Справа № 357/4359/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голодьки Тетіївського району Київської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, проживаючого за рахунок тимчасових джерел заробітків, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:
відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2014 № 58 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_6 , призваного на військову службу під час мобілізації через ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду електрика-дизеліста взводу штабних машин польового вузла зв`язку, а згідно з наказом від 25.03.2015 № 62 (по стройовій частині) його призначено на посаду механіка центру зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 (у період з 01.05.2014 по 30.06.2017 військова частина польова пошта НОМЕР_2 ).

На підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 04.08.2014 № 116 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_6 вибув у додаткову відпустку за сімейними обставинами до місця свого проживання в с. Голодьки Тетіївського району Київської області строком на 10 діб з 4 по 13 серпня 2014 року, з якої повинен був прибути на службу до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 годині 30 хвилин 14.08.2014.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_6 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4

Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_6 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 8 годині 30 хвилин 14.08.2014 не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що дислокується по АДРЕСА_2 , та до 21.03.2018 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

21.03.2018 близько 9 години солдат ОСОБА_6 добровільно прибув до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону, а відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2018 № 94 (по стройовій частині) виключений зі списків особового складу частини та направлений для зарахування на військовий облік до Тетіївського РВК Київської області.

Між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_6 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 04 червня 2018 року укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_6 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчиненому особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до злочину середньої тяжкості, яким шкода завдана лише державним та суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 52, 63 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 04 червня 2018 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_6 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.407 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України , а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1