Дата документу Справа № 310/1177/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/1177/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1109/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2018 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не містить даних щодо фактичного місця проживання обвинуваченого, оскільки за вказаною в обвинувальному акті адресою обвинувачений фактично не проживає з початку січня 2018 року, його місце знаходження невідоме. Враховуюче зазначене, суд позбавлений можливості провести підготовче судове засідання та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі.

В обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що в основу обґрунтування рішення про повернення обвинувального акту судом покладено висновок про те, що цей акт не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 залишив місце свого тимчасового проживання до затвердження та надходження Акту до суду. На підтвердження зробленого висновку судом в ухвалі зазначено показання господаря будинку ОСОБА_9 , яка надавала обвинуваченому житло для проживання під час досудового розслідування. Проте, на думку апелянта, такі показання є такими, що отримані із порушенням норм чинного КПК України та не відповідають дійсності.

Крім того, апелянт зазначає, що при постановленні ухвали судом безпідставно не взято до уваги долучену до матеріалів провадження характеристику, складену 15 лютого 2018 року старостою Новопетрівського старостинського округу ОСОБА_10 , з якої вбачається, що обвинувачений проживає за вказаною адресою. Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає, що висновок суду про те, що орган досудового розслідування не з`ясував фактичне місце мешкання обвинуваченого не відповідає дійсності, оскільки в обвинувальному акті вказано місце реєстрації обвинуваченого, що підтверджується ксерокопією паспорта обвинуваченого, а також останнє тимчасове місце проживання останнього, яке встановлено на момент проведення досудового розслідування. Крім того, апелянт звертає увагу, що судом без жодних законних підстав відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про зупинення судового провадження в порядку ст.335 КПК України, у зв`язку з ухиленням обвинуваченого від суду. Також прокурор зазначає, що з резолютивної частини ухвали суду не зрозуміло кому саме повернуто обвинувальний акт, прокурору, який здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або керівнику місцевої прокуратури. Отже, ухвала суду першої інстанції не відповідає ані фактичним обставинам провадження, ані наявності підстав для її ухвалення, вимогам норм кримінального процесуального законодавства, оскільки ухвалена з грубими порушеннями КПК України та за своїм змістом є незрозумілою та суперечливою.

Згідно з ухвалою, до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав неможливим проведення судового розгляду за відсутністю обвинуваченого та просив оголосити останнього у розшук та зупинити провадження по справі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і наполягав на скасуванні ухвали суду першої інстанції як незаконної, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Висновки суду щодо невідповідності обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_6 , вимогам ст.291 КПК України, засновані на досліджених у судовому засіданні матеріалах кримінального провадження та, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство).

Згідно з матеріалами провадження, суд був позбавлений можливості виконати вимоги ст.ст. 314-316 КПК України та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 до суду не з`явився, повідомити його про судове засідання не виявилось за можливе.

Як вказано в обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвали суду про примусовий привід обвинуваченого працівниками поліції не виконані через не проживання обвинуваченого ОСОБА_6 за вищевказаними адресами.

Згідно з матеріалами, направленими на адресу суду з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області на виконання ухвали про примусовий привід ОСОБА_6 за місцем реєстрації, останній за зазначеною в обвинувальному акті адресою реєстрації не проживає. Відповідно до пояснень ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які мешкають по сусідству, місце знаходження ОСОБА_6 їм невідомо, останній раз він з`являвся за місцем реєстрації приблизно 5 років тому. Ухвала суду про примусовий привід обвинуваченого за місцем проживання також не виконана працівниками поліції, оскільки за зазначеною адресою, відповідно до пояснень ОСОБА_9 , яка тимчасово пустила проживати ОСОБА_6 до свого будинку, останній не проживає з січня 2018 року, місцезнаходження його їх невідомо.

Зазначене свідчить про невідповідність обвинувального акта п.2 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в цьому Акті не міститься відомостей про дійсне місце проживання обвинуваченого.

Крім того, вимогами ст.335 КПК України, які визначають можливі дії і рішення суду на стадії судового розгляду, передбачено, що у разі якщо обвинувачений ухиляється від суду або захворів на психічну та іншу тяжку хворобу, суд зупиняє судове провадження щодо цієї особи, у тому числі з оголошенням розшуку.

Проте, в даному випадку, суд взагалі позбавлений можливості викликати обвинуваченого у судове засідання, оскільки, згідно з матеріалами провадження, вказане у обвинувальному акті місце проживання останній залишив ще до направлення обвинувального акту до суду і, навіть до повідомлення йому про підозру. Відповідно, відомості про те, що останній ухиляється від суду, відсутні.

Посилання прокурора на характеристику з місця проживання обвинуваченого, надану старостою Новопетрівського старостинського округу, як на доказ того, що ОСОБА_6 проживає за вказаною адресою, колегія суддів вважає неслушними, оскільки місце проживання обвинувачений залишив в січні 2018 року, переїхавши до м. Бердянськ.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в обвинувальному акті не зазначено місця фактичного проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , що позбавило суд можливості повідомити останнього про день та місце підготовчого судового засідання, і відповідно, унеможливлює призначення судового розгляду на підставі вищевказаного обвинувального акту.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано повернув цей обвинувальний акт прокурору.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, на думку колегії суддів, правильність висновків суду не спростовують.

Щодо посилання прокурора в апеляційній скарзі про незрозумілість прийнятого судового рішення, оскільки в ньому не зазначено якому конкретно прокурору повернутий обвинувальний акт, колегія суддів вважає, що вказані питання можуть бути вирішені в порядку ст.380 КПК України за наявності до того підстав.

Порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть зміну чи скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2018 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4