АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1178/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №646/4655/ 18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
власника майна - ОСОБА_7 ,
представника власника майна - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року, якою частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000757 від 05.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000757 від 05.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме : грошові кошти купюрами по 200 гривень, серед яких купюри серії ЗЄ №2554669 і серії УА №6884035 та купюру номіналом 500 гривень серії СЖ №0972344.

В іншій частині клопотання відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні клопотанні та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт в межах кримінального провадження № 0000757 від 05.07.2018.

В обґрунтування скарги прокурор зазначив, що дії ОСОБА_9 підпадають під кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк до десяти років та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України віднесена до категорії тяжких злочинів. ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Вилучені під час обшуку речі і документи, відповідають ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України та є доказом злочину. Тому вони є речовими доказами відповідно до постанови від 19.07.2018 про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, а саме грошових коштів: купюр номіналом 200 грн. та номіналом 500 грн., які заздалегідь ідентифіковані. Встановлено, що все вилучене при обшуках майно має пряме відношення до обставин, які досліджуються у кримінальному провадженні. У подальшому зазначені грошові кошти будуть оглянуті та вивчені, їм буде надана оцінка. На теперішній час підготовлене клопотання для призначення дактилоскопічної експертизи вказаних грошових коштів. Для збереження усіх слідів та відбитків на вилучених грошових коштах цілісність пакетів, у які вони поміщені, не порушувалась, у зв`язку з цим їх огляд не проводився. Питання про приєднання їх до кримінального провадження у якості речових доказів буде вирішено після проведення вказаної експертизи. Оскільки вказане майно містить ознаки речових доказів, з метою збереження їх, досягнення цілей кримінального провадження вважає необхідним накласти арешт на нього.

Вислухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, прокурора, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000757 від 05.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме : грошові кошти купюрами по 200 гривень, серед яких купюри серії ЗЄ №2554669 і серії УА №6884035 та купюру номіналом 500 гривень серії СЖ №0972344.

В іншій частині клопотання відмовлено.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання в частині накладення арешту на грошові купюрами по 200 гривень, серед яких купюри серії ЗЄ №2554669 і серії УА №6884035 та купюру номіналом 500 гривень серії СЖ №0972344, суд першої інстанції таке рішення мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено, що зазначені в клопотанні грошові кошти визнані речовими доказами і тому це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Підстав для задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на інші грошові кошти, слідчим не доведено. Мета застосування арешту не обґрунтована та не підтверджена. Вказане майно не визнано речовими доказами, доказів на підтвердження прямого відношення вказаних грошових коштів до обставин, що досліджуються у даному кримінальному провадженні клопотання не представлено. В судовому засіданні стороною захисту були надані докази на підтвердження належності даних грошових коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав накладення арешту на інші грошові кошти. Слідчим у клопотанні, не доведені правові підстави для арешту майна, можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення даного кримінального провадження, а матеріали клопотання не містять нових достатніх фактичних даних на підтвердження доводів слідчого щодо мети накладання арешту.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В клопотанні слідчий зазначає, що майно, на яке необхідно накласти арешт може зберігати сліди злочину та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, проте доказів на підтвердження цих припущень до матеріалів клопотанні не додав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Однак прокурором, як в судовому засіданні суду першої інстанції так і в засіданні апеляційного суду не доведено існування таких обставин, а клопотання в цій частині не відповідає вищезазначеним нормам закону.

Прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб та не доведено значення вилучення майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказ у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні.

Оскільки слідчим не доведена можливість використання тимчасово вилучено майна як доказу та для забезпечення у кримінальному, а матеріали клопотання не містять нових достатніх фактичних даних на підтвердження доводів слідчого щодо мети накладання арешту, то слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні клопотання слідчого про арешт іншої частини майна необхідно відмовити. За наведених вище обставин судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора оскільки вони не спростовують висновки ухвали слідчого судді і не підтвердженні належними доказами.

В засіданні як районного суду, так і апеляційного суду стороною захисту надані докази належності грошових коштів не підозрюваному, а іншим особам. З наданих доказів видно, що родичі підозрюваного отримували грошові кошти, як заробітну плату, пенсію і мали змогу заощадити кошти.

Посилання у скарзі на необхідність з`ясування питання про наявність на коштах відбитків пальців підозрюваного не свідчить про необхідність накладання арешту. Навіть при встановленні вказаних обставин факт придбання підозрюваним цих коштів протиправним шляхом необхідно доказати усіма доказами в сукупності, оскільки відбитки могли мати місце і на грошових коштах у вигляді заробітної плати, і за інших правомірних обставин.

Доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи клопотання слідчого, які були належним чином досліджені слідчим суддею та цим доводам дана належна оцінка.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для скасування або зміни ухвали слідчого судді, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні відділу процесуального керівництва управлінн6я процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Головуючий-

Судді-