АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №643/2390/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/71/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Московського районного суду м.Харкова від 29 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, розлучений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 02.07.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75,76 КК України з іспитовим строком 3 роки,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та засуджений до штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком приєднано покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 02.07.2014 року у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі і остаточно призначено до відбуття 5 (п`ять) років позбавлення волі і штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На підставі ч.3 ст.72 КК України прийнято рішення про самостійне виконання покарання у виді штрафу.
Вироком встановлено, що 01.01.2016 року, приблизно о 10 год., ОСОБА_9 знаходилась на кухні кв. АДРЕСА_2 , де у неї на побутовому ґрунті виник конфлікт з ОСОБА_8 через те, що ОСОБА_10 відчинила кватирку під час готування риби. В ході даного конфлікту ОСОБА_8 , маючи умисел нанести ОСОБА_10 тілесні ушкодження, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, почав запаленою запальничкою водити перед її обличчям. ОСОБА_10 намагалась вихопити з руки ОСОБА_8 запальничку, однак останній схопив її за зап`ястя лівої руки своєю правою рукою, вивихнувши великий палець, чим спричинив ОСОБА_10 сінці на лівій руці, які є легкими тілесними ушкодженнями.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №66-с/16 від 13.01.2016 року у потерпілої ОСОБА_10 мали місце сінці на лівої руці. Це пошкодження утворилось від ударно (ударно сдавлюючої) дії тупих твердих предметів, і могли бути отримані в строк вказаний потерпілою, що підтверджується виглядом, характером пошкоджень, а також кольором сінців. За ступенем тяжкості ці сінці відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії обвинуваченого районним судом кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою досудового та судового слідства, а також через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Крім того, обвинувачений вказує на стійку неприязнь потерпілої до нього та бажання позбавити його волі, через що потерпіла давала неправдиві свідчення, які постійно змінювала та плуталася в них. Також потерпіла відмовилась від примирення, що свідчить про її зацікавленість в позбавленні волі обвинуваченого. Таким чином, суд неправильно оцінив дії потерпілої та дійшов неправильних висновків, які поклав в основу вироку.

При апеляційному розгляді кримінального провадження обвинувачений подав заяву про закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляції обвинуваченого; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_8 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вироком Московського районного суду м.Харкова від 29.09.2016 року ОСОБА_8 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Висновки суду за вищенаведеним обвинуваченням засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.

Потерпіла ОСОБА_10 в суді дала показання, що 01.01.2016 року, приблизно о 10-00 год., вона знаходилась на кухні в кв. АДРЕСА_2 , в якої проживає вона з чоловіком, а також одну кімнату займає обвинувачений з матір`ю. Вона жарила рибу і на кухні був запах, то вона відкрила кватирку на вікні. В цей час на кухню зайшов обвинувачений і закрив кватиру, а вона відкрила її знов. Обвинувачений достав запальнику, запалив її і став водити вогнем перед її обличчям. Вона хотіла забрати у нього запальничку. Обвинувачений у відповідь схопив своєю правою рукою її ліву руку і вивихнув їй великий палець. Зробив це він навмисно.

Протокол проведення слідчого експерименту від 13.01.2016 року, в ході якого потерпіла повністю підтвердила свої показання і показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим. Так вона в присутності понятих та судово-медичного експерта показала, що обвинувачений своєю правою рукою схватив її за ліву руку (кість) і, здавивши кість, повернув її в правую сторону.
Показання експерта ОСОБА_11 , дані в судовому засіданні, який підтвердив висновки експертизи і пояснив, що механізм утворення тілесних ушкоджень відповідає тілесним ушкодженням.
Показання обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтвердив в судовому засіданні, що 01.01.2016 року між ним і потерпілою на кухні їх квартири відбувся конфлікт, в ході якого він відбивав своєю рукою руку потерпілої.
Зазначені показання потерпілої, експерта, письмові докази по справі, висновок експерта узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 1 ст. 125 КК України.
По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні злочину, за яким його засуджено, поза розумним сумнівом.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, вивчивши та перевіривши апеляційні доводи обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку, що кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно, всебічно та об`єктивно, наданим сторонами доказам дана належна правова оцінка та по справі постановлено законне й обґрунтоване рішення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що вичерпний перелік підстав для призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції викладено у ст. 415 КПК України. При цьому, в апеляційній скарзі обвинувачений не навів жодну з передбачених законом підстав для прийняття вказаного рішення за результатами апеляційного розгляду провадження.
Вищевказані обставини спростовують доводи апеляції та позицію обвинуваченого про відсутність в його діях складу злочину, у зв`язку з чим в даній частині скарга задоволенню не підлягає.
Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
ОСОБА_8 скоєно злочин невеликої тяжкості, за який передбачений найсуворіший вид покарання у виді виправних робіт, з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше двох років та за цей час перебіг давності не зупинявся і не переривався.
Таким чином, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 підлягає закриттю, а обвинувачений звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, вирок районного суду скасуванню, а кримінальне провадження закриттю відповідно до положень ст.49 КК України.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_12 задовольнити частково.
Вирок Московського районного суду м.Харкова від 29 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити та звільнити його від кримінальної відповідальності за обвинуваченням за ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя
Судді: