Справа № 202/4208/18
Провадження № 1-кс/202/6149/2018
УХВАЛА
Іменем України

01 жовтня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про дозвіл на реалізацію речових доказів у кримінальному провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло зазначене клопотання про дозвіл на реалізацію речових доказів у кримінальному провадженні.
З клопотання убачається, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 02.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

Прокурор зазначає, що до Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області надійшли матеріали Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області про те, що невстановлені особи самовільно зайняли земельну ділянку в районі буд. АДРЕСА_1 та використовують її для вирощування сільськогосподарської культури - гороху за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування, та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки.

Під час проведення досудового розслідування був проведений огляд вказаної земельної ділянки з залученням спеціалістів з метою визначення площі земельних ділянок та встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки, в ході якого встановлено, що на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 197 га, знаходяться посіви сільськогосподарської культури - гороху загальною площею 40 га. Горох перебуває у стані господарської зрілості.

Допитано в якості свідка начальника Відділу аналізу та моніторингу земель Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, який повідомив про те, що земельна ділянка, що розташована в районі буд. АДРЕСА_1 , особам у власність чи користування не передавалась.

Враховуючи викладене вбачається, що невідомі особи самовільно зайняли земельну ділянку комунальної власності площею 40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в районі буд. АДРЕСА_1 , чим завдали значної шкоди її власнику - територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

07.07.2018 року проведено огляд земельної ділянки в районі буд. АДРЕСА_1 , в ході якого на ній під час збирання посівів гороху виявлена сільськогосподарська техніка та вилучено 91060 кг гороху, який було зібрано на вказаній земельній ділянці.

09.07.2018 року винесена постанова про визнання речовими доказами гороху, який було зібрано на земельній ділянці за адресою: м. Дніпро, вул. Березинська, в районі буд.90 як матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин самовільного зайняття земельної ділянки, чим завдано значної шкоди її власнику - територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Ухвалами слідчих суддів Індустріального районного суду від 06.07.2018 року та 10.07.2018 року на речові докази у кримінальному провадженні накладено арешт шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином та використовувати їх.

При зайнятті земельної ділянки за відсутності відповідних правовстановлюючих документів, у особи, яка засіяла таку земельну ділянку, не виникає право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію на вказаній земельній ділянці.

На підставі листа Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області Дніпропетровською філією Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» проведено випробування якості вилученої сільськогосподарської продукції, яка первинно визначена як горох, у кількості 91060 кг. Відповідно до протоколу №1159/06.09.2018/01 від 13.09.2018 року встановлено, що горох не відповідає вимогам ДСТУ 4523:2006 Горох.

В ході досудового розслідування відповідно до звіту ПП «Діалог» з оцінки ринкової вартості сільськогосподарської продукції рослинництва: гороху в кількості 91060 кг, встановлено, що ринкова вартість об`єкта оцінки без урахування ПДВ складає 16 390,80 гривень.

Таким чином, грошові кошти, отримані від реалізації речових доказів у вигляді посівів сільськогосподарської культури - гороху, підлягають конфіскації в дохід держави.

Тому слідчий просив надати дозвіл на реалізацію речових доказів у кримінальному провадженні, а саме гороху вагою 91060 кг, зібраного на самовільно зайнятій земельній ділянці в районі буд. АДРЕСА_1 площею 40 га.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про дозвіл на реалізацію речових доказів у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Питання щодо зберігання речових доказів врегульоване положеннями ст. 100 КПК України, в п. 2 ч. 2 якої вказано, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності за рішенням слідчого судді для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження. Частина 8 статті 100 КПК України передбачає, що реалізація речових доказів здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 року затверджений Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, п. 28 якого встановлює, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Реалізація предметів здійснюється з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 р. № 1340, п. 12 якої передбачає, що на початку кожного року територіальні органи ДФС із залученням органів, що вилучають та обліковують майно, визначають на конкурсній основі торгівельні підприємства, яким доручатиметься реалізація майна, з обов`язковим занесенням їх до єдиного реєстру торгівельних підприємств, який ведеться територіальними органами ДФС. Протягом року в разі потреби дозволяється доповнювати Єдиний реєстр торгівельних підприємств іншими торгівельними підприємствами за поданням органів, що вилучають та обліковують майно.

В клопотанні прокурора ставиться питання не про передачу речових доказів торговельному підприємству для реалізації, а про дачу дозволу на реалізацію речових доказів, в той час як чинне законодавство реалізацію речових доказів безпосередньо органами досудового розслідування не передбачає.

Крім того, реалізація речових доказів можлива лише за умови, що це можливо без шкоди для кримінального провадження, а в клопотанні відсутні будь-які дані про те, що реалізація гороху можлива без шкоди для кримінального провадження, оскільки досудове слідство по згаданій справі лише розпочато і підозра нікому не пред`явлена. Зазначені факти ставлять під сумнів легітимність заявлення клопотання про вирішення долі речових доказів до вироку суду, оскільки рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації у відповідності із ст. 374 КПК України, має зазначатись в резолютивній частині вироку суду.

За встановлених обставин клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про дозвіл на реалізацію речових доказів у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає

Керуючись ст. 100 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про дозвіл на реалізацію речових доказів у кримінальному провадженні відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1