Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/231/17-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2018 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, не інваліда, не депутата, в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілих: ОСОБА_5
ОСОБА_6
представника потерпілих ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_3
19.03.2017 року, об 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у громадському місці приміщенні амбулаторії с.Білокоровичі, яка відноситься до Комунальної установи «Центру екстренної медичної допомоги», (далі по тексту КУ «ЦЕМД»), розташованого в с.Білокоровичі по вул.Шкільна, 34 Олевського району Житомирської області, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, ігноруючи суспільні правила поведінки, безпричинно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, яке проявилося у відкрито вираженому нехтуванні загальнолюдськими правилами і нормами моралі, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нахабному поводженні, діючи умисно, і на ґрунті раптово виниклого буйства, яке призвело до бійки, в ході якої працівники амбулаторії с.Білокоровичі, які знаходилися при виконанні службових обов`язків отримали тілесні ушкодження, що призвело до тимчасового порушення нормальної діяльності установи, зокрема: ОСОБА_3 , безпричинно з хуліганських мотивів застосував фізичне насильство стосовно потерпілої ОСОБА_6 , яке виразилося в тяганні її за волосся та нанесенні трьох ударів кулаком правої руки стиснутої у кулак в область голови і тулуба, п`яти ударів підошвою своїх черевиків по ногах останньої заподіявши при цьому потерпілій ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді: садна лівого коліна, нижньої третини лівого передпліччя, середньої третини лівої гомілки; синців в середній та нижній третині лівого стегна, верхній третині лівого передпліччя, потиличної ділянки, які могли утворитися не менш як від 6-ти разової дії тупого (тупих) предмету (предметів), які відповідно до висновків судово-медичної експертизи за № 51 від 24.03.2017 року, № 128 від 13.07.2017 року, № 131 від 13.07.2017 року та № 133 від 13.07.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту з медсестрою з приймання викликів та передачі їх виїзним бригадам екстренної медичної допомоги КУ «ЦЕМД» ОСОБА_5 , що виник з приводу зробленого зауваження останньою в адресу ОСОБА_3 , щодо його поведінки, де після чого ОСОБА_3 , не звертаючи на зауваження ОСОБА_5 , діючи умисно, безпричинно з хуліганських мотивів застосував фізичне насильство стосовно потерпілої ОСОБА_5 , яке виразилося в хватанні за її волосся, нанесенні одного удару кулаком правої руки стиснутої у кулак в область голови, від якого остання втратила свідомість і впала на підлогу вкриту кахельною плиткою та 4-х ударів по різним частинам її тіла заподіявши при цьому потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: садна тім`яної ділянки голови, лівого колінного суглобу, 5-го пальця лівої кисті; синця лівого плеча та правої сідниці, що могли утворитися не менш як від 5-ти разової дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмету (предметів), які відповідно до висновків судово-медичної експертизи за № 56 від 30.03.2017 року, № 129 від 13.07.2017 року, № 130 від 13.07.2017 року та № 132 від 13.07.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.296 КК України не визнав. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, ствердивши про те, що він, дійсно 19.03.2017 року, об 20 годині 30 хвилин зайшов до приміщення амбулаторії с.Білокоровичі, яка відноситься до КУ «ЦЕМД», розташованого в с.Білокоровичі по вул.Шкільна, 34 Олевського району Житомирської області, щоб розібратися зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 , з приводу побачення з дитиною та поміряти артеріальний тиск. Там побачив працівників даної установи, зокрема свою колишню дружину ОСОБА_6 , та медпрацівників ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , і водія швидкої ОСОБА_10 , які сиділи за столом і розпивали на його думку алкогольні напої. Він став розбиратися із ОСОБА_6 , та подзвонив по телефону на номери « НОМЕР_3 і 103». Нікому, він тілесних ушкоджень не наносив і громадський порядок не порушував, а навпаки захищався і викручувався від потерпілих, які його били, а саме: ОСОБА_5 , вдарила його по голові, плечах, дряпалася, порвала футболку та вкусила його за палець. Ударів руками стиснутими у кулак нікому не наносив, а лише наносив удари долонею руки. Він відштовхнув від себе ОСОБА_5 , яка відлетіла від нього та впала на підлогу вкриту кахельною плиткою і втратила свідомість, у неї йшла кров. ОСОБА_5 , була непритомною, а затим через хвилин п`ять прийшла до свідомості. Його стали тримати за руки і голосити: «Толя, ОСОБА_11 , що ти робиш», бо на його думку злякалися, що він буде наносити побої ОСОБА_6 . ОСОБА_6 , він не наносив ударів, а лише один раз вдарив ногою по нозі та ймовірно, коли викручувався можливо наніс удари долонею руки. Нормальної діяльності КУ «ЦЕМД» він не порушував і не перешкоджав виїзду автомобіля швидкої медичної допомоги на виклики. Свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.296 КК України не визнає, оскільки це потерпілі винні у всьому, що сталося, а він оборонявся від них. Перед приходом до вказаної амбулаторії алкогольних напоїв не вживав. По приїзду працівників поліції на нього наділи кайданки та доставили до Олевського відділку поліції. Заявлений до нього цивільний позов не визнає. Просить суд виправдати його за ч.1 ст.296 КК України.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 , своєї провини у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, та висунуту захисну версію, його винність у даному кримінальному правопорушенні за викладених вище обставин підтверджується крім частково власне його показами, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, усією сукупністю досліджених під час судового розгляду інших доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності.
Так, потерпіла ОСОБА_5 , у судовому засіданні надала показання підтвердивши фактичні обставини хуліганських дій щодо неї обвинуваченим ОСОБА_3 , і нанесенні їй останнім тілесних ушкоджень за обставин, що наведено у обвинувальному акті та встановлені у судовому засіданні. При цьому вказавши на те, що вона працює медсестрою з приймання викликів та передачі їх виїзним бригадам екстренної медичної допомоги КУ «ЦЕМД», розташованого в с.Білокоровичі по вул.Шкільна, 34 Олевського району Житомирської області. Так, 19.03.2017 року, вона, разом із фельдшером ОСОБА_6 , та водієм автомобіля швидкої допомоги ОСОБА_10 , заступили на чергування в КУ «ЦЕМД». Цього ж дня, об 20.30 годині до амбулаторії КУ «ЦЕМД» у стані алкогольного сп`яніння прийшов ОСОБА_3 , який зайшовши у коридор став вимагати відкрити вхідні двері до диспетчерської КУ «ЦЕМД», а то він них виб`є. Вона змушена була відкрити двері диспетчерської ОСОБА_3 , та попросила не заходити до службового приміщення, однак він її відштовхнув від себе, зайшов до приміщення диспетчерської, де взявши ОСОБА_6 , за волосся, витягнув її у коридор амбулаторії та став наносити останній удари кулаком правої руки стиснутої у кулак в область голови і тулуба та по ногах. Вона і ОСОБА_10 , почали розбороняти них, відтягуючи ОСОБА_3 , від ОСОБА_6 , тримаючи його за руки, а ОСОБА_9 , яка передавала зміну стала голосити: «Толя, Толя, що ти робиш», в свою чергу ОСОБА_3 , пручаючись і рвучись до ОСОБА_6 , схватив її, тобто ОСОБА_5 , за волосся і наніс один удар кулаком правої руки стиснутої у кулак в область голови, від якого вона втратила свідомість і впала на підлогу вкриту кахельною плиткою. До тями вона прийшла у маніпуляційній кімнаті, у неї з голови витікала кров та їй надавав допомогу ОСОБА_12 . В цей час до диспетчерської надходили виклики швидкої, які приймала ОСОБА_9 , і на ці виклики повинна була їхати ОСОБА_6 , однак ОСОБА_3 , не пускав її, а говорив, що він викликав поліцію, перешкоджав виїзду швидкої ставши попереду автомобіля недаючи проїхати, заважаючи роботі зазначеної установи. ОСОБА_3 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, це вона виявила як медпрацівник по його поведінці, координації рухів та запаху алкоголю з ротової порожнини. Щодо відібрання від нього проби крові на дослідження, на вміст алкоголю в його крові ОСОБА_3 , відмовився, проте на другий день 20.03.2017 року прибувши до амбулаторії у нього було відібрано пробу. В усіх присутніх старший фельдшер відібрав проби крові на дослідження на вміст алкоголю в крові. ОСОБА_3 , погрожував, і на даний час погрожує розправою над усіма працівниками КУ «ЦЕМД», і їхніми сім`ями, розбив скло службового автомобіля та ображав всіх працівників установи нецензурною лайкою. Вимірювання артеріального тиску ОСОБА_3 , у будь-кого із прцівників амбулаторії КУ «ЦЕМД» не просив. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_3 , не було, і будь-хто із присутніх в амбулаторії ОСОБА_3 , тілесних ушкоджень не наносив. Вважає, що обвинувачений повинен понести сурове покарання, яке пов`язане з обмеженням волі та у максимальних межах санкції частини статті за якою йому пред`явлено обвинувачення.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , надала суду показання, при цьому вказавши на те, що вона працює фельдшером виїзної бригади екстренної медичної допомоги КУ «ЦЕМД», розташованого в с.Білокоровичі по вул.Шкільна, 34 Олевського району Житомирської області та підтвердила фактичні обставини хуліганських дій щодо неї і ОСОБА_5 , в приміщенні амбулаторії с.Білокоровичі, бвинуваченим ОСОБА_3 , та нанесенні їй і ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , тілесних ушкоджень за обставин, що наведено у обвинувальному акті, і встановлені у судовому засіданні, які є аналогічними показанням потерпілої ОСОБА_5 . Стверджує також про те, що ОСОБА_3 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, це вона виявила як медпрацівник по його поведінці, координації рухів та запаху алкоголю з ротової порожнини. Вимірювання артеріального тиску ОСОБА_3 , у будь-кого із прцівників амбулаторії КУ «ЦЕМД» не просив. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_3 , не було, і будь-хто із присутніх в амбулаторії ОСОБА_3 , тілесних ушкоджень не наносив. Вважає, що обвинувачений повинен понести сурове покарання, яке пов`язане з обмеженням волі та у максимальних межах санкції частини статті за якою йому пред`явлено обвинувачення. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю із підста, які наведені у її позовній заяві та просить суд стягнути із відповідача моральну (немайнову) шкоду, завдану їй внаслідок хуліганських дій ОСОБА_3 , оскільки вона до даного часу не може заспокоїтися від усього пережитого, була в розпачі і жаху, яку вона оцінює в 50 000.00 грн., та стягнути з відповідача понесені витрати на отримання правової допомоги адвоката, збільшивши них у судовому засіданні 26.04.2018 року, додавши додаток № 1 до договору про представництво та надання правової допомоги від 01.08.2017 року до 5000.00 грн. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_3 , не було, і будь-хто із присутніх в амбулаторії ОСОБА_3 , тілесних ушкоджень не наносив.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , засвідчив суду про те, що 19.03.2017 року, він, разом із фельдшером ОСОБА_6 , та медсестрою з приймання викликів (диспетчером) ОСОБА_5 , заступили на чергування в КУ «ЦЕМД», де він працює водієм автомобіля швидкої допомоги. Цього ж дня, об 20.30 годині до амбулаторії КУ «ЦЕМД», у стані алкогольного сп`яніння прийшов ОСОБА_3 , який став вимагати відкрити вхідні двері до диспетчерської КУ «ЦЕМД» а то він них виб`є. ОСОБА_5 , змушена була відкрити двері диспетчерської ОСОБА_3 , та попросила не заходити до службового приміщення, однак він її відштовхнув від себе, зайшов до приміщення диспетчерської, де взявши ОСОБА_6 , за волосся витягнув її у коридор амбулаторії та став наносити останній удари кулаком правої руки стиснутої у кулак в область голови і тулуба та по ногах. Він і ОСОБА_5 , почали розбороняти них, відтягуючи ОСОБА_3 , від ОСОБА_6 , тримаючи його за руки, а ОСОБА_9 , яка передавала зміну стала голосити: «Толя, Толя, що ти робиш». Як саме наніс удар ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 , він непомітив, але бачив, що ОСОБА_5 , лежить без свідомості на підлозі вкритої кахельною плиткою, і з її голови витікала кров. Вони перенесли ОСОБА_5 , до маніпуляційної кімнати, де їй надавав допомогу ОСОБА_12 . В цей час до диспетчерської надходили виклики швидкої, які приймала ОСОБА_9 , і на ці виклики повинен був їхати він та фельдшер ОСОБА_6 , однак ОСОБА_3 , не пускав її та перегородив виїзд автомобіля швидкої, заважав роботі установи. Те, що ОСОБА_3 , перебував у стані алкогольного сп`яніння він відчув по запаху алкоголю із ротової порожнини останнього. Будь-яких тілесних ушкоджень на ОСОБА_3 , не було, і будь-хто із присутніх в амбулаторії ОСОБА_3 , тілесних ушкоджень не наносив. ОСОБА_3 , погрожував розправою над усіма працівниками КУ «ЦЕМД» і їх родинам, у тому числі і його родині та погрожує розправитися над усіма працівниками даної установи по даний час, якщо у суді вони не будуть підтримувати його показання. Розбив скло службового автомобіля та ображав всіх працівників установи нецензурною лайкою. Артеріального тиску вимірювати йому, нікого із присутніх у амбулаторії ОСОБА_3 , не просив.
Свідок ОСОБА_13 , у судовому засіданні надала свідчення суду про те, що вона 19.03.2017 року, біля 21.00 години зайшла до приміщення амбулаторії с.Білокоровичі КУ «ЦЕМД», розташованого в с.Білокоровичі по вул.Шкільна, 34 Олевського району Житомирської області поміряти артеріальний тиск, і в цей час почула голос ОСОБА_3 , який кричав та виражався нецензурною лайкою, однак в чию сторону їй невідомо. При цьому, вона побачила, що у коридорі амбулаторії на підлозі лежить непритомна ОСОБА_5 , а її обличчя все в крові. Вона відразу повідомила про побачене чоловіка ОСОБА_5 , - ОСОБА_14 .
Допитаний свідок ОСОБА_15 , у судовому засіданні засвідчив, що 19.03.2017 року, об 20.30 годині до нього зателефонувала ОСОБА_13 , та повідомила його про те, що в амбулаторії КУ «ЦЕМД» б`ється ОСОБА_3 , на, що він відповів - визивайте поліцію. Затим до нього зателефонував ОСОБА_14 , який також попросив приїхати його до амбулаторії, оскільки ОСОБА_3 , б`ється, а він, тобто ОСОБА_15 , протягом десяти років постійно «покриває» ОСОБА_3 , і зможе заспокоїти останнього. На, що він і йому відмовив та порадив викликати поліцію. Біля 21 години до нього прибіг ОСОБА_3 , у порваній футболці, а із його великого пальця сочилася кров. Він запитав його про те, що сталося на, що ОСОБА_3 , повідомив його, що в амбулаторії розпивають алкогольні напої, при цьому диспетчер швидкої ОСОБА_5 , наділа йому на голову сміттевий бачок, а фельдшер ОСОБА_6 , вкусила його за великий палець. Таким чином він зі слів ОСОБА_3 , дізнався, що останнього побили. Коли він прибув до амбулаторії КУ «ЦЕМД» то у коридорі, на підлозі вкритої кахельною плиткою побачив калюжу крові, і в крові знаходилася сама ОСОБА_5 , якій надавав медичну допомогу ОСОБА_12 , при цьому у приміщенні були також ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 . Фельдшера ОСОБА_6 , та водія швидкої ОСОБА_10 , не було, оскільки вони виїхали на виклики швидкої. Чи перебував ОСОБА_3 , у стані алкогольного сп`яніння він сказати не може так як було темно, 21.00 година ночі, але ОСОБА_3 , біля амбулаторії на лавці випив 0.25 л., горілки і сп`янів. По приїзду поліції до ОСОБА_3 , було застосовано кайданки та доставлено до Олевського ВП.
Свідок ОСОБА_16 , у судовому засіданні надала свідчення суду, при цьому зазначивши, що 19.03.2017 року, у вечірню пору доби, який був час не пам`ятає, до неї зателефонувала її дочка ОСОБА_6 , та повідомила про те, що до амбулаторії прийшов ОСОБА_3 , та побив її і диспетчера ОСОБА_5 . Коли вона приїхала до амбулаторії то побачила свою дочку ОСОБА_6 , у побоях. ОСОБА_5 , була в свідомому стані, проте вся в крові. Як наносив тілесні ушкодження ОСОБА_3 , її дочці та ОСОБА_5 , вона не бачила. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_3 , вона також не бачила, але останній бігав біля амбулаторії непускаючи до середини нікого з пляшкою 0.25 л., горілки у ріці пропонуючи усім вжити алкоголь разом з ним, при цьому вигукував, що його побили.
Свідок ОСОБА_17 , у судовому засіданні надав свідчення про те, що він є сільським головою с.Білокоровичі Олевського району. Так, йому стало відомо від працівників амбулаторії, що 19.03.2017 року, у вечірній час обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння прийшовши до сільської амбулаторії де висловлювався нецензурною лайкою, влаштував бійку та завдав тілесних ушкоджень працівникам амбулаторії ОСОБА_6 , і ОСОБА_5 , що призвело до тимчасового порушення нормальної діяльності даної установи. ОСОБА_3 , є конфліктною особою, конфлікти виникають коли обвинувачений перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Допитана у судовому засіданні, як свідок ОСОБА_18 , надала суду показання стосовно того, що вона працює на посаді слідчого Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області. Так, 19.03.2017 року, об 20.30 годині до Олевського ВП надійшов виклик по номеру «102» із с.Білокоровичі Олевського району, про бешкетування жителя цього ж села, в амбулаторії с.Білокоровичі Олевського району, ОСОБА_3 . Вона в складі оперативної групи Олевського ВП прибули до амбулаторії с.Білокоровичі КУ «ЦЕМД», розташованого в с.Білокоровичі по вул.Шкільна, 34 Олевського району Житомирської області, де в коридорі зазначеної амбулаторії виявили калюжу крові на підлозі вкритої кахельною плиткою, краплі крові на дверях до диспетчерської КУ «ЦЕМД». Медичний одяг працівників амбулаторії: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , і водія швидкої ОСОБА_10 , також був у плямах крові, а із голови ОСОБА_5 , сочилася кров. Із вияснених обставин оперативній групі стало відомо, що ОСОБА_3 , будучи у стані алкогольного сп`яніння намагався увійти до диспетчерської КУ «ЦЕМД», однак диспетчер ОСОБА_5 , попросила не заходити його до службового приміщення, але він відштовхнувши її від себе і зайшовши до приміщення диспетчерської, де взявши ОСОБА_6 , за волосся витягнув її у коридор амбулаторії, став наносити останній удари кулаком правої руки стиснутої у кулак в область голови і тулуба та по ногах. В свою чергу ОСОБА_5 , та ОСОБА_10 , почали боронити ОСОБА_6 , від дій ОСОБА_3 а той пручаючись і рвучись до ОСОБА_6 , схватив ОСОБА_5 , за волосся, наніс один удар кулаком правої руки стиснутої у кулак в область голови, а можливо і металевим совком від якого вона втратила свідомість та впала на підлогу вкриту кахельною плиткою. В ході огляду місця події і навколишньої території, де розташована амбулаторія КУ «ЦЕМД», металевого совка працівниками поліції виявлено не було, а тому вона вважає, що удар в область голови ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , було нанесено саме кулаком правої руки стиснутої у кулак. Будь-яких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_3 , та пошкодженого його одягу оперативною групою виявлено не було. ОСОБА_3 , при прибутті оперативної групи Олевського ВП вів себе неадекватно, був збудженим, кидався на всіх присутніх в тому числі і на працівників поліції, внаслідок чого до ОСОБА_3 , було застосовано кайданки та доставлено до Олевського ВП. Під час затримання ОСОБА_3 , останній заперечував факт побиття ним працівників амбулаторії ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , і перешкоджання роботи установи.
Свідок ОСОБА_9 , у судовому засіданні надала свідчення про те, що вона працює медсестрою-диспетчером екстренної медичної допомоги КУ «ЦЕМД», розташованого в с.Білокоровичі по вул.Шкільна, 34 Олевського району Житомирської області. 19.03.2017 року, вона передала зміну диспетчеру ОСОБА_5 , яка заступила на зміну разом із фельдшером ОСОБА_6 , та водієм автомобіля швидкої допомоги ОСОБА_10 . Цього ж дня, об 20.30 годині до амбулаторії КУ «ЦЕМД», у стані алкогольного сп`яніння прийшов ОСОБА_3 , який став вимагати відкрити вхідні двері до диспетчерської КУ «ЦЕМД», а то він них виб`є. ОСОБА_5 , змушена була відкрити двері диспетчерської ОСОБА_3 , та попросила не заходити до службового приміщення, однак він її відштовхнув від себе, зайшов до приміщення диспетчерської, де взявши ОСОБА_6 , за волосся, витягнув її у коридор амбулаторії та став наносити останній удари кулаком правої руки стиснутої у кулак в область голови і тулуба та по ногах. ОСОБА_10 , і ОСОБА_5 , почали розбороняти них, відтягуючи ОСОБА_3 , від ОСОБА_6 , тримаючи його за руки, а вона стала голосити: «Толя, Толя, що ти робиш». Як саме наніс удар ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 , вона небачила, оскільки перебувала в диспетчерській, але почувши крик на коридорі амбулаторії побачила, що ОСОБА_5 , лежить без свідомості на підлозі вкритої кахельною плиткою, і з її голови витікала кров. Вони перенесли ОСОБА_5 , до маніпуляційної кімнати, де їй надавав допомогу ОСОБА_12 . Після чого бійка припинилася. Стверджує, що ОСОБА_3 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, це вона виявила як медпрацівник по його поведінці, координації рухів та запаху алкоголю з ротової порожнини. Вимірювання артеріального тиску ОСОБА_3 , у будь-кого із прцівників амбулаторії КУ «ЦЕМД» не просив. Будь-яких тілесних ушкоджень на ОСОБА_3 , не було, і будь-хто із присутніх в амбулаторії ОСОБА_3 , тілесних ушкоджень не наносив. ОСОБА_3 , погрожував розправою над усіма працівниками КУ «ЦЕМД» та їх родинами, у тому числі і їй та її дітям. Погрожує такаж і на даний час, якщо у суді вони не будуть підтримувати його показання. Після чого вона поїхала до місця свого проживання.
Свідок ОСОБА_12 , у судовому засіданні надав свідчення про те, що він працює фельдшером медичної допомоги КУ «ЦЕМД», розташованого в с.Білокоровичі по вул.Шкільна, 34 Олевського району Житомирської області. 19.03.2017 року, він перебував на робочому місці. Як саме наносив удари ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 , та потерпілій ОСОБА_6 , він особисто небачив, оскільки перебував у маніпуляційній кімнаті. Стверджує те, що побачив медсестру з приймання викликів та передачі їх виїзним бригадам екстренної медичної допомоги КУ «ЦЕМД» ОСОБА_5 , яка, лежала в коридорі, без свідомості на підлозі вкритої кахельною плиткою, і з її голови витікала кров. Вони перенесли ОСОБА_5 , до маніпуляційної кімнати, де він надавав останній медичну допомогу. Артеріального тиску ОСОБА_3 , він не вимірював. Будь-яких тілесних ушкоджень на ОСОБА_3 , він не бачив, бачив лише порвану футболку на останньому. ОСОБА_3 , погрожував розправою над ним та погрожував його дружині. Погрожує такаж і на даний час, якщо у суді він не буде підтримувати його показання. Чи перебував ОСОБА_3 , у стані алкогольного сп`яніння він підтвердити не може.
З`ясовуючи обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, судом також було досліджено протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, зокрема:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.03.2017 року, згідно до якого прийнято від потерпілої ОСОБА_5 , усну заяву про протиправні, хуліганські дії ОСОБА_3 , які мали місце 19.03.2017 року, об 20.30 годині в приміщенні амбулаторії с.Білокоровичі, яка відноситься до Комунальної установи «Центру екстренної медичної допомоги», (а.с.103-107);
- протокол огляду місця події від 19.03.2017 року та фототаблицю до нього, із яких слідує, що місцем події є приміщенні амбулаторії с.Білокоровичі, яка відноситься до Комунальної установи «Центру екстренної медичної допомоги», який розташований по вул.Шкільна, 34 в с.Білокоровичі Олевського району Житомирської області, де відбулася подія кримінального правопорушення та виявлено на підлозі плями бурого кольору, (а.с.108-112);
- протокол проведення слідчого експерименту від 21.03.2017 року та фототаблицю до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_6 , яка в приміщенні амбулаторії с.Білокоровичі, що відноситься до Комунальної установи «Центру екстренної медичної допомоги», який розташований по вул.Шкільна, 34 в с.Білокоровичі Олевського району Житомирської області, розповіла та показала, як саме, їй і ОСОБА_5 , наносив удари підозрюваний ОСОБА_3 , (а.с.117-121);
- протокол проведення слідчого експерименту від 21.04.2017 року та фототаблицю до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка в приміщенні амбулаторії с.Білокоровичі, що відноситься до Комунальної установи «Центру екстренної медичної допомоги», який розташований по вул.Шкільна, 34 в с.Білокоровичі Олевського району Житомирської області, розповіла та показала, як саме, їй і ОСОБА_6 , наносив удари підозрюваний ОСОБА_3 , (а.с.113-116);
- протокол проведення слідчого експерименту від 21.04.2017 року та фототаблицю до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_10 , який в приміщенні амбулаторії с.Білокоровичі, що відноситься до Комунальної установи «Центру екстренної медичної допомоги», який розташований по вул.Шкільна, 34 в с.Білокоровичі Олевського району Житомирської області, розповів та показав, як саме наносив удари потерпілим ОСОБА_5 , і ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_3 , (а.с.122-125);
- висновки судово-медичної експертизи за № 51 від 24.03.2017 року, № 128 від 13.07.2017 року, № 131 від 13.07.2017 року та № 133 від 13.07.2017 року відповідно до яких у ОСОБА_6 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна лівого коліна, нижньої третини лівого передпліччя, середньої третини лівої гомілки; синців в середній та нижній третині лівого стегна, верхній третині лівого передпліччя, потиличної ділянки, які могли утворитися не менш як від 6-ти разової дії тупого (тупих) предмету (предметів), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я, (а.с.126,128-129,136-139);
- висновки судово-медичної експертизи за № 56 від 30.03.2017 року, № 129 від 13.07.2017 року, № 130 від 13.07.2017 року та № 132 від 13.07.2017 року відповідно до яких у ОСОБА_5 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна тім`яної ділянки голови, лівого колінного суглобу, 5-го пальця лівої кисті; синця лівого плеча та правої сідниці, що могли утворитися не менш як від 5-ти разової дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмету (предметів), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я, (а.с.127,130-135);
- протокол про адміністративне правопорушення від 03.01.2018 року, складеного уповноваженою особою Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирської області стосовно ОСОБА_3 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП України, за вчинення хуліганських дій в приміщенні амбулаторії с.Білокоровичі, яка відноситься до Комунальної установи «Центру екстренної медичної допомоги», який розташований по вул.Шкільна, 34 в с.Білокоровичі Олевського району Житомирської області, що мало місце 02.01.2018 року, об 22 годині 30 хвилин, (а.с.146);
- інші матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , (копію паспорта, характеристики надані з місця проживання, вимогу на судимість, довідки щодо стану здоров`я), (а.с.140-145).
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд оцінює критично, як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення кримінальної відповідальності за фактично вчинене кримінальне правопорушення. Посилання ОСОБА_3 , на те, що він не вчиняв зазначене кримінальне правопорушення, намагаючись перекласти свою провину на інших осіб, тобто на працівників амбулаторії ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 , у вчиненні хуліганства, що свідчить про його нещирість, є надуманими та безпідставними, так як показання потерпілих, свідків наданими ними у судовому засіданні, є достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними, вони узгоджуються з іншими письмовими доказами, які було досліджено у судовому засіданні. А тому, суд обґрунтовано вважає, що вищевикладені покази обвинуваченого ОСОБА_3 , свідчать про те, що він намагається всіляко перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, ввести суд своїми неправдивими показаннями в оману, перекласти свою вину на інших осіб, за допомогою цього уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинений ним злочин невеликої тяжкості, незважаючи на переконливі, численні і об`єктивні докази його винності, вперто відстоює власну надуману версію події, яка була спростована.
Так пунктами 3, 4, 5 Постанови Пленуму ВСУ № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч.1 ст.296 КК України хуліганство це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин вчинення ним кримінально караних дій.
Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Як вбачається з кримінального провадження, доказами дослідженими судом безпосередньо в судовому засіданні, беззаперечно доведено безпричинне та зухвале заподіяння обвинуваченим ОСОБА_3 , легких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , їх заподіяння саме з хуліганських мотивів, грубе порушення ОСОБА_3 , громадського порядку, яке супроводжувалось особливою зухвалістю насильством із заподіянням працівникам-потерпілим ОСОБА_5 , і ОСОБА_6 , тілесних ушкоджень у громадському місці приміщенні амбулаторії с.Білокоровичі, яка відноситься до Комунальної установи «Центру екстренної медичної допомоги», що призвело до тимчасового порушення нормальної діяльності установи. Зокрема це підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_12 .
Суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_3 , та його захисника про відсутність доказів на підтвердження винуватості і недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, оскільки їх доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а навпаки спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_5 , і ОСОБА_6 , свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_12 , висновками судово-медичних експертиз, інших письмових доказів, що наведені вище, оціненими судом в їх сукупності.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , - адвоката ОСОБА_8 , щодо визнання висновків судово-медичних експертиз №№51, 56, 128, 129, 130, 131, 133, та протоколи проведення слідчого експерименту за участю потерпілих ОСОБА_5 , і ОСОБА_6 , які проведені старшим слідчим СВ Олевського ВП ОСОБА_18 , недопустимим доказом на думку суду є безпідставним, оскільки експертизи за №№128, 129, 130, 131, 132 та 133 проводились 13.07.2017 року судово-медичним експертом на підставі постанови слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_19 . А лише дві експертизи за №№51, 56, що проводились 24.03.2017 та 30.03.2017 року судово-медичним експертом на підставі постанови старшого слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_18 , які проводилися на початковій стадії досудового розслідування і в сукупності з експертизами за №№128, 129, 130, 131, 132 та 133, які проведено 13.07.2017 року та протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_5 , і ОСОБА_6 , які проведені старшим слідчим СВ Олевського ВП ОСОБА_18 , мають доказову базу, та проведені уповноваженими на те посадовими особами органу досудового розслідування, (Постанова начальника СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_20 , «Про доручення проведення досудового розслідування кримінального провадження групі слідчих» від 20.03.2017 року).
Суд вважає, що підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, не встановлено.
Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Таким чином, суд, керуючись ч.1 ст.94 КПК України, дослідивши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст.296 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є невеликої тяжкості, вчинене проти громадського порядку та моральності, що виразилося у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.6 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що відповідно до ч.2 ст.67 КК України суд, установивши наявність зазначених у пунктах 2, 6, 7, 9, 10, 12 ч.1 цієї статті обтяжуючих обставин, зобов`язаний навести їх у вироку та врахувати при призначенні покарання. Обставини, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5, 8, 11, 13 ч.1 ст.67 КК України, суд залежно від конкретних обставин справи (зокрема, за відсутності зв`язку якоїсь із названих у цих пунктах обставин зі злочином) вправі не визнати обтяжуючими, навівши у вироку відповідні мотиви.
Як зазначено у обвинувальному акті (а.с.5), органом досудового розслудування СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області було встановлено обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підпадає під п.13 ч.1 ст.67 КК України, як обставина, яка обтяжує покарання.
Таку обставину, суд вважає встановленою у судовому засіданні, оскільки, вона пов`язана із вчиненим злочином, обумовлювала його вчинення, спровокувала та сприяла його вчиненню, що підтверджується показами потерпілих, всіх свідків, зокрема свідків, які є медичними працівниками, а саме: потерпілою ОСОБА_5 , - медсестра-диспетчер; потерпілою ОСОБА_6 , - фельдшер; свідком ОСОБА_9 , - медсестра-диспетчер, та свідченнями сільського голови с.Білокоровичі Олевського району ОСОБА_17 , який засвідчив про те, що ОСОБА_3 , є конфліктною особою, і конфлікти виникають саме коли обвинувачений перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення ним нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
По кримінальному провадженню заявлено цивільний позов ОСОБА_6 , у порядку ст.128 КПК України до обвинуваченого-відповідача ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яка просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , на її користь понесену внаслідок протиправних дій обвинуваченого моральну шкоду в сумі 50 000.00 грн., та понесені витрати на отримання правової допомоги адвоката в сумі 5000.00 грн.
Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Однак позов ОСОБА_6 , про відшкодування моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки позивачем не було сплачено судовий збір за вказану вимогу і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк та/або не подав до суду відповідних документів, які звільняють позивача від цього обов`язку.
Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст.2, 7-11, 94, 95, 61, 62, 127-129, 314-318, 337, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50, 51, 61, 65-67, ч.1 ст.296 КК України, ст.ст. 16, 23 ЦК України та Законом України «Про судовий збір» і п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , за даним вироком суду рахувати з дня фактичного затримання.
Цивільний позов потерпілої позивача ОСОБА_6 , залишити без розгляду та роз`яснити позивачу про те, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1