Справа № 464/5735/18
пр.№ 1-кс/464/2308/18
У Х В А Л А

12 жовтня 2018 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоноград Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, без постійного місця реєстрації та проживання, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у с т а н о в и в :

слідчий Сихівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із заступником керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0002761. Покликається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст.186 КК України. Враховуючи особу підозрюваного та обставини вчинення ним злочинних дій, останній зможе: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний проти клопотання заперечив, та зазначив, що жодного злочину не вчиняв. Захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечила. Просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 04 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002761, в якому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Клопотанням із доданими документами з достатньою на даній стадії кримінального провадження повнотою підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 даних кримінальних правопорушень. Вказане підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.09.2018, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 13.09.2018, протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_10 від 13.09.2018, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_10 від 06.10.2018, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.09.2018, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 13.09.2018, протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_12 від 16.09.2018, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_12 від 06.10.2018, які є достатніми на даному етапі кримінального провадження для визнання підозри обґрунтованою. Будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Крім того, при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст.9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не одружений, не працює, не має зареєстрованого місця проживання як у м.Львові так і на території Львівської області, раніше не судимий.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми Кримінального процесуального кодексу України, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 слідчий суддя враховує: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, його вік, стан здоров`я, сімейний (не одружений) та майновий стан (не працює), що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу та постійної зайнятості, підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення середньої тяжкості та тяжкого кримінального правопорушення (ст.12 КК України) проти власності, відсутність зареєстрованого місця проживання, вагомість наведених доказів про вчинення підозрюваним таких злочинів, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в сукупності є всі підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчиняти інше кримінальне правопорушення.

За наведених вище обставин інший, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної небезпеки, більш м`який запобіжний захід, застосований бути не може; саме такий запобіжний захід сприятиме забезпеченню виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням викладеного та зважаючи на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в цій частині слід задоволити. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, наявні по справі реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи підозрюваного. Так, з урахуванням обставин справи, вчинення умисного злочину середньої тяжкості та умисного тяжкого злочину, такі запобіжні заходи як домашній арешт, застава, особиста порука і особисте зобов`язання не забезпечать його належної поведінки.

Доказів неможливості за станом здоров`я перебувати в місцях ув`язнення не надано.

Доводи захисника щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, оцінені слідчим суддею у сукупності із іншими обставинами, однак наведені дані не є достатніми для переконання щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі вимог ч.1 ст.197 КПК України, з урахуванням стадії досудового розслідування, строк тримання під вартою визначається до 60 днів.

Разом з тим, при обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, вважає за необхідне визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним в ст. 177 КПК України.

Враховуючи зазначені вище ризики, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного, слід визначити розмір застави, яка в повній мірі буде забезпечувати виконання покладених на нього обов`язків у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52860 грн., а не як просить орган досудового розслідування у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 необхідно покласти наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Крім цього, слід визначити строк дії ухвали шістдесят днів з моменту затримання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 193, 197, 309, 369-372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Закінчення дії даної ухвали про обрання запобіжного заходу 10 грудня 2018 року включно.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним в ст. 177 КПК України, в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52860 грн.

Підозрюваний або заставодавець /фізична або юридична особа/ мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

У разі невиконання даних обов`язків, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарання (№19)».

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, особою, що перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення їй ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1