Справа №333/4299/18
Провадження №1-кс/333/1198/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого СВ Комінарського ВП ГУНП
в Запорізькій області ОСОБА_3 ,
представника особи, у власності якої перебуває майно ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання слідчого Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001841 від 09.06.2018 року та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2018 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про арешт майна. Клопотання обґрунтоване тим, що 08.06.2018 року до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від гр. ОСОБА_6 , 1974 року народження, про те, що починаючи з 2015 року по теперішній час її колишній чоловік ОСОБА_7 не повертає автомобіль "Mazda CX9" з державними реєстраційними номерами " НОМЕР_1 ", який належить потерпілій. В ході проведення досудового розслідування в якості потерпілої була допитана гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка пояснила, що в період часу з 08 серпня 1999 року по 21 листопада 2014 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою, АДРЕСА_2 . 15.02.2008 року ОСОБА_6 і її колишнім чоловіком був придбаний автомобіль «Мазда CX9», в кузові синього кольору, 2007 року випуску, номер державної реєстрації « НОМЕР_1 », двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , який був оформлений на ім`я потерпілої, так як грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США на купівлю зазначеного автомобіля були надані її родичами. В зв`язку з тим, що будь-яких майнових претензій ні потерпіла, ні її колишній чоловік ОСОБА_8 один до одного не мали, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2014 року все нажите в шлюбі майно залишилось у ОСОБА_6 . Зазначений вище автомобіль замикається на центральний ключ, який знаходиться у потерпілої та її колишнього чоловіка. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходилося в зазначеному автомобілі. В серпні 2015 року (після розлучення з ОСОБА_8 ) ОСОБА_6 поставила даний автомобіль на СТО по вул. Космічній, в м. Запоріжжі, для проведення ремонтних робіт. Через 2 тижні, коли потерпіла приїхала на вказане СТО для того, щоб забрати автомобіль, співробітники СТО повідомили, що зазначений автомобіль забрав її колишній чоловік ОСОБА_8 . Про те, що ОСОБА_8 забрав належний їй автомобіль, ОСОБА_6 нічого не було відомо, свого дозволу ОСОБА_7 вона не давала. Пізніше потерпіла зателефонувала ОСОБА_8 , який пояснив, що він взяв автомобіль, так як йому для особистого користування потрібний транспортний засіб і попросив залишити йому автомобіль на 1 місяць, на що потерпіла погодилася. Через зазначений час ОСОБА_8 автомобіль не повернув, і в ході подальшого розмови з потерпілою пояснив, що повертати його він не збирається. На подальші дзвінки ОСОБА_7 не відповідав, місце знаходження автомобіля потерпілій не відомо. 11.08.2018 року ОСОБА_6 на мобільний телефон подзвонила знайома, яка повідомила, що бачила належний їй вищевказаний транспортний засіб біля будинку №56 по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжі, де на даний момент мешкає її колишній чоловік. Приїхавши на вказане місце, потерпіла дійсно побачила автомобіль, який належить їй. 12.08.2018 року ОСОБА_6 побачила належний їй автомобіль біля супермаркету «Амстор» по вул. Новокузнецькій, буд. 41 в м. Запоріжжі, переконавшись, що даний автомобіль належить їй, викликала співробітників поліції. 12.08.2018 року автомобіль "Mazda CX-9" номер державної реєстрації НОМЕР_1 , в кузові синього кольору, номер кузову (Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ) двигун № НОМЕР_2 , було вилучено та поміщено на стоянку Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, для тимчасового зберігання.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала своє клопотання з підстав, викладених у ньому. Представник потерпілої проти задоволення клопотання слідчого не заперечував. Вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав. Тимчасовим вилученням майна, згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна, згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України, може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна має бути зазначено :1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України. Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Цей перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає. Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Частиною 1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається з матеріалів клопотання, 09.06.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ст. 356 КК України (кримінальне провадження № 0001841). Відповідно до протоколу огляду місця подій від 12.08.2018 року, автомобіль "Mazda CX-9" номер державної реєстрації НОМЕР_1 , в кузові синього кольору, про арешт якого слідчий звернулась до суду із клопотанням, було вилучено 12.08.2018 року слідчим Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_9 . Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 08.08.2018 року, в період часу з 08 серпня 1999 року по 21 листопада 2014 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15.02.2008 року ОСОБА_6 і її колишнім чоловіком був придбаний автомобіль «Мазда CX9», в кузові синього кольору, 2007 року випуску, номер державної реєстрації « НОМЕР_1 », двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , який був оформлений на ім`я потерпілої, так як грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США на купівлю зазначеного автомобіля були надані її родичами. Однак, з 2015 року зазначений автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_7 , який не бажає повертати їй транспортний засіб. Відповідно ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб не містить формулювання підстав і мети арешту майна. Тобто, не вбачається, що предмет арешту є речовим доказом або об`єктом кримінально караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або арешт пропонується накласти у забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації. В матеріалах клопотання відсутні докази того, що вилучений транспортний засіб є власністю ОСОБА_6 . Також, не було наведено достатніх і переконливих доказів, що майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено. Крім того, не обґрунтовано, які перешкоди чинить власник зазначеного автомобіля, що призводить до неможливості досягнення завдань досудового розслідування. Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження. А тому, судом відмовляється у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль "Mazda CX-9" номер державної реєстрації НОМЕР_1 , в кузові синього кольору. Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

1.У задоволенні клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
2.Копію ухвали не пізніше наступного дня після її винесення направити учасникам кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1