Справа № 203/1648/18
Провадження № 1-кп/0203/386/2018
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2018 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000118 від 06.04.2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, проходить службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ЗСУ України, раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 у вересні 2017 року знаходячись у зоні антитерористичної операції на землі в лісі біля м.Авдіївка Донецької області знайшов ніж у чохлі, та реалізуючи свій злочинний умисел, поклав знайдений ним ніж у чохлі до свого рюкзака, після чого став умисно без передбаченого законом дозволу носити його при собі, маючи можливість його застосувати. 05.04.2018 року, о 18 год. 45 хв., маючи при собі рюкзак з вказаним ножем у чохлі, знаходився на залізничному вокзалі станції Дніпро-Головний, розташованого за адресою: м.Дніпро, Центральний район, площа Вокзальна 11, де у залі очікування підвищеного комфорту залізничного вокзалу під час перевірки працівниками поліції документів, що посвідчують його особу, на запитання, чи має він при собі предмети, обіг яких заборонений, повідомив, що має при собі ніж у чохлі, який погодився видати. Під час огляду з 19.05 до 19.30 ОСОБА_4 добровільно видав ніж у чохлі, який є холодною зброєю та відноситься до колюче-ріжучої дії мисливським ножем загального призначення «1388А», виготовленим промисловим способом під торговою маркою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який він носив при собі без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду пояснив, що у вересні 2017 року перебуваючи у зоні антитерористичної операції на землі в лісі біля м. Авдіївка Донецької області знайшов ніж у чохлі, який він підняв та поклав до рюкзаку, став носити при собі. 05.04.2018 року, прибув на залізний вокзал станції Дніпро-Головний, де у залі очікування до нього підійшли співробітники поліції з метою перевірки документів, та на запитання чи має від при собі заборонені предмети повідомив про ніж, який знаходиться в рюкзаку, який добровільно видав. В скоєному кається.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті і в матеріалах кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України, як носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, характеризується позитивно, щиро покаявся у скоєному.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяння, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.263 КК України, а саме у вигляді штрафу, вважає, що таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Судові витрати в розмірі 1144 гривень за проведення судової експертизи, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, і призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.

Речовий доказ: ніж в чохлі, який зберігається в камері зберігання речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні.

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1