСОБА_6 стабілізувався лише частково, що за відсутності критики до хвороби і скоєних злочинів обумовлює високу вірогідність повторного скоєння суспільно небезпечних діянь, суд дійшов висновку щодо можливості продовження застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним типом нагляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514 КПК України, ст. 95 КК України, ст.ст.17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

У Х В А Л И В :
Заяву головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , задовольнити.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом, строком на 6 (шість) місяців.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1