Справа № 369/8921/18
Провадження №1-кс/369/2891/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2018 року м. Київ
Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянув клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004459 від 21.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що 20.07.2018 близько 17.45 год. в с. Софіївська Борщагівка навпроти АЗС "Кло", що по вул. Київська, 2, водій автомобіля "Mercedes-Benz Vito" реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул. Київська зі сторони м. Вишневе у напрямку м. Києва на мокрому дорожньому покритті не впорався з керуванням автомобіля, в результаті чого виїхав за межі проїжджої частини на тротуар правого узбіччя по напрямку свого руху, де задньою частиною автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_1 , яка рухалась у попутному напрямку.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 з отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді: ЗЧМТ, СГМ, ЗТГК, ЗТЖ, перелом ключиці, була доставлена до ЦРЛ Києво-Святошинського району.

20.07.2018 проведеним оглядом місця події ДТП встановлено, що автомобіль "Mercedes-Benz Vito" реєстраційний номер НОМЕР_1 , причетний до вищезазначеної ДТП, у зв`язку з чим 20.07.2018 був вилучений та доставлений до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль марки "Mercedes-Benz Vito" реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2000 року випуску, номер шасі: НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З викладеного вбачається, що вказаний транспортний засіб містить сліди злочину. Тобто є підстави вважати, що вказана річ є доказом злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

У даному випадку на автомобіль марки "Mercedes-Benz Vito" реєстраційний номер НОМЕР_1 , слід накласти арешт для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Метою арешту є збереження вказаної речі як речового доказу у даному кримінальному провадженні.
У даному випадку вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження.
Необхідність у арешті вказаного майна полягає зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже для перевірки вказаних обставин необхідно провести судові експертизи (експертизу технічного стану, судову автотрасологічну експертизу).
У даному випадку слід накласти арешт майна з забороною користуванням, розпоряджанням майном так як існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Тому слідчий просив накласти арешт на автомобіль "Mercedes-Benz Vito" реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2000 року випуску, номер шасі: НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися автомобілем марки "Mercedes-Benz Vito" реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2000 року випуску, номер шасі: НОМЕР_3 , незастосування заборони розпоряджання та користування яким може призвести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, та просив задовольнити його.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення представників власника майна оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що найважливіша вимога ст. 1 вказаного Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Тобто, відповідати вимогам діючих у відповідній державі законів та міжнародним актам.
Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення, оскільки є достатні підстави вважати, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 та ст.167 КПК України та існує можливість використання даного автомобіля як доказу у кримінальному провадженні, та існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до його використання, перетворення, передачі що може перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль "Mercedes-Benz Vito" реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2000 року випуску, номер шасі: НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися автомобілем марки "Mercedes-Benz Vito" реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2000 року випуску, номер шасі: НОМЕР_3 .

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1