Справа № 638/991/15-к
Провадження № 1-в/638/18/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2018 рокуСуддя Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши заяву засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2016 року за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в дохід держави у розмірі 3400 гривень, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік. Вироком апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2017 року вирок суду Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2016 року скасований в частині призначення основного покарання. ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.286 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік. Вирок набув чинності. Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду України від 27 березня 2018 року вироки Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2016 року та апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишені без зміни, касаційну скаргу засудженого без задоволення.

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання, призначеного за вищевказаним вироком суду на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вислухавши думку прокурора та представника потерпілої, які вважали не можливим задовольнити заяву, засудженого ОСОБА_8 , який підтримав вказану заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 537 КПК України встановлений вичерпний перелік питань, які суд має право вирішувати під час виконання вироку.

Питання про застосування амністії та звільнення від відбування покарання відноситься до п.14 ч.1 ст. 537 КПК України, а саме «інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку».

У свою чергу, на підставі п.4 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання щодо виконання вироку, у разі необхідності вирішення питання, передбаченого, зокрема, п.14 ч.1 ст. 537 КПК України, подається до суду, який постановив вирок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;
б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;
в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;
ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленогостаттею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");
е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;
є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Вивченням матеріалів заяви та матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що до ОСОБА_8 не може бути застосований жоден з положень ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому його заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя