Справа № 496/2609/18
Провадження № 1-кп/496/326/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Відповідно до ухвали суду від 29 серпня 2018 року строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 28 жовтня 2018 року, що припадає на день тижня неділя.

Отже у судовому засіданні відповідно до норм ст. 331 КПК України судом на обговорення учасників судового розгляду було поставлене питання, щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор у судовому засіданні зазначив про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у зв`язку з тим що ризики, які враховувалася при продовженні строку не відпали та досі існують. Так посилався на ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків.

Захисник надав до суду клопотання в якому просить змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт. Обґрунтовує клопотання, тим що обвинувачений за місце реєстрації характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, коли обвинувачений дізнався що його розшукує поліція сам з`явився до поліції, та в ході судового розслідування допомагав слідству.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та запевняв суд, що не має наміру переховуватися від слідства.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася але надала заяву про проведення судового засідання без її участі та вважала доцільним продовжити запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, рішенням ЄСПЛ у справі «Орловський проти України», засудженого за вчиненого ряду особливо тяжких злочинів, було встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції - право на судовий розгляд протягом розумного строку або на звільнення під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії» ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; «Бегчіев проти Молдови» - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа «Ньюмейстер проти Австрії» - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; «Ідалов проти Росії», «Гаріцкі проти Польщі», «Храіді проти Німеччини», «Іліжков проти Болгарії» - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.

Таким чином, вивчивши надане захисником клопотання, вислухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності всі обставини справи, суд враховує, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, однак в той же час, також враховує і той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання згідно наданої характеристики, за місцем проживання характеризується позитивно, певний час мав постійне місце працевлаштування про свідчать записи у трудовій книжці (копії наявні), раніше не судимий, тобто зазначені обставини свідчать про міцні соціальні зв`язки.

Також судом враховується, що стороною обвинувачення належним чином на даний час не доведено наявності таких ризиків, передбачених чинним законодавством, щоб обумовлювали продовження строку застосування виняткового та самого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про можливість зміни запобіжного заходу обраного у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладеними на нього обов`язками, передбаченим статтею 181 КПК України, строком на 2 місяці.

Згідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на зазначенні обґрунтування, клопотання захисника підлягає задоволенню, а доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 відсутня.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 177,178,181, 184, 193, 196, 203, 331, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово; спілкуватися із потерпілою та свідками по матеріалам кримінального провадження.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 прибувати до суду за першим викликом слідчого, прокурора та суду.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк цілодобового домашнього арешту - 60 днів, з 26 жовтня 2018 р. до 24 грудня 2018 року, включно.

Негайно звільнити обвинуваченого, ОСОБА_5 з - під варти в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем мешкання обвинуваченого.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.

Органом національної поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Копію ухвали суду вручити обвинуваченому та прокурору після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1