Єдиний унікальний номер 227/2891/17
Номер провадження 11-кп/775/599/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області матеріали кримінального провадження № 0001703 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Донецьк, громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, одружену, яка неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судиму вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.11.2015 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки, вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.09.2017 року, який набрав законної сили, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 6 років позбавлення волі, зареєстровану та яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнанно винною та призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі більш суворим покаранням у виді 6 (шести) років позбавлення волі, призначеного їй за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.09.2017 року, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винною та призначено покарання ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та за ч. 2 ст. 309 КК України призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Згідно до вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року, 25.06.2017 року ОСОБА_7 близько 12.00 годин, з метою викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно, шляхом часткового демонтування шлакоблоку стіни, проникла, у гараж № НОМЕР_1 , розташований в масиві гаражів поряд з вулицею Фестивальній м. Білозерська Донецькій області, де діючи з корисливих мотивів викрала майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: автомобільний акумулятор А-mega 6СТ-74 Ргеmium вартістю 887,50грн., мобільний телефон SamsungSGН-С170 який не має матеріальної цінності для потерпілого.

Заволодівши майном та отримавши його в своє повне розпорядження, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись майном на свій розсуд, чим спричинила ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 887, 50 грн.

Крім того, 31.10.2017, приблизно о 10.40 годині, ОСОБА_7 на смітнику, навпроти будинку, розташованого за адресою: Донецька область, Добропільський район, м. Білозерське, вул. Ватутіна, 3, знайшла пакет з полімерного матеріалу, в якому знаходилися: шприц з полімерного матеріалу проградуйований на 10 мл, з прозорою рідиною коричневого кольору масою 4,107 г. Зазначений пакет вона взяла в руки, та попрямувала у бік свого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим повторно, незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, для особистого вживання без мети збуту.

Дорогою, на куту будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 була зупинена працівниками поліції, де в подальшому, з її письмового дозволу в присутності двох понятих, в період часу з 12.04 годин по 13.26 години, був проведений огляд місця події, в ході якого ОСОБА_7 добровільно надала для огляду і вилучення медичний шприц з полімерного матеріалу, проградуйований на 10 мл з рідиною масою 4,107г, який містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,932г, який ОСОБА_7 повторно, незаконно придбала та зберігала, для особистого вживання без мети збуту.

Крім того, в другій декаді жовтня 2017 року, близько 22.00 години, більш точної дати та часу в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_7 , маючи намір на повторне, таємне, викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, з метою особистого збагачення, знаходячись в масиві гаражів біля будинку АДРЕСА_4 , проломала отвір у вентиляційній системі гаражу ОСОБА_9 , через який проникла до приміщення гаражу, звідки таємно, повторно викрала майно належне потерпілій ОСОБА_9 , а саме: 2 ідентичні автомобільні диски з маркуванням «BORBET СВ70535», вартістю 475 грн. кожний, загальною вартістю 950 грн.; автомобільний диск без маркування, вартістю 475 грн., після чого з викраденим зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 1425 гривень.

Крім того, в період часу з 09.11.2017 по 13.11.2017, в вечірній час (більш точної дати та часу в ході досудового слідства не встановлено), ОСОБА_7 маючи намір на повторне, таємне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, з метою особистого збагачення, знаходячись в масиві гаражів біля будинку АДРЕСА_4 , шляхом проникнення через хвіртку горища, проникла до приміщення гаражу, звідки шляхом демонтажу стіни гаражу таємно, повторно викрала майно належне потерпілому ОСОБА_10 , а саме: 2 б/у поршні до двигуна мотоцикла «ІЖ Юпітер 5», загальною вартістю 70,20 грн.; 2 б/у циліндри до двигуна мотоцикла «ІЖ Юпітер 4», загальною вартістю 770 грн.; акумулятор 12V б/у на мотоцикл марки «Курський акумулятор», який матеріальної цінності не становить; після чого з викраденим зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 , на загальну суму 840,20 гривень.

На вказаний вирок суду прокурором ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, в якій вона просить вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року змінити в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування норм кримінального законодавства, виключити з резолютивної частини вироку посилання на зайве призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст.185 КК України по епізоду злочинної діяльності від 25.06.2017 року та визначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_7 засудженою до покарання у виді 4 років позбавлення волі. У відповідності до ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком не відбутої частини за попереднім вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.09.2017 року, остаточно вважати ОСОБА_7 засудженою до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Обвинувачена ОСОБА_7 та потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення ніким не оспорюється, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 33 КК України та роз`ясень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України призначається покарання у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинила три епізоди крадіжки, один із яких 25.06.2017 року, тобто до ухвалення вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 вересня 2017 року, а два інші епізоди крадіжки у другій половині жовтня 2017 року та в період з 09 листопада 2017 року по 13 листопада 2017 року, тобто після ухвалення попереднього вироку. Ці епізоди злочинної діяльності ОСОБА_7 охоплюються єдиною самостійною кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України і за кожний із зазначених епізодів не може бути призначено окреме покарання.

Проте суд в резолютивній частині вироку двічі кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України та призначив їй двічі покарання за однією й тією частиною статті.

Тобто, суд першої інстанції після призначення покарань за злочини, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, мав призначити ОСОБА_7 покарання згідно з вимогами ч. 1 ст. 70 КК України та після цього визначити остаточно покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд дійшов необґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Таким чином до ОСОБА_7 , яка була засуджена вироком суді від 06.09.2017 року до 6 років позбавлення волі і вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, як до ухвалення цього вироку, так і після нього, суд неправильно застосував принцип призначення покарання за сукупністю злочинів, передбачений ч. 4 ст. 70 КК України.

Ураховуючи викладене, суд після призначення покарань за злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 309 КК України, мав визначити покарання за правилами. передбаченими ч.1 ст. 70 КК України та після цього визначити остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків, тобто за правилами ст. 71 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни вироку судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, яку слід задовольнити, а вирок суду змінити.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на зайве призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст.185 КК України по епізоду злочинної діяльності від 25.06.2017 року та визначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженою:

- за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 (чотири) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 (три) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_7 засудженою до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

Відповідно до ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком не відбутої частини покарання за попереднім вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.09.2017 року, остаточно вважати ОСОБА_7 засудженою до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримаються під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Судді