Справа №522/7339/18
Провадження 1-кп/522/1039/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0006140 від 08.08.2016 року на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, Таланівського району, с. Глибочок, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, пенсіонера, інваліда ІІ групи, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

захисник- ОСОБА_5

потерпіла- ОСОБА_6

представник потерпілої - ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

07.08.2016 року близько 14.00 годині водій
ОСОБА_3 допустив грубі порушення вимог п. 1.4, п. 1.5, п. 2.3 «б», 10.1 «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:
п. 1.4 Кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3 б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»
п. 18.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якої зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виразились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2102», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись з боку вул. Преображенська у напрямку вул. Катериненська в Приморському районі м. Одеси, внаслідок злочинної недбалості проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу пішоходу ОСОБА_6 , яка рухалась справа наліво за ходом його руху, не урахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.1, яка інформувала його про наявність цього переходу, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_6 та вчинив наїзд на неї.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 566 від 13.04.2018 року, ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, закриті переломи усіх стінок обох верхньощелепних пазух, обох виличних дуг, кісток носа, внутрішніх стінок обох орбіт, зовнішньої стінки лівої орбіти, гілки нижньої щелепи справа, основи виросткового та вінцевого відростків нижньої щелепи зліва, синці голови, закритий перелом стернального кінця правої ключиці, закритий скалковий перелом правої плечової кістки, закриті переломи правих ребер: 1 ребра на рівні голівки, 2-10 ребер по середній ключичній та передній пахвовій лініям; 3 та 8 ребер по лопатковій лінії; 6 ребра по середній ключичній лінії, забої обох легень із частковим атеросклерозом (спадінням) 9 та 10 сегментів правої легені; закриті переломи остистих відростків 3-5 грудних хребців; закритий перелом голівки променевої кістки лівого передпліччя; закритий перелом зовнішнього виростка великогомілкової кістки правої гомілки, ушкодження внутрішньої бічної зв`язки правого колінного суглобу; садна нижніх кінцівок. Зазначені ушкодження супроводжувалися розвиненням у потерпілої травматичного шоку. Зазначені ушкодження утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути частини кузова рухаючого транспортного засобу в момент контактування з тілом постраждалої, а також внаслідок її подальшого падіння на дорожнє покриття.
Описані ушкодження, згідно п. 2.1.3 «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєні вказаного злочину, визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Крім того, обвинувачений заявив про те, що він з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у скоєні кримінального правопорушення, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його
призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується наведеними положеннями Постанови Пленуму ВСУ та приписами ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, є тяжким необережним злочином.
ОСОБА_3 з повною середньою освітою, пенсіонер, позитивно характеризується за місцем проживання, інвалід ІІ групи, перебуває на обліку у лікаря нервопатолога, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, частково відшкодував матеріальну шкоду завдану потерпілій стороні у розмірі 3000 гривень та надав добровільно матеріальну допомогу у сумі 5000 гривень.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, просить його суворо не карати.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , що передбачені ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , що передбачені ст.67 КК України, не встановлено.
З огляду на викладене, зазначені пом`якшуючі обставини, які суттєво пом`якшують ступінь вчиненого, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілої, яка просила позбавити обвинуваченого права управління транспортними засобами, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому за вчинений ним злочин, покарання у вигляді позбавлення волі, з іспитовим строком з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки на думку суду його подальше виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди у розмірі 14955 гривень 99 копійок (позовні вимоги уточнено в судовому засіданні) підлягає задоволенню у повному обсязі. Зазначена сума складається з витрат на лікування потерпілої, не оспорюється сторонами, та підтверджена відповідними чеками та квитанціями.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно пунктів 8 та 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди.Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України «Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «... моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. ... у порушенні інших цивільних прав, ... у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».
Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану...».
В судовому засіданні встановлено та доведено, що внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 , потерпілій було завдано тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи. Потерпіла неодноразово лікувалася із застосуванням хірургічних операцій та станом на теперішній час продовжує лікування. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень порушився звичайний спосіб життя потерпілої, остання набула фізичних вад, які ускладнюють її пересування. Наведене дає підстави вважати, що потерпіла зазнала значної моральної шкоди, яка виразилася у емоційних та душевних стражданнях, у зв`язку з тривалим обмеженням у русі та порушенням сну, внаслідок чого у ОСОБА_6 відбулось порушення звичайного укладу життя.
Тому суд вважає, співмірним заподіяній шкоді стягнення на користь потерпілої з обвинуваченого грошових коштів у сумі 15 000 гривень.

На підставі ч.1 ст. 119 КПК України суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від оплати процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта, враховуючи його майновий стан.

Речові докази до кримінального провадження не долучались.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, ст.1-90 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 ( один ) рік та 6 (шість) місяців.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 14 955 ( чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 99 копійок в якості відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 15 000 ( п`ятнадцять тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1584 (тисяча п`ятсот вісімдесят чотири) гривні компенсувати за рахунок Державного Бюджету України.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому а також не пізніше наступного дня після ухвалення направити учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя: