Справа № 484/3699/17
Провадження № 1-кп/484/52/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2018р.

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001904 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жердя Чемеровецького району Хмельницької області, громадянина України, освіта 9 класів, одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

29.05.2014 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст.ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

02.04.2015 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 2, 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

04.06.2015 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 3, ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3, 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, ухвалою Арбузинського райсуду Миколаївської області від 30.06.2017 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 26 днів невідбутого строку покарання

в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В кінці серпня 2017 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_6 прийшов до автомобільного парку № 95 та № 105 військової частини № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою викрадення чужого майна. Перелізши через паркан, вищевказаного автопарку та опинившись на його території, обвинувачений побачив на автостоянці автомобілі марки ЗІЛ-131 та ГАЗ-66 і вирішив здійснити з них крадіжку запчастин.Виконуючи задумане, умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе перешкодити його злочинним намірам, ОСОБА_6 таємно, повторно викрав з автомобілю марки ЗІЛ-131 стартер, вартістю - 5400 грн., та мідну трубку системи гальмування, вартістю 2 400 грн., з автомобілю марки ГАЗ-66 - 25 мідних трубок системи гальмування, загальною вартістю - 40 000 грн. Після цього обвинувачений з місця злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав військовій частині НОМЕР_1 матеріальних збитків на загальну суму 47 800 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена повторно.

Крім того, 19.09.2017 близько 08 години ОСОБА_6 , проходячи повз територію стоянки сільськогосподарської техніки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2011 року належить ОСОБА_7 , вирішив перелізти через паркан на вказану територію з метою викрадення акумуляторних батарей.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію стоянки сільськогосподарської техніки, яка належить ОСОБА_7 , де відразу ж на території поблизу паркану побачив вантажний автомобіль марки «Сканія» державний номерний знак НОМЕР_2 , та вирішив здійснити з нього крадіжку акумуляторних батарей.

Виконуючи задумане, ОСОБА_6 таємно, повторно викрав з вантажного автомобіля марки «Сканія» державний номерний знак НОМЕР_2 акумуляторну батарею марки Champion 150 (А/ч) вартістю 1 200 грн. та акумуляторну батарею марки AUTOJET 140 (А/ч) вартістю 1 100 грн.

Заволодівши чужим майном, ОСОБА_6 покинув територію стоянки сільськогосподарської техніки та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 2 300 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена повторно.

Крім того, 24.09.2017 близько 11:40 год. обинувачений проник через паркан на територію стоянки сільськогосподарської техніки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та яка на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2011 року належить ОСОБА_7 , з метою викрадення чужого майна. Побачивши на стоянці комбайн марки СLAAS, вирішив здійснити з нього крадіжку акумуляторних батарей.

Виконуючи задумане, умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе перешкодити його злочинним намірам, ОСОБА_6 таємно, повторно викрав з комбайну марки СLAAS дві акумуляторні батареї марки Mutlu 100 (А/ч) вартістю 900 грн. кожна.

Після цього обвинувачений з місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 1 800 грн.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена повторно.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину в викрадені майна військової частини НОМЕР_1 не визнав і пояснив, що влітку 2017 року він з дружиною тоді мешкали в селі Грушівка і, повертаючись з рибалки, побачили незнайомого чоловіка, який, вийшовши з лісу, кинув мішок з чимось, пішов далі. Він підійшов до мішка і, заглянувши, побачив мідні трубки, які вирішив здати в металобрухт, для чого мішок заніс по місцю свого мешкання, а потім на його прохання, знайомий відвіз його до приймальника металу, якому він здав мідні трубки. На територію військової частини він не проникав і крадіжку не скоював.

Однак, вина обвинуваченого в скоєнні крадіжки майна В/ч НОМЕР_1 підтверджена наступними доказами.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що 27.08.2017 року, близько 18 годин, він, будучи в караулі по охороні автопарків В/ч НОМЕР_1 , побачив під одним з автомобілів, які зберігаються у вказаних автопарках, якийсь силует. На його оклик, особа вискочила з-під машини і вибігла через дірку в огорожі з автопарку та за огорожу військової частини, яка знаходилась в метрі від огорожі автопарку, далі побігла по лісу, тоді він роздивився, що це чоловік, але бачив його лише зі спини. Потім під машиною, біля якої він помітив крадія, були виявлені обрізки мідних трубок гальмівної системи автомобіля та ножиці для різки металу.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що наскільки він пам`ятає, на початку осені 2017 року, в обідній час, до нього підійшов обвинувачений з дружиною, та попросили відвезти, щоб здати метал. Так як вони мешкали на той час в селі Грушівка, як і він, то він відвіз їх до Цихоні в м. Первомайськ, якому обвинувачений здав якийсь металобрухт, який був в мішку білого кольору, після чого повернулись назад в село Грушівка.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що влітку 2017 року, близько 11 годин, до нього додому приїхав обвинувачений у якого в білому мішку були мідні трубки. Обвинувачений пояснив, що він їх знайшов на горищі у діда і він купив у обвинуваченого ці мідні трубки.

Вказані трубки ОСОБА_10 надав в судовому засіданні для огляду спеціалісту ОСОБА_11 , який надав усну консультацію, що оглянуті ним фрагменти мідних трубок, відносяться до гальмівних систем автомобілів ГАЗ-66 та ЗІЛ-131.

Протоколом огляду місця події від 28.08.2017 року та план-схемою розміщення техніки в парках В/ч НОМЕР_1 підтверджено розміщення в парках вказаної військової частини на зберігання автомобілів марок ГАЗ-66 та ЗІЛ-131, на яких зрізано мідні трубки гальмівної системи, наявність частини зрізаних трубок та ножиць для різки металу, а також отвору в огорожі автопарку.

Довідкою В/ч НОМЕР_1 від 31.08.2017 року підтверджено кількість та вартість викраденого майна.

Оцінивши наведені докази, суд знаходить, що вони співвідносяться між собою, достовірні, а тому вважає доведеним те, що ОСОБА_6 своїми протиправними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше сховище, вчинене повторно.

При цьому, суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_8 в частині його твердження, що обвинувачений не та особа, яка скоїла крадіжку трубок гальмівних систем автомобілів військової частини, так як з його пояснень, які співвідносяться з іншими, прийнятими судом доказами, видно, що особу, яка скоїла викрадення гальмівних трубок автомобілів, він бачив лише зі спини, і тоді як вказана особа тікала між машинами по території автопарку, а потім по лісу між деревами.

Також суд знаходить, що невизнання обвинуваченим вини в скоєні викрадення майна військової частини, є його способом захисту, так як із пояснень свідка ОСОБА_10 видно, що обвинувачений йому пояснив, що мідні трубки знайшов у діда на горищі, а в судовому засіданні, обвинувачений пояснив, що мішок з мідними трубками, які він здав ОСОБА_10 , він знайшов, залишеним невідомим, коло лісу.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в викрадені акумуляторних батарей із території стоянки сільськогосподарської техніки, яка належить ОСОБА_7 , не визнав, і пояснив, що він крадіжку акумуляторних батарей не здійснював.

Однак, вина обвинуваченого в скоєнні крадіжки акумуляторних батарей із території стоянки сільськогосподарської техніки, яка належить ОСОБА_7 , підтверджена наступними доказами.

Із протоколу огляду місця події з таблицею зображень від 27.09.2017 року видно, що на території стоянки сільськогосподарської техніки, власником якої є ОСОБА_7 , з вантажного автомобіля «Сканія» та комбайнів знято акумуляторні батареї, вартість яких підтверджена довідками ФОП ОСОБА_12 .

Із протоколу огляду предметів з таблицею зображень від 05.10.2017 року видно, що на записах камер відеоспостереження, виданих ОСОБА_7 , видно як чоловік, одягнутий в кофту чорного кольору з жовтими полосами, демонтував акумуляторну батарею з автомобіля «Сканія» 19.09.2017 року, а 24.09.2017 року чоловік, одягнутий в кофту з капюшоном синього кольору та з білими написами, зняв акумуляторні батареї з комбайнів.

Вартість викрадених акумуляторних батарей підтверджена довідками ФОП ОСОБА_12 .

Із протоколу огляду предметів з таблицею зображень від 05.10.2017 року видно, що ОСОБА_13 добровільно видав чорну кофту з жовтими полосами.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 пояснив, що восени 2017 року обвинувачений з своєю дружиною близько місяця проживав у нього на квартирі і користувався його речами, в тому числі кофтою чорного кольору з жовтими полосами та кофтою з капюшоном синього кольору та білим написом.

Оцінивши наведені докази, суд знаходить, що вони співвідносяться між собою, достовірні, а тому вважає доведеним те, що ОСОБА_6 своїми протиправними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше сховище, вчинене повторно.

Заперечення свої вини обвинуваченим суд вважає способом захисту.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, вчинення умисних корисливих злочинів в період умовно-дострокового звільнення від покарання, особистість обвинуваченого, раніше неодноразово судимого, що характеризується посередньо, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин не знаходить і вважає, що його виправлення можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

Вказану в обвинувальному акті як обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину повторно, суд виключає, так як це являється кваліфікуючою ознакою.

Ст. 129 ч.1 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Ст. 1166 ч.1 ЦК України передбачає що майнова шкода, завдана діями фізичної особи відшкодовується вказаною особою.

Позов В/ч НОМЕР_1 про відшкодування 47800 грн. заподіяної матеріальної шкоди суд знаходить доведеним зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, і тому підлягаючим задоволенню.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 392-396 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3 КК України і призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.06.2015 року і остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, залишити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Військової частини НОМЕР_1 47800 грн. відшкодування матеріальної шкоди.

На вирок протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом. Суддя: