Номер провадження 11-кп/775/44/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду Донецької області у м. Бахмуті по кримінальному провадженню, внесеному у ЄДРДР за №0002100, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 30 січня 2017 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 30 січня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Ялта, Крим, громадянина України, такого, що має середню технічну освіту, розлученого, має неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, інвалід 2 групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення за частиною першою статті 115 КК України та виправдано.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

02.10.2015 року приблизно о 19-10 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, прийшов у гості до своєї знайомої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де у будинку на кухні вони разом стали вживати спиртні напої, принесені ОСОБА_8 .

Під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 02.10.2015 року приблизно о 19-30 годин, перебуваючи в кухні зазначеного будинку, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті та бажаючи їх настання, без будь-яких вагань з метою умисного протиправного спричинення смерті іншій людині в кухні будинку, знаходячись у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, умисно наніс три удари кулаком правої руки в обличчя останньої, від чого ОСОБА_10 упала з табурету на підлогу та піднявшись, стала ображати ОСОБА_8 нецензурними словами.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вбивство, ОСОБА_8 з тумби, розташованої в кухні, взяв кухонний ніж і умисно наніс ОСОБА_10 клинком кухонного ножа, який тримав у правій руці, один удар в обличчя, спричинивши останній різану рану на верхній повіці правого ока, та один удар в грудну клітину в область розташування життєво важливих органів, після чого ОСОБА_10 вибігла з приміщення кухні будинку на ганок, де впала на підлогу та померла на місці.

Переконавшись у тому, що ОСОБА_10 не подає ознак життя, ОСОБА_8 пішов з будинку.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_8 . ОСОБА_10 померла на ганку будинку та їй було заподіяно:

- по одному синцю лобної ділянки та шиї спереду, садно перенісся, крововилив слизової оболонки верхньої губи справа, різана рана з сінцем верхньої повіки правого ока.

Всі ушкодження мають давнину не більше однієї доби до моменту смерті. Садно спричинене від дії тертя тупим предметом, синці та крововилив слизової роту спричинені від ударних дій тупими предметами, різана рана повіки спричинена від ріжучої дії гостро-ріжучого предмету. Різана рана має ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, котра потребує для свого лікування часу більше 6-ти, але менше 21-ї доби. Синці, крововилив слизової та садно мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Рана, синці, крововилив слизової роту та садно на причину смерті впливу не мають.

- колото-різана рана грудної клітини зліва спереду, проникаюча в плевральну порожнину з ураженням серця, яка має прямий причино-наслідковий зв`язок з причиною смерті.

Вона спричинена від дії колото-ріжучого предмету, має давнину не більше 10 хвилин до смерті та ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя під час спричинення.

Всі ушкодження спричинені з силою, достатньою для подолання опору м`яких тканин та недостатньою для подолання опору кісткової тканини. Від ударів кулаками могли бути спричинені синці, крововилив слизової рота та садно, тому що вони спричинені від дій тупих предметів, до категорії яких можуть бути віднесені кулаки рук. Різана рана верхньої повіки правого ока спричинена від дії ріжучого предмету, до категорії яких може бути віднесено клинок ножа. Колото-різана рана грудної клітини зліва з ураженням серця могла бути спричинена ножем, так як клинок ножа по фізичним даним може бути віднесений до категорії колючо-ріжучих предметів. Всі ушкодження спричинені в один короткий проміжок часу.

Смерть громадянки ОСОБА_10 настала від гострої крововтрати, котра виникла від ускладнення отриманого за декілька хвилин до смерті колото-різаного поранення грудної клітини зліва, проникаючого в плевральну порожнину з ураженням перикарду та серця, що підтверджується наявністю ран на грудній клітині зліва, на перикарді, на передній поверхні серця з проникненням в порожнину правого шлуночку серця, наявність вільної крові в порожнині перикарду (300 мл.) та в лівій плевральній порожнині (1050 мл.), значним недокрів`ям головного мозку та серця, наявними ознаками стрес-реакції наднирників при гістологічному дослідженні часток внутрішніх органів.

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 30 січня 2017 року ОСОБА_8 був визнаний невинуватим у висунутому обвинуваченні та виправданий на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, тобто через недоведеність того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Апеляційну скаргу на зазначений вирок подав прокурор ОСОБА_6 . Вважає вирок таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

1.В обґрунтування апеляції зазначає, що судом безпідставно визнано недопустимим доказом протокол огляду місця події, вважає, що під час проведення цієї слідчої дії слідчий дотримався всіх вимог кримінального процесуального закону, звертає увагу на навність добровільної згоди володільця житла ОСОБА_11 на проникнення до житла.

2.Вважає необґрунтовані висновки суду щодо істотного порушення прав та свобод Аксьонова як людини, які полягали в катуванні, нелюдському та такому, що принижує гідність особи поводженні та погроз застосування такого поводження, так як належної перевірки судом проведено не було, остаточного рішення по кримінальному провадженню, внесеному у ЄДРДР за №0000572 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, не прийнято та досудове розслідування триває.

3.Також безпідставними вважає доводи суду щодо недопустимості вихідних із протоколу огляду місця події наступних доказів: висновок медико-криміналістичної експертизи ножа №1099МК від 02.11.-04.11.2015; висновки судово-медичних експертиз №1616 від 15.10.-22.10.2015р., №1615 від 12.10.-29.10.2015.; висновок судово-медичної експертизи №1071 від 12.10.-29.10.2015р. та звертає увагу на допущені протиріччя, так як при ухваленні виправдувального вироку суд посилається на ті докази, які були судом визнані недопустимими в цьому ж вироку на обґрунтування неправдивих, на думку прокурора, показів обвинуваченого, що вказує на упередженість та однобічність суджень суду.

4. Зазначає, що висновки суду щодо визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_12 через істотне порушення вимог КПК України, зокрема, внаслідок проведення експерименту в нічний час, не роз`яснення прав підозрюваного, є помилковими, оскільки, як вбачається з відеозапису, слідчий проводить слідчий експеримент, під час якого вказує, що перед початком особам, які брали участь у слідчій дії, були роз`ясненні їх права та обов`язки, ніяких зауважень чи заперечень від підозрюваного та його захисника не надійшло. Також судом не взято до уваги, що при допиті у якості підозрюваного, а саме перед проведенням слідчого експерименту, останньому під розпис вручено розпечатану пам`ятку про права та обов`язки. Вказує, що висновки суду щодо проведення слідчого експерименту з порушеннями ч.4 ст.223 КПК України, є необґрунтованими, оскільки у слідчого був обмежений час на здобуття наявних доказів про вчинення підозрюваним особливо тяжкого злочину, для вирішення слідчим суддею питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що стало невідкладним випадком для проведення слідчого експерименту у нічний час.

Також, не погоджуючись з висновком суду, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_13 є фактичним допитом підозрюваного в службовому кабінеті слідчого, зазначає що дана слідча дія проведена відповідно до вимог ст.240 КПК, з метою та шляхом відтворення дій, обстановки та обставин скоєння злочину ОСОБА_12 , при якому останній показав обставини та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 .

Також, не погоджуючись з висновком суду, що протокол слідчого експерименту є неналежним доказом, через те, що підписання протоколу відбулося до виготовлення стенограми та диску з відеозаписом, зазначає, що відповідно до вимог ст. 105 КІІК України, додатки виготовлював слідчий, який засвідчив їх своїм підписом.

5. З аналогічних підстав не погоджується з висновком суду щодо недопустимості доказу протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 .

6. Також, не погоджуючись з висновком суду про порушення права підозрюваного на захист, зазначає, що відповідно до вимог ст.52 КПК України, одразу після повідомлення про підозру, ОСОБА_15 призначено захисника за дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Донецькій області №005-0011806 та всі слідчі дії проводились за участю захисника, в протоколах яких наявний підпис останнього. Також, не погоджуючись з висновком суду про відсутність записів щодо відвідування захисником Краматорського MB, зазначив, що наявний запис про явку захисника ОСОБА_7 до слідчого ОСОБА_16 з інших підстав. Тому захисник міг вільно переміщатися до кабінету іншого слідчого, оскільки розташовані на одному поверсі поруч.

7. Спростовуючи висновок суду щодо порушення вимог ст.209 КПК України, апелянт зазначає, що вони ґрунтуються лише на показах обвинуваченого, в той час як судом залишено поза увагою, що ОСОБА_17 та ОСОБА_11 були доставлені в Краматорський ВП ГУНП для з`ясування обставин, і вже після встановлення причетності ОСОБА_13 до вчинення кримінального правопорушення, останнього було затримано на підставі ст.208 КПК України о 20.00 годині та спрямовано постанову про призначення захисника до центру вторинної допомоги.

8. Вважає, що суд, пославшись на висновок комісійної судово-медичної експертизи, повною мірою не мотивував, з яких підстав не взяв до уваги висновок комісійної судово-медичної експертизи № 129 від 04.07.-25.07.2016. Суд взяв до уваги зауваження спеціаліста ОСОБА_18 , але не дав оцінки показам судового експерта ОСОБА_19 і повною мірою не мотивував, з яких підстав не взяв їх до уваги.

9. Також, не погоджуючись з висновком суду, що у ОСОБА_13 не було підстав для здійснення злочину, оскільки між ним та ОСОБА_10 були дружні стосунки, зазначає, що згідно з показаннями свідка ОСОБА_11 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 були сварки, останній залицявся до ОСОБА_10 , міг вдарити через відмови. Також зазначає, що згідно висновку амбулаторної комплексної судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_17 страждає органічним розладом особистості, яка ускладнилась психічним та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю та наркотичних засобів. За таких обставин у ОСОБА_13 були підстави для вчинення злочину. Звертає увагу, що судом не надано оцінки показам свідка ОСОБА_20 про те, що коли ОСОБА_17 вживає спиртні напої, то буває агресивним.

10. Зазначає, що суд не дав оцінки показанням свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні в частині тиску на нього зі сторони захисту з метою надання більш сприятливих для ОСОБА_21 показань.

11. В обґрунтування апеляції також вказує, що на порушення вимог ст.ст. 337, 17 КПК України та ст. 62 Конституції України, суд, виходячи за межі судового розгляду, самостійно дійшов висновків щодо навмисного підроблення записів у Журналу обліку відвідувачів відділу поліції та застосування до ОСОБА_13 психологічного та фізичного тиску,

12. Просить вирок скасувати повністю, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді 11 років позбавлення волі.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 обґрунтовує безпідставність доводів прокурора про те, що суд при розгляді справи допустив невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, допустив неповноту судового розгляду, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вважає, що вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_22 належним чином повідомлялась про дні, дату та час розгляду провадження, але не вявила бажання приймати участь в судовому розгляді.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного.

1. Підставою виправдання ОСОБА_8 у висунутому обвинуваченні, відповідно до вироку, є недоведеність того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 .

2.На обґрунтування висунутого обвинувачення, сторона обвинувачення надала для дослідження суду такі докази:

- протокол огляду місця події від 3.10.2015 року та додаток до нього (а.с.84-101, т.1);

-довідку КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» (а.с.102 т.1);

- висновок судово-медичної експертизи № 365 (а.с.103-106 т.1);

-висновок судово-медичної експертизи № 34 (а.с.152-155 т.1);

- висновок комісійної судово-медичної експертизи № 129 (а.с.230-250 т.2, 1-3 т.3);

-висновок амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи (а.с.156-164 т.1);

-протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_21 (а.с. 114-120 т.1);

-протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 (а.с.120а-120г т.1);

-висновки судово-медичної експертизи № 1616 та № 1615;

-висновок судово-імунологічної експертизи № 1618 (а.с.129-132 т.1);

-висновки судово-медичних експертиз ножа № 1071 та № 1099-МК (а.с.134-138 т.1, 143-148 т.1);

-висновок судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту (а.с.140-141 т.1);

- а також судом були допитані потерпіла ОСОБА_22 , свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 .

3. Частину із досліджених доказів, а саме: протокол огляду місця події від 3.10.2015 року та додаток до нього (а.с.84-101 т.1); довідку КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» (а.с.102 т.1); висновок судово-медичної експертизи № 365 (а.с.103-106 т.1); висновок судово-медичної експертизи № 34 (а.с.152-155 т.1); висновок комісійної судово-медичної експертизи № 129 (а.с.230-250 т.2, 1-3 т.3); протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_21 (а.с. 114-120 т.1); протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 (а.с.120а-120г т.1); висновки судово-медичних експертиз ножа № 1071 та № 1099-МК (а.с.134-138 т.1, 143-148 т.1) суд першої інстанції визнав недопустимими, а сукупність іншої частини досліджених доказів вважав недостатніми для доведення, що злочин вчинено ОСОБА_21 .

4. Так, суд визнав недопустимим протокол огляду місця події від 3.10.2015 року, відповідно до якого в цей день у період часу з 7.25 до 8.45год. слідчим за участі понятих, спеціалістів, власника (користувача) приміщення ОСОБА_11 був проведений огляд домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході якого у будинку виявлено труп ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті, плями бурого кольору на подвір`ї та на підлозі будинку, з кухні вилучені два ножі, ганчірку з плямами, тампони зі змивами, предмети одягу з трупу (а.с.84, 85-101). Підставою такого висновку стало проведення огляду домоволодіння без попередньої ухвали слідчого судді, без постановлення її в подальшому у відповідності до ч.3 ст. 233 КПК України, без наявності добровільної згоди власника чи користувача.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 237 КПК України слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Частиною 1 статті 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

В даній ситуації, безумовно, ОСОБА_11 є володільцем домоволодіння АДРЕСА_2 , так як він проживав там разом зі співмешканкою ОСОБА_10 за домовленістю з його власником ОСОБА_24 , що і було встановлено судом першої інстанції і будь-ким із учасників судового розгляду не заперечувалось. В матеріалах справи є, по-перше, письмова заява ОСОБА_11 про надання добровільної згоди на огляд житла; по-друге, саме ОСОБА_26 повідомив відділ поліції про наявність трупу потерпілої в житлі, таким чином, фактично, даючи право працівникам поліції на проникнення в житло і огляд трупу; по-третє, свідок ОСОБА_11 , будучи допитаним в судовому засіданні, жодних заперечень щодо неправомірного проникнення працівників поліції до житла, не виказав. Наведені обставини свідчать про наявність добровільної згоди володільця житла ОСОБА_11 на проникнення працівників поліції до його житла з метою огляду місця події, а доводи суду про його незаконність є явно надуманими. Відсутність володільця житла під час огляду місця злочину, в даному випадку не є підставою для визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом.

Не є слушними і висновки суду про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події, оскільки судом не надано відповідного дозволу для проведення вказаної слідчої дії на порушення положень ч.3 ст. 233 КПК України, тому що вони не ґрунтуються на вимогах закону, так як проводився огляд місця події, тобто огляд місця вчинення злочину, а не огляд житла.

Не заслуговують на увагу і висновки суду щодо недопустимості протоколу огляду місця події як доказу через неналежне оформлення додатків до нього, а саме фототаблиць через те, що вони не засвідчені підписами слідчого та осіб, які брали участь у огляді.

Відповідно до статті 105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки, якими можуть бути, в тому числі і фототаблиці. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Як вбачається з фототаблиці до протоколу огляду місця події (а.с.88-101 т.1), кожне фото скріплене печаткою для пакетів органу розслідування, слідчим викладене пояснення до кожного фото, фототаблиця засвідчена особою, яка її виготовила - старшим слідчим СВ Краматорського МВ майором міліції ОСОБА_27 .

Таким чином, колегія суддів визнає протокол огляду місця події від 3.10.2015 року належним та допустимим доказом.

5. На аркуші 102 т.1 міститься довідка № 776 КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, відповідно до якої ОСОБА_8 3 жовтня 2015 року о 16.20год. звернувся до закладу з метою консультації з лікарем-наркологом. Після проведення консультації, медичного огляду та лабораторних обстежень біологічних середовищ (кров,сеча), було встановлено,що ОСОБА_21 перебуває у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання марихуани. Довідка підписана лікарем.

Судом першої інстанції визнана ця довідка неналежним доказом з огляду на відсутність підпису оглянутої особи та порушення правил діловодства, положень ст. 297 ч.2 ЦК України щодо правил оформлення правочину, що вчиняє юридична особа.

На думку колегії суддів, посилання суду на порушення правил оформлення правочину є не коректним з огляду на поняття правочину як дії особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України). Видача зазначеної вище довідки не є правочином в розумінні статей 202-207 ЦК України, а тому в даному випадку не можуть застосовуватись норми цивільного права.

Відпвідно до ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є, в тому числі, і документи. Зазначена вище довідка є саме таким документом, вона є належним та допустимим доказом.

6. Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам - висновку судово-медичної експертизи № 365 (а.с.103-106 т.1), висновку судово-медичної експертизи № 34 (а.с.152-155 т.1), а також проведеної за клопотанням сторони захисту комісійної судово-медичної експертизи № 129 (а.с.230-250 т.2, 1-3 т.3), суд першої інстанції, посилаючись на консультативні висновки лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_18 , його допит в судовому засіданні як спеціаліста, зауважив про їх недбале проведення, чисельні порушення Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів, необґрунтованість та невідповідність висновків фактичним даним, але визнав їх недопустимими на підставі ч.1 ст. 87 КПК України, зокрема з огляду на їх походження від раніше визнаного недопустимим протоколу огляду місця події від 3.10.2015 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Кримінальним процесуальним законодавством передбачено:

- ст. 84 КПК України: доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

-визначення особи як спеціаліста дає стаття 71 КПК України, відповідно до якої:

ч.1. Спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних або інших засобів і може надавати консультації під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. 2. Спеціаліст може бути залучений для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складення схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування і судом під час судового розгляду.

-ст. 242 КПК: 1. Експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

2. Слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Таким чином, висновки, консультативні висновки спеціаліста, допит спеціаліста не передбачені кримінальним процесуальним законодавством як джерело доказу. Більше того, для встановлення причин смерті, тяжкості та характеру тілесних ушкоджень в обов`язковому порядку призначається судово-медична експертиза. В разі необхідності, за наявності інших обов`язкових умов і підстав пану ОСОБА_18 могла бути призначена судово-медична експертиза. З огляду на зазначене консультативні висновки пана ОСОБА_18 , його допит як спеціаліста, на які посилається суд першої інстанції, можуть бути прийняті до уваги під час надання оцінки саме доказу по справі.

Надаючи оцінку зазначеним раніше судово-медичним експертизам, суд, піддавши їх критиці з точки зору застосованих методик, так і не зазначив які ж висновки він визнав такими, що або не заслуговують на увагу, або суперечать іншим зібраним доказам, або в силу інших причин є неприйнятними та допустив протиріччя в своїх висновках, так як, з одного боку, дав аналіз по суті тим доказам, які вважав недопустимими початково.

Однак, так як колегією суддів визнається допустимим протокол огляду місця події від 3.10.2015 року, інших підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, визнавати неналежними та недопустимими висновки судово-медичної експертизи № 365 (а.с.103-106 т.1), судово-медичної експертизи № 34 (а.с.152-155 т.1), комісійної судово-медичної експертизи № 129 (а.с.230-250 т.2, 1-3 т.3) немає, то колегія суддів визнає їх належними та допустимими.

7. З цих же підстав колегія суддів визнає допустимими висновки судово-медичних експертиз ножа № 1071 та № 1099-МК (а.с.134-138 т.1, 143-148 т.1).

8. В якості доказів стороною обвинувачення були надані протоколи слідчих експериментів за участі підозрюваного ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_14 (а.с.114-120, 120а-120г т.1).

Суд першої інстанції визнав недопустимим доказом протокол слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_21 на підставі ст.87 ч.ч.1,2 п.п.2,3,4 КПК України, а саме прийшов до висновку про те, що зазначений доказ є недопустимим у зв`язку з тим, що:

- він отриманий внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

- під час його отримання з боку слідчого мали місце істотні порушення вимог ст.ст.104-106, 240 ч. ч.1,6, 223 ч.ч.3,4 КПК України, а саме: протокол не містить ходу, умов та результатів слідчого експерименту, а тільки посилання на відеозапис та стенограму, закінчення та підписання протоколу відбулося до виготовлення стенограми та диску з відеозаписом, з якими учасники експерименту ознайомлені не були та не мали можливості зазначити свої зауваження і доповнення, що, на думку суду, є суттєвим порушенням статей 104-106 КПК У України щодо підготовки протоколу та додатків, прав учасників процесуальної дії;

-крім того,на думку суду першої інстанції, проведення слідчого експерименту у період з 22.55 год. до 00.05год, тобто у нічний час, є порушенням ст. 223 ч.4 КПК, так як ще до початку вказаної слідчої дії огляд місця події з вилученням речових доказів вже було проведено, а ОСОБА_21 затримано;

-також, на думку суду, орган розслідування порушив положення ч.3 ст. 223 КПК, так як ОСОБА_21 перед початком слідчої дії не були роз`яснені його права, в тому числі і право відмовитись давати показання, а мало місце лише перелічення слідчим номерів статей, які передбачають такі права, такі ж порушення допущені по відношенню до інших учасників слідчого експерименту-захисника, спеціаліста, статиста;

-захсиник приймав «символічну» участь.

Обговорюючи зазначені висновки суду першої інстанції щодо причин невизнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту, він містить всі необхідні дані, які вимагає процесуальний закон: місце, час проведення та назву процесуальної дії, дані про особу, яка проводила слідчу дію, дані про осіб, що приймали участь в її проведенні, інформацію про роз`яснення цим особам їх прав та обов`язків, підтверджену підписами цих осіб, інформацію про повідомлення цих осіб про застосування технічних засобів фіксації. Крім того, описова частина містить запис про те, що відеозапис переглянутий, стенограма прочитана, записано вірно, а також запис про те, що учасники з протоколом ознайомлені, зауважень та доповнень не надійшло, що підтверджено підписами всіх учасників слідчої дії, серед яких і підозрюваний, і його захисник.

Відповідно до статті 106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Тобто протокол слідчої дії та додатки до нього могли бути виготовлені після закінчення слідчої дії, а не до 00год.05хв., як на цьому наполягав суд, а тому висновки суду про закінчення та підписання протоколу учасниками до виготовлення стенограми та диску з відеозаписом, з якими учасники експерименту ознайомлені не були та не мали можливості зазначити свої зауваження і доповнення, про не ознайомлення учасників слідчої дії з їх правами носить характер припущення та не відповідає фактичним обставинам. Дійсно, слідчий експеримент було проведено у нічний час, але проти цього не заперечували його учасники, крім того, це диктувалось необхідністю забезпечити збереженість можливих слідів злочину на місці події.

Крім того, не відповідає фактичним обставинам і висновок суду щодо «символічної» участі захисника в провадженні, а також порушення права на захист внаслідок відсутності захисника під час вручення ОСОБА_21 підозри. З долученого до матеріалів протоколу затримання вбачається, що захисник ОСОБА_28 отримав його копію 3.10.2015 року о 22.20год., приймав участь в допиті ОСОБА_21 як підозрюваного. Як вбачається з відтвореного відеозапису протоколу слідчого експерименту, захисник приймає активну участь в проведенні слідчого експерименту, будь-яких перепон зі сторони органу досудового розслідування в наданні допомоги підзахисному йому не чинилось, будь-яких клопотань про надання можливості спілкування віч-на-віч з підзахисним, про зупинення експерименту, тощо захисником не було заявлено. Таким чином, висновки суду в цій частині є явно надуманими. На думку колегії суддів, орган досудового розслідування дотримався всіх процедурних вимог під час проведення цієї слідчої дії.

9. Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним констатувати наступне.

Відповідно до ч.1ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Обвинувачений ОСОБА_21 послідовно стверджував, що 3 жовтня 2015 року близько 5.30 год. за місцем його проживання прибули двоє співробітників поліції, які доставили його та свідка ОСОБА_29 до 1-го відділення поліції. З цього часу він додому не повертався. Приблизно до середини дня його допитували про обставини події, зокрема, погрожували, застосовували фізичне насильство, а саме: били, надягали поліетиленовий пакет на голову, вимагаючи визнання вини у вбивстві ОСОБА_30 , у зв`язку з чим під примусом та тортурами він підписав документи, не читаючи їх змісту. Після цього його доставили до приміщення Краматорського ВП до слідчої ОСОБА_27 , у якої він заперечив свою причетність до вбивства, але оперативними працівниками він був супроводжений до іншого кабінету, де його знову били та погрожували, внаслідок чого він вимушений був себе обмовити як на допиті, так і під час слідчого експерименту.

Показання ОСОБА_21 щодо часу затримання працівниками міліції близько 6-ої год. та місця перебування - в приміщенні 1-го відділку Краматорського ВП підтвердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_25 . У колегії суддів відсутні підстави ставити під сумнів показання цих свідків в зазначеній частині.

Крім того, вони підтверджуються і іншими наявними в матеріалах провадження доказами.

З мотивувальної частини комісійної судово- медичної експертизи Житомирського обласного бюро СМЕ № 115 від 5-7.10.2016року в кримінальному провадженні № 0000572 та додаткового висновку № 6 від 24-26.01.2017 року до цієї ж експертизи вбачається, що дослідженню експертами піддавалась ксерокопія журналу надання медичної допомоги особам, що утримуються в ІТТ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, в якому міститься запис під № 809 від 3.10.2015 року про те, що о 10.05 год. доставлений ОСОБА_8 співробітником ОУР Нечипоренко, опитаний, об 11 год. відбув із ІТТ, претензій до співробітників міліції немає.

Із долученого прокурором до матеріалів провадження висновку експерта № 225 від 3.10.2015 року (11.50-12год). вбачається, що в зазначений час був оглянутий ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: синець повік лівого ока з переходом на щоку давниною більше трьох, але не більше шести діб до момента проведення експертизи. По одному садну обох передпліч та синець правого плечового суглобу давниною не більше трьох діб до моменту проведення експертизи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, синці спричинені від ударних дій тупими предметами, садна від дій тертя тупими предметами. Для спричинення ушкоджень ОСОБА_21 нанесено не менше ніж по одній травмуючій дії по обличчю зліва, по обом передпліччям та правому плечовому суглобу тупими предметами.

Відповідно до постанови про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, винесеної прокурором ОСОБА_31 , з цією постановою ОСОБА_21 був ознайомлений 3.10.2015р. о 13.00 год. та о 13.20 цього ж дня відбулося відібрання зразків (а.с.100 т.2).

Відповідно до довідки № 776 КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів ОСОБА_8 3 жовтня 2015 року о 16.20год. звернувся до закладу з метою консультації з лікарем-наркологом.

В період часу з 15.30 до 16.10год ОСОБА_11 допитувався як свідок слідчим ОСОБА_27 в приміщенні СВ Краматорського МВ ГУМВС УКраїнив Донецькій області (а.с. 101 т.2).

З ксерокопії виписки № 594, виданої травматологічним пунктом Краматорської міської лікарні, вбачається, що 3.10.2015 року о 17.20год був оглянутий ОСОБА_21 , який доставлений працівниками міліції. Констатований забій м`яких тканей обличчя.

З висновків уже зазначених комісійної експертизи та додаткової до неї вбачається, що о 19год. 3.10.2015 року ОСОБА_21 був обстежений (де і ким не вказано), було зафіксовано синець лівого ока з крововиливом в ліве глазне яблуко.

З письмової відповіді начальника ІТТ Краматорського МВ від 16.10.2015 року вбачається, що о 01.45год. 4.10.2015 року, в порядку ст. 208 КПК працівником ВКР Краматорського МВ Пераником, до ІТТ Краматорського МВ поміщено затриманого ОСОБА_8 . Виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми під лівим та правим оком, гематома на лівому та правому плечі. Виявлені тілесні ушкодження зафіксовані у книзі «Первинного обстеження і реєстрації медичної допомоги особам, які утримуються в ІТТ та в довідці з травмпункту № 594 від 3.10.2015 року. Також при поміщенні до ОСОБА_32 скаржився на головний біль, в зв`язку з чим йому біла надана відповідна медична допомога бригадою швидкої допомогою.

Слід звернути увагу, що до цього часу під час численних оглядів (останній о 19.00год.) був констатований синець тільки під лівим оком, а уже о 1.45год 4.10.2015 року- гематоми під обома очима.

З письмової відповіді начальника Артемівської установи виконання покарань УДПтС України в Донецькій області вбачається, що ОСОБА_21 поступив в СІЗО 6.10.2015 року з ІТТ м.Краматорська. Під час прибуття був оглянутий фельдшером у санпропускнику. Під час огляду виявлені тілесні ушкодження: 1)параорбітальні гематоми правого та лівого очей з крововиливом у склеру лівого ока. Зростаючий перелом кута нижньої щелепи заправа. Зі слів, травму отримав 15.09.2015 року до затримання. Складений акт. 2) Гематоми середньої треті правого та лівого передпліч по задній поверхні правої та лівої рук. Зі слів, травму отримав 2.10.2015 року при затриманні у м. Краматорську. Складений акт. Матеріали та пояснення гр. ОСОБА_8 щодо отриманих травм направлені до Краматорського МВ 6.10.2015 року .

Таким чином, у колегії суддів немає підстав сумніватися в тому, що з 6-ої години 3 жовтня 2015 року ОСОБА_21 знаходився під контролем держави в особі співробітників поліції.

Під час обстеження 11.11.2015 року в ході проведення амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_21 заявив про застосоване до нього насильство, внаслідок чого він обмовив себе (а.с.186-197 т.1).

6.10.2015 року захисник ОСОБА_7 звернувся в прокуратуру м. Краматорська із заявою про скоєне кримінальне правопорушення співробітниками поліції в частині примушування давання показань, застосування недозволених методів слідства, в тому числі фізичного насильства, перевищення влади та службових повноважень стосовно ОСОБА_21 , на підставі цієї заяви 12.10.2015 року в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження № 0000572 за ч.2 ст. 365 КК України. Його розслідування триває до цього часу, на запити суду апеляційної інстанції орган розслідування не надав жодної інформації щодо стану розслідування, а також запитуваних матеріалів, пославшись на те, що розслідування ведеться.

Разом з тим, стороною захисту суду першої інстанції надано висновок комісійної судово-медичної експертизи № 115 від 5-7.10.2016 року та суду апеляційної інстанції - додаткової комісійної судово-медичної експертии № 6 від 24-26.01.2017 року, з яких вбачається, що:

1. У висновку експерта № 225 від 03.10.2015 року зазначено, що з 11 години 50 хвилин до 12 годин 03.10.2015 року ОСОБА_17 був оглянутий судмедекспертом Краматорського відділення СМЕ Донецького обл. бюро ОСОБА_33 . При огляді було виявлено: «на повіках лівого ока з переходом на щоку - багряний синець 7х5см з коричневим відтінком по краях; на передній поверхні верхньої третини лівого передпліччя, на зовнішній поверхні верхньої третини правого передпліччя, в напрямку зверху вниз, спереду назад - по 1-ому лінійному садну розмірами 2,0x0,4см червоно-коричневого кольору, вище рівня шкіри; на задній поверхні в області правого плечового суглоба - переривчатий овальний синець 9x4см (без вказівки кольору).

03.10.15 року, о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_34 був оглянутий в міському наркологічному диспансері Краматорська (довідка № 776), де було встановлено, що освідчуваний перебував «в стані гострої інтоксикації, внаслідок вживання марихуани», але при цьому лікарем, що оглядав ОСОБА_13 не зазначені дані зовнішнього огляду, клінічна симптоматика з боку центральної нервової системи, серцево-судинної системи і т.д. Не зрозуміло коли ОСОБА_35 прийняв зазначений наркотик, тобто марихуану, яка є сумішшю висушених і не висушених верхівок з листям і залишками стебла будь-яких сортів конопель, без центрального стебла, при палінні якої виникає своєрідний запах, не сумісний запахом тютюну, що є однією з ознак, за яким співробітники правоохоронних органів можуть виявити особу, що вживає вказаний наркотик, але ж ОСОБА_36 був затриманий 03.10.15 року о 05 годині (за показаннями самого затриманого і свідків).

03.10.15 року, о 17 годині 20 хвилин був оглянутий в травматологічному пункті Краматорської міської лікарні лікарем ОСОБА_37 , виставлений діагноз: «Перелом нижньої щелепи зі зміщенням? (Локалізація перелому і його характер не вказані). Зростаючий перелом носа? (Незрозуміло, чому «зростаючий перелом носа», якщо потерпілий нібито повідомив, що 3 тижні тому був побитий відомим, а за літературними даними: консолідація кісток носа без зміщення кісткових уламків зазвичай настає на 7-8-й день після травми). Забій м`яких тканин обличчя, але при цьому, в чому виражається забій (синець, садно, де вони локалізуються і яке їх кількість у довідці № 594 а.с. 100 т.1, не вказано).

03.10.15 року о 19 годині (л.д.91, т. 1) ОСОБА_17 був оглянутий (де і ким не вказано), було виявлено: «синець лівого ока з крововиливом в ліве очне яблуко», але при цьому розміри, колір даних пошкоджень не описані, де локалізується крововилив (у внутрішньому або зовнішньому куті ока, його розміри), не вказано.

04.10.2015 року, о 01 годині 45 хвилин, при приміщенні ОСОБА_13 в ІТТ Краматорського МВВС і його огляді, були виявлені пошкодження у вигляді: «гематом під лівим і правим оком; гематом на правому і лівому плечах» (письмова відповідь начальника ІТТ Краматорського МВВС Р. Я.Плеханова (л.д.95, т.1).

06.10.2015 року був складений акт - в Артемівськкій установі виконання покарань УДПтСУ в Донецькій області №6 (л л .34, т.1), в якому зазначено: об 11 годині 30 хвилин доставлений ув`язнений ОСОБА_36 , 1978 р.н., у якого при медичному огляді був виставлений діагноз: «Гематоми середньої третини правого і лівого плеча на задній поверхні правої і лівої руки» (зі слів, пошкодження отримав 03.10.15 року в Краматорську, при затриманні). Будь-яких видимих тілесних ушкоджень і слідів на шкірних покривах особи у потерпілого не описано, хоча він оглядався через 3 дні після оглядів 03.10.15 року; розміри, форма, описаних гематом і колір шкірних покривів в місцях виявлених пошкодженні не описані.

2. З огляду на дані освідування, хронологічно в погодинному порядку від 03.10.15года в вищевказаних медичних документах, різний їх характер і місця локалізації, експерти вважають, що вони могли утворитися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кулак, палиця і т.д. на протязі доби, тобто 03.10.15 року.

3. Таким чином, в сукупності тілесні ушкодження, описані в наявних медичних документах на ім`я ОСОБА_8 у вигляді: синців на повіках обох очей, крововиливу в склеру лівого очного яблука, синця по задній поверхні в області правого плечового суглоба, синців на задніх поверхнях правого і лівого плеча, а також саден на обох передпліччях відносяться до категорії ЛЕГКИХ без короткочасного розладу.

4.Виявлені видимі тілесні ушкодження у ОСОБА_13 утворилися від дії тупих предметів, механізм яких має двоякий характер: а) ушкодження наносяться людині предметом, що рухається; б) тіло людини, що рухається, вдаряється об нерухомий предмет (синець по задній поверхні в області правого плечового суглоба).

Для виникнення пошкоджень від впливу тупих твердих предметів необхідна взаємодія трьох основних чинників: енергія удару, кут удару і площа поверхні, що вдарається, а вид ушкоджень залежить від властивостей самого предмета (форма, розмір, поверхню предмета, що ударяє, його щільність і т, д.); від характеру впливу травмуючого предмета (удар по тілу, ковзання по поверхні, здавлення т.д.).

Виявлені синці на обличчі, крововиливи в склеру лівого ока, синці по задніх поверхнях правого і лівого плеча утворилися від нанесення ударів твердими тупими травмуючими предметами.

Описані садна на передпліччях у ОСОБА_8 утворилися в результаті ковзання, тобто руху до поверхні предмета до поверхні травмуючої ділянки тіла під гострим кутом.

5. Не можна виключити, що всі описані тілесні ушкодження у пред`явлених медичних документах, наявних у матеріалах кримінальної розслідування , могли утворитися 03.10.15 року.

6. Показання ОСОБА_8 , за винятком заподіяння синця в області лівого ока сином (за 3 дні до арешту) відповідає об`єктивним судово-медичних даним. Згідно літературних даних, починаючи з 3-4-го дня, синець набуває зеленуватий колір по краях (за рахунок биливердина і вердахромогена), однак, при розтині шкіри в місці травми (що не виявлено у ОСОБА_13 ) ще довго в підшкірній жировій клітковині можна знайти крововилив кольору, який надає йому гемосидерин.

7.Беручи до уваги характер та локалізацію описаних тілесних ушкоджень в медичних документах, наявних в матеріалах справи, судові експерти вважають, що вони могли виникнути в строк і за обставин, зазначених потерпілим в протоколі допиту від 10.11.2016 року, а також відображених під час проведення слідчого експерименту 26.12.2016 року та зафіксованих на оптичному диску.

Право не свідчити проти себе передбачає, що сторона обвинувачення повинна доводити вину обвинуваченого без використання доказів, отриманих незаконним шляхом, зокрема, через застосування методів примусу чи приниження обвинуваченого.

В результаті аналізу викладених обставин, у колегії суддів є всі підстави констатувати, що ОСОБА_21 зазнав насильства під час затримання. В своїй сукупності медичні докази, свідчення заявника, факт його перебування у відділі поліції з 6.00год. 3.10.2015 року та відсутність будь-якого іншого вірогідного пояснення щодо походження у нього ушкоджень з боку сторони обвинувачення, викликають розумну підозру, що ці ушкодження могли завдати працівники поліції.

Крім того, ступінь тяжкості ушкоджень, які встановлені судово-медичною експертизою на тілі заявника, тривалість утримання Аксьонова під контролем співробітників поліції без належного оформлення цього факту, без надання правової та належної медичної допомоги свідчить про їх суттєвість, щоб утворити нелюдське та таке, що принижує гідність, поводження.

Цей висновок колегії відповідає практиці ЄСПЛ, який, зокрема у рішенні «Афанасьєв проти України» зазначив, що:

«63. Однак Суд вважає, що у сукупності медичні докази, свідчення заявника, факт його перебування у районному відділі міліції протягом трьох днів та відсутність будь-якого іншого вірогідного пояснення щодо походження ушкоджень заявника викликають розумну підозру, що ці ушкодження могли завдати працівники міліції.

64. Суд нагадує, що держава відповідає за благополуччя осіб, взятих під варту, і органи влади зобов`язані захищати таких осіб. Пам`ятаючи про обов`язок органів влади звітувати щодо ушкоджень, завданих особам, що перебувають під їхнім контролем, Суд вважає, що нездатність встановити державних службовців, винних у злочинному насильстві щодо затриманої особи, як у цьому випадку, не може звільнити державу від відповідальності за Конвенцією ( 995_004) (див., mutatis mutandis, "Есен (Esen) проти Туреччини", N 29484/95, параграф 28; "Яз (Yaz) проти Туреччини", N 29485/95, параграф 30; "Айше Тепе (Ayse Tepe) проти Туреччини", N 29422/95,22 липня 2003 року).

65. У світлі вищезазначеного та за відсутності жодного вірогідного пояснення Уряду щодо походження ушкоджень заявника слід вважати, що заявник отримав ушкодження внаслідок нелюдського та такого, що принижує гідність, поводження, за яке Уряд має нести відповідальність.

66. Суд робить висновок, що тут було порушення статті 3 Конвенції ( 995_004 ) у цьому відношенні.».

Слід також звернути увагу, що прокурор ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні не навів будь-яких обґрунтованих заперечень та спростувань щодо заяв ОСОБА_21 про застосування до нього насильства з боку працівників міліції, внаслідок чого він обмовив себе під час допиту та слідчого експерименту.

Обговорюючи доводи прокурора в частині того, що показання ОСОБА_21 щодо застосованого до нього насильства не можна приймати до уваги з огляду на те, що розслідування його заяви триває, підозра нікому не висунута, рішення в провадженні не прийнято, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Позитивне зобов`язання держави за ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в адекватному реагуванні на факти жорстокого поводження з особами, які перебувають у межах її юрисдикції. Таке реагування має здійснюватися державою у формі офіційного ефективного розслідування таких фактів. Невиконання державою цього обов`язку становитиме порушення процесуального аспекту ст. 3 ЄКПЛ. У рішенні у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine) від 21 липня 2011 року, заява № 39598/03 (п. 77), Суд вказав, що коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, яке було таким, що порушує ст. 3 Конвенції, це положення, взяте у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування.

Мінімальні стандарти ефективності, встановлені практикою Суду, включають вимоги того, що розслідування має бути незалежним, безстороннім та бути предметом уваги з боку громадськості, і при цьому компетентні органи повинні діяти зі зразковою сумлінністю та оперативністю.

Поняття оперативності означає, що розслідування фактів жорстокого поводження та можливе судове провадження має проводитися невідкладно і в розумний строк. Невідкладність це ключ до забезпечення довіри з боку громадськості. У справі «Орлик проти України» (рішення від 11 лютого 2016 року, заява № 27454/11 (п. 40), ЄСПЛ вказав на те, що органи влади не провели оперативного розслідування тверджень заявниці про жорстоке поводження, що призвело до закінчення відповідного строку давності й унеможливило подальше кримінальне переслідування одного з ймовірних правопорушників.

У рішенні «Ігнаткіна проти України» (рішення від 21 травня 2015 року, заява № 70758/12 (п. 65), ЄСПЛ зауважив, що тривалість розслідування скарги на жорстоке поводження була невиправданою, зазначивши, що повторювані повернення справи на новий розгляд у межах одного провадження вказують на наявність серйозних недоліків судової системи.

У рішенні у справі «Аднаралов проти України» від 27 листопада 2014 року, заява № 10493/1 (п. 5051), Суд зазначив, що розслідування за скаргами заявника на жорстоке поводження тривало понад десять років. Неналежна якість розслідування неодноразово визнавалася самими національними органами влади, і наслідком цього було повернення справи на додаткові перевірки та розслідування. З останнього відомого рішення випливає, що всебічного розслідування тверджень заявника здійснено не було. З огляду на ці серйозні недоліки та загальну тривалість розслідування Суд вважає, що національні органи влади не виконали свій обов`язок щодо ефективного розслідування скарг заявника на жорстоке поводження. Відповідно за цим пунктом також було порушення ст. 3 Конвенції.

Як вбачається з матеріалів провадження, розслідування заяви захисника ОСОБА_7 про застосування до ОСОБА_21 незаконних методів з боку працівників поліції триває з 12.10.2015року, тобто два з половиною роки. Саме по собі розслідування не становить особливої складності. Таке розслідування не можна визнати оперативним, а відтак і ефективним. А судове вирішення обґрунтованості чи не обгрунтованості висунутого Аксьонову обвинувачення не може тривати в часі безкінечно довго.

За таких обставин колегія суддів констатує, що доказ у вигляді слідчого експерименту за участі ОСОБА_21 був отриманий внаслідок нелюдського та такого, що принижує гідність, поводження, а тому його слід визнати недопустимим доказом на підставі п.2 ч.2 ст. 87 КПК України.

10. З причин, зазначених в п. 8, колегія суддів не погоджується з висновком суду про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 , так як не вбачає у його проведенні порушень, на які вказав суд. Крім того, вбачається, що підставою для визнання цього доказу недопустимим була якість змісту документу, складеного у ході процесуальної дії, а не вимог процесуальної форми їх призначення чи проведення. Суд вправі був дати іншу оцінку доказу, в тому числі не брати його до уваги, навівши ґрунтовні мотиви свого рішення, але не визнавати його недопустимим з наведених у вироку мотивів. За таких обставин колегія суддів приймає рішення про його допустимість.

11. Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції вийшов за межі висунутого обвинувачення та зробив передчасний висновок про навмисне підроблення записів записів у Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Краматорського МВ в частині запису 3.10.2015 року про доставку ОСОБА_8 , в зв`язку з чим вважає за можливе виключити цю вказівку з мотивувальної частини.

12. Висновки судово-медичних експертиз №1616 від 15.10.-22.10.201 5, №1615 від 12.10.-29.10.2015. суд першої інстанції не визнавав недопустимими доказами, тому вказівка прокурора на це в апеляційній скарзі є помилковою.

13. Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що допустимими є всі докази, надані стороною обвинувачення, за виключенням протоколу слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_8 .

14. Однак аналіз належних та допустимих доказів свідчить про їх недостатність для доведення того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 .

15. Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо оцінки показань допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_22 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , які свідками скоєння злочину не були, давали показання, в основному, які характеризують взаємовідносин між обвинуваченим, потерпілою, укладу їх життя, побуту. Не оспорюється надана судом оцінка цим доказам і стороною обвинувачення.

16. З протоколу огляду місця події вбачається, що 03.10.2015 року, у період часу з 07-25 годин до 08-45 годин слідчим ОСОБА_38 за участю понятих ОСОБА_39 та ОСОБА_23 , спеціалістів ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , зі згоди на огляд без санкції суду власника (користувача) приміщення ОСОБА_11 , з використанням технічного засобу «Canon A850», був проведений огляд місця події в домоволодінні АДРЕСА_2 , в ході якого у будинку виявлений труп громадянки ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті, плями бурого кольору на подвір`ї та на підлозі будинку, з кухні вилучені два ножі, ганчірку з плямами, тампони зі змивами, предмети одягу з трупу. (а.с.84, 85-101 т.1).

З довідки КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Краматорська» №776 від 03.10.2015 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, ОСОБА_8 , будучи обстеженим о 16-20 годині, перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання марихуани. (а.с.102)

Згідно висновку судово-медичної експертизи №365 від 03.10.-28.10.2015 року, складеного судово-медичним експертом ОСОБА_42 , при дослідженні трупу ОСОБА_10 виявлені наступні ушкодження:

По одному синцю лобної ділянки та шиї спереду, садно перенісся, крововилив слизової оболонки верхньої губи справа, різана рана з синцем верхньої повіки правого ока. Всі ушкодження мають давнину не більше однієї доби до моменту смерті. Садно спричинене від дії тертя тупим предметом, синці та крововилив слизової роту спричинені від ударних дій тупими предметами, різана рана повіки спричинена від ріжучої дії гостро-ріжучого предмету. Різана рана має ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, котра потребує для свого лікування часу більше 6-ти, але менше 21-ї доби. Синці, крововилив слизової та садно мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Рана, синці, крововилив слизової роту та садно на причину смерті впливу не мають.

Також виявлена колото-різана рана грудної клітини зліва спереду, проникаюча в плевральну порожнину з ураженням серця, яка має прямий причинно-наслідковий зв`язок з причиною смерті. Вона спричинена від дії колюче-ріжучим предметом, має давнину не більше 10 хвилин до смерті та ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя під час спричинення.

Смерть ОСОБА_10 наступила від гострої крововтрати, яка виникла як ускладнення отриманого за декілька хвилин до смерті колото-різаного поранення грудної клітини зліва, проникаючого в плевральну порожнину з ураженням перикарду та серця. Що підтверджується наявністю ран на грудній клітині зліва, на перикарді, на передній поверхні серця з проникненням в порожнину правого шлуночку серця, наявністю вільної крові в порожнині перикарду (300 мл) та в лівій плевральній порожнині (1050 мл), значним недокрів`ям головно мозку та серця, наявними ознаками стрес-реакції наднирників при гістологічному дослідженні часток внутрішніх органів.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_10 виявлений етиловий спирт в крові 2,99%. Ця концентрація алкоголю в крові за життя відповідає стадії сильного алкогольного сп`яніння.

При судово-імунологічному дослідженні мазків та тампонів вмісту ротової порожнини, піхви, прямої кишки сперматозоїдів не виявлено.

Колюче-ріжучий предмет, яким нанесено поранення грудної клітини, має ширину не більше 2,1 см при умові занурення в тіло на довжину 6-ти см.

Рановий канал від рани грудної клітини йде в напрямку спереду назад, зверху вниз, під куток 10-20 градусів до горизонталі, та декілька зліва направо. (а.с.103-106 т.1)

Висновком судово-медичної експертизи №34 від 03.11.-04.11.2015 року, зробленим судово-медичним експертом ОСОБА_42 , підтверджені висновки вищевказаної експертизи №365, а також зазначено, що:

Враховуючи ступінь розвитку ранніх трупних явищ можна стверджувати, що смерть ОСОБА_10 настала за 10 18 годин до судово-медичного дослідження її трупа.

Від ударів кулаками могли бути спричинені синці, крововилив слизової роту та садно, тому що вони спричинені від дії тупих предметів, до категорії котрих можуть бути віднесені кулаки рук. Різана рана верхньої повіки правого ока спричинена від дії ріжучого предмету, до категорії котрих можна віднести клинок ножа. Колото-різана рана грудної клітини зліва з ураженням серця могла бути спричинена ножем, так як клинок ножа по фізичним даним може бути віднесений до категорії колюче-ріжучих предметів.

Всі ушкодження спричинені в один короткий проміжок часу.

Після отримання колото-різаного поранення грудної клітини зліва з ураженням серця ОСОБА_10 могла пересуватися, розмовляти та виконувати дії, котрі не потребують значних фізичних дій, впродовж до десятка хвилин.

Під час спричинення ушкоджень ОСОБА_10 могла стояти, сидіти або лежати передньою поверхньою тіла до нападника.

Смерть ОСОБА_10 настала через декілька хвилин після отриманого поранення грудної клітини з ураженням серця.

Всі ушкодження, виявлені на тілі трупу ОСОБА_10 , спричинені за її життя.

Враховуючи кількість, характер та розташування ушкоджень на тілі ОСОБА_10 експертиза приходить до висновку про неможливість спричинення їх при падінні потерпілої з позиції стоячи на тупі предмети. Ушкодження спричинені від цілеспрямованих дій.

Всі ушкодження, виявлені на тілі трупу ОСОБА_10 , могли бути спричинені за обставин, на які вказав підозрюваний ОСОБА_8 при слідчому експерименті 03.10.2015 року. (а.с.152-155 т.1).

Комісійна судово-медична експертиза №129 від 04.07-25.07.2016 року підтвердила висновки попередніх судово-медичних експертиз №365 та №34, виконаних судово-медичним експертом ОСОБА_42 , за виключенням описання напрямку ранового каналу, який зазначеним експертом вказаний більш імовірно невірно. Зокрема, експертиза дійшла висновку, що смерть ОСОБА_10 настала від проникаючого колото-різаного поранення органів грудної порожнини з пошкодженням серцевої сорочки та серця, яке ускладнилося гострою крововтратою. Враховуючи ступень виразності трупних явищ, виявлених при зовнішньому досліджені трупу 03.10.2015 року о 09-00 годині, смерть ОСОБА_10 настала не більше ніж за 12-14 годин до моменту визначення їх при дослідженні трупу. Вказане колото-різане поранення грудної клітини могло бути спричинене клинком представленого на експертизу ножа. З виявленими тілесними ушкодженнями потерпіла ОСОБА_10 могла виконувати активні дії до втрати свідомості. Механізм спричинення всіх тілесних ушкоджень, показаних ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту, повністю співпадає з механізмом, визначеним комісійною судово-медичною експертизою. (а.с.230-250 т.2, а.с.1-3, 118 т.3)

Таким чином, зазначеними висновками судових експертиз встановлено час, локалізація, механізм, ступень тяжкості нанесених тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_43 , можливе знаряддя злочину, час та причина її смерті. Всі експертизи узгоджуються між собою, за виключенням висновків про напрям раневого каналу: з експертизи № 365 вбачається, що рановий канал від рани грудної клітини йде в напрямку спереду назад, зверху вниз, під кутом 10-20 градусів до горизонталі, та декілька зліва направо, а з комісійної - більш вірогідним є напрямок раневого каналу- спереду назад, зверху вниз та справа наліво (а.с.103-106 т.1).

Колегія суддів приймає в цій частині висновки комісійної експертизи, як експертизи, яка проводилась на більш детальному рівні, за участі декількох експертів.

Колегія суддів також зауважує, що зазначені експертизи містять висновки про можливість утворення тілесних пошкоджень у потерпілої за обставин, вказаних ОСОБА_21 під час слідчого експерименту, але не приймає їх до уваги внаслідок визнання слідчого експерименту як доказу недопустимим.

Згідно акту амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №725 від 11.11.2015 року ОСОБА_8 страждає органічним розладом особистості та поведінки з помірно вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням (яке не досягає ступеня слабоумства), ускладненим психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю та наркотичних речовин (побутове пияцтво, епізодичне вживання канабіоідов). В період часу, який відповідає інкримінованому діянню, за своїм психічним станом ОСОБА_8 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не перебував у тимчасово хворобливому стані. За своїм психічним станом здоров`я ОСОБА_8 може приймати участь в процесуальних та слідчих діях, в судових засіданнях та під час розгляду кримінального провадження. В даний час ОСОБА_8 повністю усвідомлює свої дії та керує ними. В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.с.156-164 т.1)

Висновками судово-медичних експертизи крові №1616 від 12.10.-23.10.2015 року та №1615 від 15.10.-22.10.2015 року встановлені характеристики крові обвинуваченого ОСОБА_8 належить до групи АВ з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0 та потерпілої ОСОБА_10 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи ножа №1071 від 12.10.-29.10.2015 року на клинку ножа, представленого на дослідження, встановлена наявність крові, знайдені пласти епітеліальної тканини, гладкої не посмугованої м`язової тканини та фрагменти судин, визначений білок людини. Виявлена кров містить антигени А та Н ізосерологічної системи АВ0, при цьому статева належність не встановлена через недостатність матеріалу для дослідження. Вказана кров могла походити від потерпілої ОСОБА_10 з огляду на її групову характеристику крові, та не походить від обвинуваченого ОСОБА_8 .

На рукоятці ножа наявність крові не встановлена, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені. (а.с.134-138 т.1)

Згідно висновку судово-медичної експертизи речових доказів (ножа) №1099-МК від 02.11.-04.11.2015 року пошкодження на шматку шкіри з грудної клітки зліва від трупа ОСОБА_10 є колото-різаною раною і заподіяне сплощеним колючо-ріжучим предметом з шириною клинка протягом поринулої частини не більше 18,3 мм, який мав гостре лезо та обух товщиною близько 1,1 мм. Дане пошкодження могло бути заподіяне клинком представленого на експертизу ножа. (а.с.143-148 т.1).

Висновки зазначених експертиз свідчать про те, що вилучений в будинку, де проживала потерпіла ОСОБА_44 , ніж може бути знаряддям вбивства.

Судово-імунологічною експертизою №1618 від 19.10.-27.10.2015 року встановлено, що в слідах на куртці обвинуваченого ОСОБА_8 і на тапку на ліву ногу знайдена кров, в якій виявлений білок крові людини та виявлений антиген А, що не виключає можливу приналежність крові особі з групою А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, тобто такою особою могла бути потерпіла ОСОБА_10 . Даних про присутність крові ОСОБА_8 в ході дослідження не отримано.

В слідах на майці, шортах, тапку на праву ногу, які вилучені у обвинуваченого ОСОБА_8 , наявність крові не встановлено. (а.с.129-132 т.1).

В судовому засіданні ОСОБА_8 поясняв, що ці плями могли утворитись в той час, коли він разом з ОСОБА_11 переносили вранці 3.10.2015 року труп ОСОБА_30 з ганку до будинку. Факт перенесення трупу ОСОБА_21 та ОСОБА_29 є встановленим безспірно, як і наявність гострої кровотечі у потерпілої.

З метою перевірки версії ОСОБА_21 апеляційним судом, за клопотанням прокурора, була призначена судова медико-криміналістична експертиза, на вирішення якої поставлено питання щодо механізму і динаміки утворення виявлених слідів крові.

Відповідно до повідомлення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичних експертиз» ДОР» дана експертиза не може бути проведена в зв`язку з порушенням послідовності дослідження об`єктів предметів одягу та взуття, а саме проведена ранше судово-імунологічна експертиза супроводжувалась вилученням (вирізкою) зразків матеріалу, проведенням змивів з місць локалізаціх плям крові, що привело до зміни первинного виду слідів, а в ряді випадків- до повного їх знищення.

Таким чином, пояснення ОСОБА_21 щодо можливості утворення плям крові на його одягу та взутті під час перенесення трупу є не спростованими.

Згідно висновку судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту №1072 від 20.10.-27.10.2015 року в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_8 , що були надані на дослідження, наявність крові не встановлена. Знайдені клітини поверхневого шару епідермісу, які не придатні для діагностики. Враховуючи зазначене, питання щодо групової та статевої належності, можливості походження від потерпілої ОСОБА_10 , відповіді не підлягають. (а.с.140-141 т.1)

Висновки цієї експертизи не несуть някої доказової навантаженості щодо причетності ОСОБА_21 до скоєння злочину.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні поясняв, що проживає по АДРЕСА_2 . Приблизно з березня 2015 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_10 , яка проживала разом з ним. З ОСОБА_8 тривалий час знайомі, відносини приятельські, ходили у гості, вживали спиртне. На його думку, ОСОБА_21 подобалася ОСОБА_44 та інколи він до неї залицявся, міг відштовхнути та вдарити, оскільки вона йому відмовляла. При цьому все пробачала та сваритися не бажала. 02.10.2015 року приблизно з 09-00 години у них в гостях перебував ОСОБА_8 зі співмешканкою ОСОБА_25 , вживали спиртні напої. Вдень останні пішли додому, ОСОБА_44 пішла до них допомогти по господарству, а він до сусіда грати в нарди. Повертаючись, він побачив на вулиці ОСОБА_45 , яку зі слів сусідки ОСОБА_46 , вдарив ОСОБА_21 за загублені гроші. Він відвів ОСОБА_45 додому та вклав спати, оскільки остання була в сильному алкогольному сп`янінні, а сам на початку 18-ої години пішов до підприємця, у якого раніше працювала ОСОБА_44 , щоб забрати речі останньої. Однак заплутав та приблизно о 19-20 годині повернувся додому. Побачивши на ганку будинку лежачу ОСОБА_45 , подумав, що остання внаслідок алкогольного сп`яніння заснула на подвір`ї. Він образився на неї та чіпати не став, зайшов до будинку, не спав, але зачитався книгою. Біля 05-ої ранку 03.10.2015 року він вийшов на ганок, перевернув до себе обличчям ОСОБА_45 та схвилювався з того, що вона не реагує. Він покликав ОСОБА_21 , за допомогою якого занесли ОСОБА_45 до будинку, де тільки з`ясували, що вона мертва. З цього приводу зателефонували її сестрі ОСОБА_22 та в поліцію. Приблизно о 06-00 годині прибули двоє озброєних чоловіків та відразу забрали його та ОСОБА_8 до 1-го відділку поліції у старій частині м.Краматорська.

Обговорюючи доводи апеляції прокурора щодо можливого тиску сторони захисту на свідка ОСОБА_11 з метою давання ним більш сприятливих для ОСОБА_21 показань, колегія суддів зауважає, що ОСОБА_29 був неодноразово допитаний в судових засіданнях, давав послідовні, ідентичні показання, будь-якого наміру якимось чином сприяти ОСОБА_21 в його показаннях колегія суддів не вбачає, не наводить таких доводів і прокурор.

З протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 вбачається, що він 2.10.2015 року близько 19.00год. у світлі фар автомобіля бачив, як з подвіря, де проживала потерпіла ОСОБА_44 та свідок ОСОБА_11 , вийшов чоловік 30 - 35років, крупного тілесного складу, в білих шортах, білій футболці та куртці, в нетверезому виді, йшов йому назустріч. Впізнати його не зможе (а.с.120а-120г т.1).

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні показала, що проживає у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 .

02.10.2015 року зранку вона з ОСОБА_8 та трирічною донькою перебували у гостях у ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на АДРЕСА_2 , де також знаходилися ОСОБА_20 та ОСОБА_47 . Потім ОСОБА_48 гостював у них та перед обідом ОСОБА_8 провів останнього додому. Приблизно о 12-00 годині до них приходила ОСОБА_10 та допомогла їй з прибиранням у будинку, разом пообідали, конфліктів не виникало. Приблизно о 16-00 годині остання пішла та погодилася придбати сигарети за кошти ОСОБА_8 . Оскільки її тривалий час не було, ОСОБА_8 з донькою вийшов пройтися та пошукати ОСОБА_10 та повернувся приблизно о 16-45 годин з сигаретами. Останній з дому більше не виходив та увечорі ліг відпочивати.

Колегія суддів також погоджується з доводами прокурора, що згідно з показаннями свідка ОСОБА_11 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виникали сварки, останній залицявся до ОСОБА_10 , міг вдарити через відмови, коли ОСОБА_17 вживає спиртні напої, то буває агресивним.

17. Таким чином, зазначеними зібраними доказами, поза розумним сумнівом, встановлено, що 2.10.2015 року в період з 19 до 21 год. від проникаючого колото-різаного поранення органів грудної порожнини з пошкодженням серцевої сорочки та серця, яке ускладнилося гострою крововтратою, настала смерть потерпілої ОСОБА_10 . За місцем мешкання ОСОБА_30 вилучено ніж, який може бути знаряддям злочину. Курточка та тапок, вилучені у ОСОБА_21 , містять плями крові, які можуть належати потерпілій. Пояснення ОСОБА_21 щодо їх утворення під час перенесення трупу ОСОБА_30 не спростовані. Піднігтьовий вміст у ОСОБА_21 не містить крові. Дані про походження будь-яких його часток від потерпілої відсутні. Біля 19-ої год. 2.10.2015 року свідок ОСОБА_49 бачив чоловіка, який був вдягнений в білий одяг (шорти, футболку, куртку), що виходив з подвір`я, де проживала потерпіла. За версією органу досудового розслідування вбивство сталося біля 19.30год 2.10.2015 року. Сторона обвинувачення не доставила для безпосереднього допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_50 .

18. На думку колегії суддів наведена сукупність доказів не дає підстав вважати доведеним те, що вбивство ОСОБА_30 було вчинено ОСОБА_21 .

19. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині визнання доказів допустимими, та погоджується з висновками суду щодо необхідності виправдання обвинуваченого ОСОБА_21 на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407,409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 30 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити: виключити з мотивувальної частини вказівку про недопустимість доказів: протоколу огляду місця події від 3.10.2015 року та додатку до нього (а.с.84-101, т.1); довідки КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» (а.с.102 т.1); висновку судово-медичної експертизи № 365 (а.с.103-106 т.1); висновку судово-медичної експертизи № 34 (а.с.152-155 т.1); висновку комісійної судово-медичної експертизи № 129 (а.с.230-250 т.2, 1-3 т.3); протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 (а.с.120а-120г т.1); висновків судово-медичних експертиз ножа (а.с.134-138 т.1, 143-148 т.1), вважати зазначені докази належними та допустимими; виключити з мотивувальної частини вказівку про навмисне підроблення записів у Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Краматорського МВ в частині апису 3.10.2015 року про доставку ОСОБА_8 .

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена на протязі трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду.

Судді: