Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

10 вересня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
його захисника - ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 -
адвоката - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на вирок Корецького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Мала Совпа Корецького району Рівненської області, проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого головним механіком ПП «КорецьАвтоТранс», з середньою освітою, одруженого, на утриманні троє осіб, раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:
- за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України на п`ять років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком у три роки та покладенням згідно з ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом вирішено питання речових доказів і процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

За вироком суду, ОСОБА_6 , 09 січня 2017 року приблизно о 20 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , у ході конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс потерпілому руками та ногами не менше 7 (семи) ударів по голові та не менше 3 (трьох) ударів по різних частинам тіла. Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_11 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпечних для життя в момент заподіяння, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_10 .
Не погоджуючись із вироком суду, прокурором ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу. При цьому апелянт, не заперечуючи проти доведеності вини обвинуваченого у вчиненому ним злочину та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок суду незаконним в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, внаслідок чого, призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що суд першої інстанції не навів переконливих доводів щодо доцільності звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, й призначив покарання яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його особі. Також додає, що суд не достатньо врахував обставину обтяжуючу покарання обвинуваченого, як вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння та не навів переконливих доводів на підтвердження доцільності звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням. Просить вирок суду в частині призначення обвинуваченому покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим та засудити за ч.2 ст.121 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України до покарання 5 /п`ять/ років позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_5 на підтримання поданої ним апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, як обґрунтований і законний, думку представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , який зазначив, що потерпіла апеляційної скарги не подавала, а в частині призначення покарання обвинуваченому, як в суді першої інстанції так і в апеляційні інстанції просила врахувати, що вона покладається на розсуд суду, претензій матеріального характеру до нього не має, колегія суддів встановила таке.
У відповідності до вимог ч.1.ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної інстанції.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку доказах, яким судом дана повна та всебічна оцінка і сторонами не заперечується.
Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України є вірною і сторонами не оскаржується.
При призначенні покарання обвинуваченому суд належним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, судом віднесено до обставини, що обтяжує покарання.
Щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину, добровільне і повне відшкодування завданого злочином збитку та відсутність матеріальних претензій у потерпілої, відсутність судимості у минулому, судом обґрунтовано віднесено до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину..
Відтак, призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.121 КК України із застосування ст.69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі є законним, обґрунтованим та вмотивованим і сторонами не заперечується.
Вимоги апелянта про скасування вироку внаслідок м`якості призначеного обвинуваченому покарання є безпідставними, оскільки суд призначив саме таке покарання, яке просить прокурор в апеляційній скарзі
Крім того, у відповідності до вимог ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційні злочини, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, на переконання колегії суддів, суд належним чином вмотивував своє рішення.
Так, судом враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце роботи, взято до уваги наявність в нього сім`ї та трьох утриманців непрацюючої дружини, повнолітнього сина-студента та неповнолітньої дитини, незадовільний стан здоров`я внаслідок отриманих в період січня - вересня 2017 року черепно-мозкових травм та необхідність постійного лікування, виключно позитивні характеристики, як за місце праці так і проживання.
Відтак твердження апелянта про те, що рішення суду про застосування до обвинуваченого ст.75 КК України не ґрунтується на законі, колегія суддів вважає необґрунтованими та голослівними, виходячи з таких міркувань.
У відповідності до вимог ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не подавалися, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Виходячи з системного аналізу зазначеної норми, суд апеляційної інстанції за власною ініціативою вправі дослідити докази на підставі яких він може прийняти рішення на користь обвинуваченого, тобто таке, яке не погіршує його становища.
Згідно приписів ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо.
Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження.
Така позиція законодавця, викладена і в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від15 травня 2006 року „Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку де зазначено що „Виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, якщо їх не було досліджено під час апеляційного розгляду справи
Між тим, як в апеляційній скарзі, так і під час безпосереднього перегляду оскаржуваного вироку суду першої інстанції апеляційним судом, прокурор не просив дослідити докази, які на його переконання, свідчать про незаконність рішення суду щодо можливості виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
За таких обставин, підстав для зміни вироку суду, колегія суддів не знайшла.

На підставі наведено та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Корецького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

С У Д Д І :

________________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3