Ухвала
Іменем України
06 червня 2018 року

м. Київ
справа № 748/649/17

провадження № 51-6520 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року,
встановив:
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2017 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, частиною 3 статті 185 КК на 4 роки позбавлення волі, за частиною 1 статті 309 КК на 2 роки позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до частини 4 статті 70 КК ОСОБА_4 до призначеного покарання приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2017 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців.
Залишено незмінним запобіжний захід - утримання під вартою до набрання вироком законної сили та зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за правилами частини 5 статті 72 КК з 12 січня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в подальшому зарахування строку попереднього ув`язнення здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання з 12 січня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2017 року в частині за засудження ОСОБА_4 за частиною 1 статті 309 КК скасовано, а кримінальне провадження в цій частині закрито. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженою за частиною 2 статті 185 КК на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, за частиною 3 статті 185 КК на 4 роки позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до частини 4 статті 70 КК шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2017 року ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців.
В решті вирок суду залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги засудженої вбачається, що вона не погоджується з постановленими щодо неї судовими рішеннями. Просить пом`якшити призначене їй покарання, застосувавши статтю 69 КК.
Перевіривши касаційну скаргу засудженої на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
В той час, як у частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Зокрема, у мотивувальній частині касаційної скарги засуджена вказує на неправильну кваліфікацію її дій, при цьому не наводить доводів такої позиції з урахуванням змісту судових рішень та прохальної частини касаційної скарги в якій вона просить пом`якшити призначене їй покарання шляхом застосування статті 69 КК, також без належних мотивувань її застосування.
Тобто, у касаційній скарзі засуджена має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Однак вимоги засудженої викладені не у відповідності до статті 436 КПК.

Звертаємо увагу засудженої і на те, що її касаційна скарга адресована до Верховного Суду України, в той час, коли відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Таким чином, недодержання засудженою вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3