Овруцький районний суд Житомирської області

Справа № 286/954/18
пр. № 1-КП/286/102/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Овручі кримінальне провадження № 1КП/286/102/18 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000149 від 10.03.2018 року та надійшло 29.03.2018 року з Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та зареєстрованого в

АДРЕСА_1 , жителя

АДРЕСА_2 , українця,

громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого,

маючого на утриманні неповнолітню дитину, 2013 року народження,

не працюючого, потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи,

4 категорії, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого

ст. 296 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2018 року, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля кафе «Львівський затишок», що розташоване по вул. Тараса Шевченка в м. Овручі Житомирської області, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вираженою в заподіянні тілесних ушкоджень, використовуючи малозначний привід, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, у присутності інших осіб, безпричинно наніс раніше незнайомому ОСОБА_5 удар кулаком правої руки в область лівої частини голови.

В результаті своїх хуліганських дій, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: синця по зовнішній та задній поверхнях лівої та середньої частин лівої вушної раковини, дрібного садна лівої вушної раковини в ділянці антикозелка, посттравматичного лівобічного отиту, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що 09.03.2018 року, близько 22 години він разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 йшли додому. Проходячи по вул. Тараса Шевченка, вони вирішили зайти до кафе «Львівський затишок», щоб попити кави. Зайшовши туди, він замовив дві кави, розрахувавшись та взявши каву до рук почав виходити з приміщення кафе. В цей час збоку, біля барної стійки стояли невідомі йому молоді люди, дівчата і хлопці. Один із цих хлопців підбив йому руку і кава вилилась йому на кофту.

Він відразу після цього, звернувся до цього хлопця, з цього приводу, а той відповів йому, що він сам розлив на себе каву. Під час розмови він спитав у того, хто він такий, на що той йому повідомив, що він офіціант та почав їх виганяти з приміщення кафе. Він запропонував тому вийти з ними на вулицю та поговорити, однак той відмовився. Після цього вони вийшли на вулицю та почали чекати на офіціанта, щоб з`ясувати із ним відносини. Через декілька хвилин той вийшов на вулицю із трьома іншими хлопцями. В ході розмови між ними виникла штовханина та тяганина, під час якої вони падали на сніг. Однак, майже відразу вони всі заспокоїлись і він разом із ОСОБА_7 відійшов в сторону. Через декілька хвилин, коли вказані хлопці та дівчата, які із ними були, стояли біля входу в парк, збоку від кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вони знову підійшли до них. Він в свою чергу наніс зазначеному офіціанту удар кулаком правої руки в ліве вухо. ОСОБА_7 також в цей час з`ясовував із кимось із хлопців відносини і в ході цього також наносив удари, і звісно отримував. Що там відбувалось він не звернув уваги. Після цього також між ними виникла штовханина та суперечка в ході якої вони з`ясовували стосунки. В подальшому, через деякий час приїхали працівники поліції, із якими він проїхав до Овруцького ВП для з`ясування обставин, а ОСОБА_8 пішов додому. Він був тоді у тверезому стані. Вину визнає повністю, щиро кається. Просить суворо не карати.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується показами в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 09.03.2018 року він був вихідний, а в кафе працювала його колега ОСОБА_9 . З нею також працювала прибиральниця ОСОБА_10 та стажер ОСОБА_11 .

Цього ж дня, близько 21 години він разом зі своєю рідною сестрою ОСОБА_12 , 1991 р.н., та своїм другом ОСОБА_13 , прийшли в кафе, щоб випити кави та поспілкуватись із ОСОБА_9 .

Прийшовши туди, вони увесь час сиділи за бар-стійкою та спілкувались із ОСОБА_14 . В подальшому близько 21 години 30 хвилин до кафе зайшло двоє незнайомих йому хлопців, які придбали каву та вийшли на вулицю. В подальшому, вони при спілкуванні називали один одного по іменах ОСОБА_7 та ОСОБА_15 . Взявши каву, ОСОБА_15 пролив її на себе. Придбавши ще одну каву, вказані хлопці вийшли на вулицю та стояли біля вхідних дверей. Через деякий час, ближче до 22 години, коли кафе зачинялося і відвідувачі вже його намагалися залишити, то вказані хлопці знову зайшли і придбали кави. При цьому, ОСОБА_14 сказала їм, що кафе зачиняється і товари відпускатись не будуть. Ці хлопці знову вийшли на вулицю, однак через короткий проміжок часу один із них, на ім`я ОСОБА_15 , повернувся та попросив ще кави. ОСОБА_14 йому відмовила, оскільки апарати по її приготуванню вже були вимкнені. При цьому вона знову наголосила йому, що кафе зачиняється і вже не працює. Однак, він не реагував на її слова і, побачивши холодильник, почав просити продати йому морозиво. ОСОБА_14 відмовила, мотивувавши це тим, що воно не продається взагалі, оскільки пройшов термін його придатності. Всупереч її словам, вказаний хлопець наполягав на продажі їм морозива. Після цього він разом із сестрою вийшов на вулицю, щоб покурити і за ними вийшов вказаний хлопець, який намагався із ними розмовляти. Коли вони покурили, то зайшли до кафе і закрили двері на замок. Через короткий проміжок часу, дані хлопці почали стукати в двері та вимагати, щоб вони віддали їм їх портфель, який висів на ліхтарі літнього майданчику, про що вони тим сказали. Після цього вони забрали свій портфель і кудись пішли. Однак, через деякий час вони повернулись, почали знову стукати в двері та вимагати, щоб їм продали морозиво. Тоді він та його сестра ОСОБА_16 вийшли на вулицю, щоб поговорити із даними хлопцями та заспокоїти їх. В ході розмови вони нецензурно висловлювались в їх сторону та вели себе непристойно та неадекватно. Однак, через короткий проміжок часу вони заспокоїлись та кудись пішли. Вони з сестрою зайшли до кафе та зачинились і чекали поки вона закінчить прибирання. Протягом цього часу до них прийшов хлопець ОСОБА_14 ОСОБА_17 . Через деякий час він, ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 вийшли на вулицю, щоб покурити та зачекати прибиральницю. В цей час вказані хлопці прийшли знову до кафе, і один із них ( ОСОБА_7 ) без будь-яких причин наніс ОСОБА_18 удар кулаком правої руки в область голови. Вони, в свою чергу, почали їх розбороняти, попадали на землю, а саме на сніг. Саме під час цього, коли він намагався заспокоїти ОСОБА_15 , вони попадали і він вдарився коліном. Потім йому було завдана подряпина. Вони зайшли до кафе, де дочекались поки прибиральниця завершить роботу та, вийшовши, закрили кафе. Левінсон ОСОБА_19 (прибиральниця) та ОСОБА_20 пішли додому, а він, ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_18 відійшли за кафе та стали біля парапету у входу в парк.

Вони стояли та спілкувались між собою. Через декілька хвилин, знову ж таки вказані двоє хлопців ( ОСОБА_15 та ОСОБА_7 ) підійшли до них та ОСОБА_15 , наблизившись до нього наніс удар кулаком правої руки в область лівого вуха. Внаслідок удару він присів на парапет, щоб оговтатись від удару. В подальшому, його друзі почали знову ж таки заспокоювати даних хлопців, а ОСОБА_14 викликала поліцію. Вказані хлопці, почувши це почали йти в сторону перехрестя вулиць Тараса Шевченка та ОСОБА_21 . Він та ОСОБА_16 пішли за ними, щоб простежити куди саме вони мають намір йти. Десь біля центрального входу в парк, вони зупинились і вказані хлопці почали знову нецензурно висловлюватись в їх бік, оскільки тим не сподобалось те, що вони за ними йшли. На фоні цього знову виник конфлікт та метушня, в ході якої вони знову боролись між собою. В подальшому, в цей момент під`їхали працівники поліції. В цей час хлопець на ім`я ОСОБА_7 , побачивши поліцію, почав тікати в сторону вул. Київська через центральний парк, а інший залишився на місці і поліція забрала його у відділок. Щодо його покарання, то просить суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд задовольнив клопотання учасників судового розгляду про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, допиту свідків.

Крім цього його винуватість в інкримінованому діянні підтверджується зібраними досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10. 03.2018 року видно, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до чергового Овруцького ВП про його побиття;

- з висновку експерта № 71 від 19.03.2018 року видно, що у ОСОБА_5 було встановлено наявність наступних тілесних ушкоджень: 1) закрита черепно-мозкова травма: синець по зовнішній та задній поверхнях верхньої та середньої частини лівої вушної раковини; дрібне садно лівої вушної раковини в ділянці антикозелка; подряпина на рівні правої виличної ділянки; посттравматичний лівобічний отит; струс головного мозку; 2) садно на передньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглобу. Вказані тілесні ушкодження утворились не менш ніж від трьох травмуючи впливів та утворились від прямої дії (удар, удар під кутом, ковзна дія) тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею. Цілком можливе утворення даних тілесних ушкоджень при обставинах і в час вказаних в постанові та самим ОСОБА_5 09.03.2018 року били руками в обличчя та по голові, при цьому падав і вдарився лівим коліном. За ступенем тяжкості, тілесні ушкодження у виді ЧМТ відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я;

3) в момент заподіяння тілесних ушкоджень, потерпілий та особа, яка заподіяла йому тілесні ушкодження, могли бути в будь-якому положенні, при якому ділянки тіла з ушкодженнями були б доступні травмуючому впливу; 4) тілесні ушкодження у вигляді садна лівого колінного суглобу, могли утворитись від одноразового падіння з вертикального положення на площину;

- з протоколу проведення слідчого експерименту від 26.03.2018 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 видно, що останній відмовився від слідчого експерименту та підтвердив, що він наніс офіціанту один удар в область лівого вуха;

- з вимоги ОСОБА_22 від 20.03.2018 року видно, що ОСОБА_4 раніше не судимий;

Його винуватість підтверджується й іншими матеріалами кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливо зухвалістю, вираженою у заподіянні потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, характер діяння, мотивацію, (форму і ступінь вини обвинуваченого) особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжуть його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Судом також береться до уваги і те, що обвинувачений досить молодого віку, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на профілактичному обліку у лікарів, нарколога

та психіатра не перебуває, та враховує думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні та просить суворо не карати.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, та те, що покарання є не тільки караю, а й має мету виховного характеру, суд вважає за можливе обрати йому покарання без ізоляції від суспільства, в межах санкції ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі з одночасним застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, ч.4 ст. 394, 473-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.1 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановити 1 (один) рік іспитового строку, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому, не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору після його проголошення.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1