В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілої особи ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Тростянець кримінальне провадження №0000142 від 26.04.2018 з обвинувальним актом та угодою про примирення відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тучне Тростянецького району Сумської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
На початку квітня 2018 року у денний період доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , знаходився на території ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник» в м.Тростянець Сумської області по пров.Гаївському, 2 Б, з дозволу директора ОСОБА_5 , де, прибираючи поряд з під`їзною залізничною колією вказаного ПрАТ, побачив металеві підкладки костильного скріплення та металеві костилі у вказаній колії, після чого у нього виник прямий корисливий умисел викрасти певну частину вказаних металевих предметів, яку він міг відразу самостійно винести з території підприємства для подальшого продажу.
Реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , таємно підійшов до під`їзної залізничної колії вказаного ПрАТ, та з неї повитягував металеві костилі та металеві підкладки костильного скріплення в загальній кількості 10 металевих підкладок костильного скріплення вагою 4,47 кг кожна та 15 металевих костилів вагою 0,3 кг кожен, після чого залишаючись непоміченим для оточуючих, склав їх до мішка, та виніс із вказаної території ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник».
Отримавши можливість розпорядитися викраденим майном ОСОБА_4 поніс викрадене майно до території колишньої швейної фабрики в АДРЕСА_2 , а саме до гаражу, де продав їх ОСОБА_6 , а грошові кошти витратив на власні потреби.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинивши крадіжку 10 металевих підкладок костильного скріплення та 15 металевих костилів, загальною вагою 49,2 кілограми, заподіяв ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник», згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/1847е від 08.06.2018 року майнових збитків на загальну суму 319 гривень 80 копійок.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_4 повторно вчинив корисливе кримінальне правопорушення за таких обставин.
Так, в середині квітня 2018 року у денний період доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , знаходився на території ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник» в м.Тростянець, по пров.Гаївському, 2 Б, з дозволу директора ОСОБА_5 , де, прибираючи поряд з під`їзною залізничною колією вказаного ПрАТ, побачивши, що біля металевих підкладок костильного скріплення та костилів, що знаходились у вказаній колії, немає сторонніх осіб, у нього знову виник прямий корисливий умисел викрасти ще частину вказаних металевих предметів, яку він міг відразу самостійно винести з території підприємства для подальшого продажу.
Реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , повторно, таємно підійшов до під`їзної залізничної колії вказаного ПрАТ, та з неї повитягував металеві костилі та металеві підкладки костильного скріплення в загальній кількості 9 металевих підкладок костильного скріплення вагою 4,47 кг кожна та 18 металевих костилів вагою 0,3 кг кожен, після чого залишаючись непоміченим для оточуючих, склав їх до мішка, та виніс із вказаної території ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник».
Отримавши можливість розпорядитися викраденим майном ОСОБА_4 поніс викрадене майно до території колишньої швейної фабрики в м.Тростянець по пров. Гаївському, а саме до гаражу, де продав їх ОСОБА_6 , а грошові кошти витратив на власні потреби.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинивши крадіжку 9 металевих підкладок костильного скріплення та 18 металевих костилів, загальною вагою 45,63 кілограми, заподіяв ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник», згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/1847е від 08.06.2018 року майнових збитків на загальну суму 296 гривень 60 копійок.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження підозрюваним ОСОБА_4 та представником потерпілої особи ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду від 26.06.2018 про примирення, за змістом якої сторони погодились щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.ч.1,2 ст.185 КК України, ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік, за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік один місяць. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до положень вказаної угоди представник потерпілої особи цивільного позову не заявляє.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання. Своїми підписами обвинувачений та представник потерпілої особи підтвердили обізнаність з умовами угоди та наслідками її укладення.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, фактичні обставини, викладені у обвинувальному акті не оспорював, просив затвердити угоду, наслідки укладення та невиконання угоди розуміє, угода укладена ним добровільно, без будь-якого тиску, впливу, погроз щодо нього або обіцянок.
Представник потерпілої особи ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про примирення, зазначивши, що претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має, наслідки укладення та невиконання угоди розуміє, угода укладена ним добровільно, без будь-якого тиску, впливу, погроз щодо нього або обіцянок.
Прокурор підтримав позицію обвинуваченого та представника потерпілої особи щодо затвердження угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_4 злочину суд вважає доведеним, а його дії кваліфікує: - за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); - за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також судом з`ясовано, що представник потерпілої особи розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, які згідно ст.12 КК України є злочином невеликої та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працевлаштований, на обліку у психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
До пом`якшуючих покарання обставин, суд, згідно ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.
Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та міри покарання, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого і особі винного. Так, з урахуванням сукупності пом`якшуючих провину обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину - щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, особи винного, який раніше не судимий, з урахуванням майнового стану - не працює, позитивних характеризуючих даних за місцем проживання, суд вважає за можливе призначити, як узгоджено сторонами, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік, за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік один місяць. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком один рік, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.
Також суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 429 грн.
Цивільний позов не пред`являвся. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його застосування. Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 368, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 26 червня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному 26 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142, укладену між представником потерпілої особи ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.185 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання:
-за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік,
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік один місяць.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки на підставі ч.1 ст.76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувати.
Речові докази: одну залізну підкладку костильного скріплення та сім металевих костилів вважати повернутим власнику.
Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 429 грн. (чотириста двадцять дев`ять) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченим, потерпілою особою, прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в ч.3 ст.394 КПК України.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1