печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2018 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за №0000983 від 13.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 303 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 303, ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

29.11.2017 року до Печерського районного суду м. Києва від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000983 від 13.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 303 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 303, ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України.

04.12.2017 року вказане провадження призначено до підготовчого судового засідання.

В підготовче судове засідання, призначене на 11.12.2017, 21.02.2018, 20.03.2018, 05.06.2018 потерпілі не з`явилися, про причину своєї неявки не повідомили.

В підготовчому судовому засіданні 05.06.2018 прокурори просили призначити обвинувальний акт до розгляду, вважали, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а справа підсудна Печерському районному суду м. Києва.

Захисники ОСОБА_11 вважали, що акт містить незначні недоліки, які не перешкоджають призначенню його до розгляду. Подали скарги на постанови прокурора про визначення групи прокурорів від 31.03.2017, 10.04.2017, 28.04.2017, 13.05.2017, які були прийняті заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_16 , та на рішення від 01.08.2017, 02.08.2017, які були прийняті заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_17 . Крім того, письмово через канцелярію суду надійшла скарга на рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання від 15.09.2017 про визначення підслідності у кримінальному провадженні.

Захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 підтримали позицію захисників ОСОБА_11 , скарги вважали такими, що підлягають до задоволення.

Захисник ОСОБА_14 звернувся до суду з клопотанням про затвердження угоди про визнання винуватості, яка була укладена між його підзахисним та прокурором ОСОБА_4 .

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 підтримали думки своїх захисників.

Обвинувачений ОСОБА_12 в підготовчому судовому засіданні заявив відмову від захисника ОСОБА_10 , щодо затвердження уголи про визнання винуватості та призначення справи до судового розгляду підтримав позицію захисників.

Захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 заперечували проти затвердження угоди, яка була укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_14 з підстав того, що вказана угода порушує право на захист їхніх підзахисних, оскільки містить недвозначні твердження про їх винуватість у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень. Обвинувачені підтримали думку захисників.

Прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з клопотанням про виділення матеріалів відносно обвинуваченого ОСОБА_14 не зверталися, клопотання захисника ОСОБА_14 про затвердження угоди про визнання винуватості підтримали.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, угоду про визнання винуватості, скарги приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч. 8 ст. 469 КПК України у разі якщо кримінальне провадження здійснюється щодо кількох осіб, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма підозрюваними чи обвинуваченими, угода може бути укладена з одним (кількома) з підозрюваних чи обвинувачених. Кримінальне провадження щодо особи (осіб), з якими досягнуто згоди, підлягає виділенню в окреме провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи зміст угоди, в якій викладений текст відповідно до обвинувального акту, який вручений ОСОБА_14 , думку інших учасників судового провадження, прокурора, який не клопотав про виділення матеріалів відносно обвинуваченого ОСОБА_14 в окреме провадження, вважаю що підстав для затвердження угоди немає.

Так, згідно тексту угоди окрім беззастережного визнання винуватості ОСОБА_14 міститься посилання на вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , які не є стороною вказаної угоди. Суд погоджується з тим, що в разі затвердження такої угоди буде порушено право інших обвинувачених на захист.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про не можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_14 та про необхідність, відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України вирішення питання щодо розгляду провадження в загальному порядку.

Так, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п.1 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті має бути зазначено найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер. Відповідно до п.1 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту долучається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Аналізуючи зміст направленого на адресу суду обвинувального акту, суд приходить до висновку, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме порушено п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки за зазначеною в обвинувальному акті адресою місця проживання потерпілі ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 судові повідомлення не отримують, на виклики до суду не з`являються, що свідчить про відсутність відомостей про місце проживання потерпілих в обвинувальному акті.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо.

Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено національним законодавством в тому числі і рішеннями Європейського суду з прав людини.

Однак вказаних вимог слідчим, який складав обвинувальний акт, дотримано не було. В формулюванні обвинувачення ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 303 КК України слідчий вказує вчинення злочину останнім в складі організованої групи та інкримінує вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України. По другому епізоду, який інкримінований ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 303 КК України, слідчий формулює обвинувачення таким чином, що неможливо встановити у вчиненні якого ж злочину обвинувачується ОСОБА_11 , оскільки в формулюванні обвинувачення наявне посилання на вчинення злочину організованою групою осіб, однак ч. 2 ст. 303 КК України такої кваліфікованої ознаки злочину не містить. Окрім того за змістом сформованого обвинуваченнявоно відповідає ч. 2 ст. 302 КК України. Тобто, вказаний обвинувальний акт містить істотні суперечності, що перешкоджають призначенню його до судового розгляду.

Формулюючи обвинувачення за ч. 3 ст. 303 КК України ОСОБА_12 слідчий інкримінує останньому вчинення злочину в складі організованої групи. Формулюючи обвинувачення за ч. 2 ст. 146 КК України, ч. 2 ст. 187 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України слідчий не вказав форму вини, мотив і мету вчинення вказаних кримінальних правопорушень. Крім того, виникають суперечності між інкримінованими ОСОБА_12 епізодами. Так, формулюючи обвинувачення за ч. 3 ст. 303 КК України слідчий інкримінує останньому вчинення злочину в складі організованої групи, формулюючи обвинувачення за ч. 2 ст. 146 КК України, ч. 2 ст. 187 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України слідчий вказує на вчинення злочину в складі групи осіб. Тобто неможливо встановити форму співучасті обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому дій з врахуванням тверджень в обвинувальному акті про належність ОСОБА_12 до організованої групи осіб, які вчиняли кримінальні правопорушення.

Формулюючи обвинувачення ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 146 КК України слідчий не конкретизував час вчинення злочину, обмежившись вказівкою липень 2016 року, що свідчить про не конкретність обвинувачення. В іншій частині обвинувачення щодо цієї ж події, але з іншою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_13 (ч. 2 ст. 186 КК України), слідчий вказує на час вчинення злочину наступним чином приблизно в кінці липня 2016 року. Таким чином, висунуте ОСОБА_13 обвинувачення є не конкретним та містить суттєві недоліки, що унеможливлюють призначення справи до розгляду.

Формулюючи обвинувачення ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 146 КК України слідчий вказує переслідуючи мету, направлену на усунення конкурентів у незаконній діяльності, здійснювали напали на конкурентів... та інкримінує ОСОБА_15 вчинення злочину в складі групи осіб. В той же час вчинення первісного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України, слідчий інкримінує в складі організованої групи. Таким чином, залишається незрозумілою форма співучасті ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих йому дій. Формулюючи обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України слідчий вказує на те, що до потерпілої ОСОБА_19 було застосоване насильство та погроза застосування насильства, що по суті виключає одне одного. Залишається незрозумілим чи погрожував ОСОБА_15 потерпілій чи застосовував до неї насильство. Крім того, в описовій частині вказаного епізоду незрозуміло в в кого саме виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Вказані обставини свідчать про не конкретність обвинувачення висунутого ОСОБА_15 .

Формулюючи обвинувачення ОСОБА_14 слідчий вказав, що останній вчинив аналогічні дії як і ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . Враховуючи, що кримінальна відповідальність має індивідуальний характер, не зрозуміло від якого саме обвинувачення ОСОБА_14 слід захищатися.

Вказані недоліки як кожен окремо, так і в своїй сукупності свідчать про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних недоліків.

Розглядаючи скарги захисника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 на рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотань про визначення підслідності та скарг на визначення групи прокурорів суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 315 КПК України суд вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Відповідно до ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Таким чином, скарги подані захисником ОСОБА_11 можуть бути предметом розгляду під час підготовчого судового засідання. Разом з тим, враховуючи, що обвинувальний акт не призначається до розгляду і повертається прокурору, суд вважає за неможливе розгляд вказаних скарг по суті, оскільки це може створити преюдицію під час розгляду справи після повернення обвинувального акту до суду. КПК України не містить чітко регламентованих положень, щодо порядку та способу вирішення вказаного роду скарг, а тому суд керуючись загальними засадами кримінального судочинства вважає, що їх слід повернути заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314-316, 369 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У затвердженні угоди від 05.06.2018 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_14 відмовити.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 303 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 303, ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 7.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали буде проголошено 08.06.2018 року о 09.00 год.

Суддя ОСОБА_1