АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/871/18 Справа № 175/3704/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження № 0000042 і № 0001634 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпропетровського районного Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Сахновщинського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.12.2007 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185, ст. ст. 69, 104, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

-12.05.2008 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений з кримінально-виправної установи 15.12.2009 року за постановою Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 07.12.2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 5 днів на підставі ст. 107 КК України;

-22.09.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

-06.12.2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ст. ст. 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,

Учасники судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання:

за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2016 року і остаточно, за сукупністю вироків, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.
До набрання вироком законної сили обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання рахується з моменту затримання, а саме з 13 лютого 2018 року.
Вирішено питання стосовно процесуальних витрат.
Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочинів і правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.
Апелянт просить врахувати його щире каяття та сприяння слідству у розкритті злочинів. Враховуючи викладене просить вирок в частині призначення покарання змінити, призначивши йому більш м`яке покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин:
Так, 03 серпня 2017 року в обідній час, більш точний час органом досудового розслідування невстановлений, він знаходився на узбіччі дороги біля поля в районі вул. Студентської у с. Олександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області, де виявив дикорослу рослину роду конопель, і реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, зірвав фрагменти стебел і листків з даної рослини, які помістив до газетного аркуша, і вчиняючи злочин повторно, без мети збуту почав незаконно їх зберігати при собі.
У цей же день ОСОБА_8 приніс фрагменти вказаної рослини, що містить у собі наркотичний засіб «канабіс» за місцем свого проживання на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де на даху будинку залишив їх зберігати та висушувати під променями сонця.
05 серпня 2017 року близько 17.00 години обвинувачений, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел,висушені фрагменти вказаної рослини, що містить у собі наркотичний засіб «канабіс», перетер і загорнув у газетний згорток, який поклав у поліетиленовий пакет, тобто незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», з яким направився на пляж у с. Олександрівка.
У цей же день приблизно о 18.00 годині він був помічений працівниками поліції, які проводили профілактичні заходи по боротьбі з браконьєрством. Під час законної перевірки документів у ОСОБА_9 у присутності понятих працівники поліції виявили та вилучили газетний згорток із речовиною рослинного походження масою 7,112 г, яка відповідно «Списку № 1 Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці № 1» «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2000 року № 770 є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс», обіг якого заборонено, масою в перерахунку на висушену речовину 6,401 г, який обвинувачений, вчиняючи злочин повторно, незаконно придбав, виготовив і зберігав без мети збуту.
Крім того, 16 вересня 2017 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_8 знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел він, упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу через незачинені двері незаконно проник до передпокою вказаного будинку, звідки умисно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, таємно викрав приналежні ОСОБА_10 велосипед «Україна» вартістю 1050 грн. і велосипед «Медісон» вартістю 1100 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподів потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2150 грн.
В ході апеляційного розгляду обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив відмовити в її задоволенні.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних злочинів, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оспорюються сторонами, а тому ці висновки не є предметом апеляційного розгляду.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.
Суд першої інстанції належно прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, має три не зняті та непогашені судимості, перебуває на обліку Дніпровського районного сектору Індустріального МВ з питань пробації м. Дніпра Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ як умовно засуджений, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває, згідно довідки Благодійної організації «Благодійний фонд «ТІТАРС» від 13.02.2018 року з 06.02.2018 року перебуває у центрі реабілітації для нарко- та алкозалежних.
Врахував обставини, які пом`якшують покарання винного щиросердне каяття та повне визнання вини.
Належним чином оцінивши зазначені обставини у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано та з дотриманням вимог закону призначив покарання у виді позбавлення волі за правилами ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, з чим колегія суддів погоджується зважаючи на те, що це покарання відповідає вимогам закону, є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності призначення йому покарання, більш м`якого, не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Дніпропетровського районного Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Верховний Суд протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4