УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Київської місцевої прокуратури №10, яка полягає у не врученні пам`ятки потерпілих у кримінальному провадженні №0000178,

В С Т А Н О В И Л А :
23 травня 2018 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Київської місцевої прокуратури №10, яка полягає у не врученні пам`ятки потерпілих у кримінальному провадженні №0000178. Крім того, у скарзі заявниця ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважену особу Київської місцевої прокуратури №10 вручити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пам`ятку потерпілого у кримінальному провадженні №0000178 та зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ознайомитися з матеріалами кримінального провадження №0000178.

Свою скаргу ОСОБА_4 мотивує тим, що в провадженні Київської місцевої прокуратури №10 знаходиться кримінальне провадження №0000178, щодо тортур та катувань ОСОБА_4 у Київському СІЗО, за її заявою.

Разом з тим, 17.05.2018 року та 21.05.2018 року вона звернулася до Київської місцевої прокуратури №10 із заявами про залучення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими у вказаному кримінальному провадженні та вручення потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пам`яток про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000178. У своїх заявах заявниця детально та повно обґрунтувала обсяг матеріальної та моральної шкоди, яку було завдано їй та її сину ОСОБА_4 внаслідок вчинених злочинів щодо тортур та катувань ОСОБА_4 у Київському СІЗО.

Однак, станом на дату звернення з вказаною скаргою до суду, про результати розгляду її заяв, уповноваженою особою Київської місцевої прокуратури №10 не повідомлено, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000178 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вручено.
У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася завчасно та належним чином. Разом з тим, подала заяву про розгляд скарги у її відсутність, так як вона не має змоги з`явитися в судове засідання за станом здоров`я. Просила задовольнити скаргу в повному обсязі, з підстав у ній наведених та вручити їй та її сину ОСОБА_4 пам`ятку потерпілих у кримінальному провадженні №0000178.

З врахуванням заяви ОСОБА_3 , та з огляду на те, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу до суду не з`явилась, тому з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника ОСОБА_3 .

Уповноважена особа Київської місцевої прокуратури №10, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася.

Разом з тим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Положення статті 55 КПК України визначає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_3 та доданих до неї матеріалів, досудове розслідування кримінального провадження №0000178 здійснюється за заявою ОСОБА_3 за №1284 від 14 квітня 2018 року, про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ст.209, ст.121, ст.127 КК України, зокрема за фактом катування та тортур, застосованих до сина заявниці - ОСОБА_4 у Київському СІЗО.

Так, відповідно до ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

У статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначається про те, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Коли людина потрапила під варту у доброму стані здоров`я, а при звільненні в неї виявлені ушкодження, держава має надати вірогідне пояснення щодо походження ушкоджень та надати докази, що спростовують заяви жертви, особливо, коли заяви підкріплені медичними документами, за відсутності чого постає питання про дотримання статті 3 Конвенції. (справа «Аксой проти Турції»).

На думку Суду, такий же принцип поширюється на ув`язнених у в`язниці, враховуючи, що вони позбавлені свободи та знаходяться під контролем та відповідальністю адміністрації в`язниці. (справа «Сатік та інші проти Турції»).

Коли події, що розглядаються, цілковито або у значній частині відомі виключно органам влади, як у випадку, коли особа знаходиться під їхнім контролем у затриманні, виникає сильна фактична презумпція щодо ушкоджень, які виникли під час затримання. Справді, вважається, що на органах влади лежить тягар надати задовільне та переконливе пояснення. (справа «Колак і Філізер проти Турції»).

Стаття 13 Конвенції гарантує доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали можливість виправити порушення.

Засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. (справа «Балог проти Венгрії»).

17 травня 2018 року та повторно 21 травня 2018 року ОСОБА_3 подала до Київської місцевої прокуратури №10 заяву про визнання її та її сина ОСОБА_4 потерпілими у кримінальному провадженні №0000178 та вручення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пам`ятки потерпілого у кримінальному провадженні №0000178.

Враховуючи положення ст.55 КПК України, на підставі вищенаведеного, оскільки ОСОБА_3 є заявником у кримінальному провадженні №0000178, крім того вона звернулася до Київської місцевої прокуратури №10 з заявами про визнання її та її сина ОСОБА_4 потерпілими у кримінальному провадженні №0000178, наявні підстави стверджувати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є потерпілими у кримінальному провадженні № №0000178.

З урахуванням зазначеного, скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню в частині зобов`язання уповноваженого прокурора Київської місцевої прокуратури №10, який входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000178, вручити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пам`ятку потерпілого у кримінальному провадженні № 0000178.

Що стосується вимоги заявниці про зобов`язання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ознайомитися з матеріалами кримінального провадження №0000178, то в цій частині скаргу слід залишити без задоволення, як таку, розгляд якої не передбачений у порядку ст. 303 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 55, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Київської місцевої прокуратури №10, яка полягає у не врученні пам`ятки потерпілих у кримінальному провадженні №0000178 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого прокурора Київської місцевої прокуратури №10, який входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000178, вручити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пам`ятку потерпілого у кримінальному провадженні № 0000178.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 11 червня 2018 року о 16 годині 55 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1