УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6823/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
підозрюваного: ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 01.06.2018 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 01.06.2018 року задоволено клопотання слідчого Житомирського РВП Житомирського ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у виді тримання під вартою. Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - до 28.07.2018 року включно.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира Житомирської області від 01.06.2018 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою обрати до нього менш суворий запобіжний захід або змінити вказану ухвалу, якою визначити розмір застави при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилається на те, що слідчий суддя в ухвалі необгрунтовано встановив, що ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, оскільки тільки суд своїм вироком стосовного нього може встановити став він на шлях виправлення чи не став. Однак з наявних в матеріалів справи не вбачається переконаність того, що саме ОСОБА_8 вчинив даний злочин. Слідчий суддя під час ухвалення рішення керувався лише припущеннями прокурора та слідчого про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та про обґрунтованість підозри. Копії протоколу допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_10 та протоколу слідчого експерименту з ним не можуть з достатньою впевненістю визначити обґрунтованість підозри. Слідчий судця не врахував факт того, що ОСОБА_8 мешкає в АДРЕСА_1 , що дає можливість обрати останньому менш суворий запобіжний захід - домашній арешт або особисте зобов`язання, тощо. Слідчий суддя не дослідив та не дав оцінку підозрі та іншим матеріалам справи, в яких немає жодних умов для невизначення застави при обранні вказаного вище запобіжного заходу підозрюваному, та, не обґрунтовуючи своє рішення, одним реченням в ухвалі вважає, що на підставі ч. 4 ст. 187 КПК України підстав для застосування застави у кримінальному провадженні відсутні. Тому, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без обов`язкового визначення застави без мотивування своїх доводів та дослідження матеріалів клопотання слідчого - є грубим та істотним порушення слідчим суддею норм процесуального права. Застосування запобіжного заходу в жодному разі не повинно залежати від того, чи визнає підозрюваний, обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення чи не визнає.
В судовому засіданні захисник та підозрюваний апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити. Прокурор проти апеляції заперечив, просив залишити без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах підозрюваного підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, n. 34).
Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(c) навіть не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.
ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі. Підозрюваний неодружений, не працює, неповнолітніх дітей на утримані, тобто не має міцних соціальних зв`язків. Також підозрюваний неодноразово судимий до покарання у виді позбавлення і тому під загрозою тяжкістю покарання підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та неповнолітнього потерпілого у кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків, тому слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України. Слідчим суддею перевірено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення запобіжного заходу для обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи всі обставини провадження та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.
Разом з тим, погоджуючись з висновком слідчого судді про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такий ризик, як можливе знищення або приховання речей, які мають значення для встановлення обставин справи, ним вказано в мотивувальній частині ухвали зайво, оскільки на такий ризик не посилався слідчий в своєму клопотання, та не встановлений такий ризик і в ході розгляду вказаного клопотання в судовому засіданні.
Крім того, обираючи запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не в повному обсязі враховано положення ч.3 ст.183 КПК України, згідно яких слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим кодексом, крім випадків передбачених ч.4 ст.183 КПК України.
При цьому з повідомлення ОСОБА_8 про підозру не вбачається, що кримінальне провадження, в якому він підозрюється, вчинене ним із застосуванням насильства чи погрозою його застосування, а посилання прокурора в підтвердження наявності такої погрози застосування насильства з боку підозрюваного лише на протокол допиту потерпілого, за умови відсутності вказаної кваліфікуючої ознаки в повідомленні про підозру, не може бути взято до уваги судом та бути підставою для незастосування положень ч.3 ст. 183 КПК України .
З огляду на викладене доводи апеляційної скарги з приводу того, що слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначив розміру застави є слушними.
Таким чином апеляційний суд, погоджуючись з рішенням слідчого судді про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає за необхідне застосувати до нього положення ч.3 ст. 183 КПК України та визначити при цьому відповідний розмір застави.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 2 ч.5 даної норми КПК України передбачено визначення розміру застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, враховуючи не дотримання слідчим суддею вимог ст.183 КПК України, ухвала слідчого судді не може залишатися в силі, та на підставі ч.3 ст. 407 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання старшого слідчого слід задовольнити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах, передбачених п.2 ч.5 ст. 182 ККПК України, із врахуванням тяжкості злочину, у вчинення якого підозрюється ОСОБА_8 , його сімейного стану, доходу підозрюваного, та визначенням відповідних зобов`язань підозрюваному у разі внесення такої застави.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 01.06.2018 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.07.2018 року включно.
У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_8 покласти наступні обов`язки:
1)прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом на визначений ним час ;
2)не відлучатися із м.Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання;
4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в кримінальному провадженні.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: