Справа № 369/7670/18
Провадження № 1-кп/369/802/18
В И Р О К
іменем України
04.10.18 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
законного представника

неповнолітнього потерпілого

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003012 від 16.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, офіційно не працюючої, розлученої, яка має вищу освіту, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима вироком Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

16.05.2018 року близько 10 години ОСОБА_6 , будучи судимою вироком Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., який сплатила 26.06.2018 року, маючи прямий умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та бажаючи їх настання, перебуваючи в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_2 , застосовуючи до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме розпиливши останньому в очі засіб сльозоточивої та дратівної дії «ТЕРЕН-4», шляхом ривка рукою, відкрито заволоділа належним його матері ОСОБА_5 мобільним телефоном марки «Іphone SE».

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2184 від 08.06.2018 року, матеріальної шкоди у розмірі 5040 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину визнала, підтвердила обставини, пояснила, що вона їхала на автомобілі, оскільки в той час підробляла таксистом, хлопець переходив проїжджу частину та дивився на мобільному телефоні відео, зовсім не спостерігав за дорогою, через що майже не потрапив під колеса керованого нею автомобіля, що змусило її різко гальмувати. При цьому неповнолітній, закінчуючи переходити дорогу, показав їх непристойний жест. Будучи в стані душевного хвилювання через те, що ледве не збила дитину, обурившись витівкою хлопця, ОСОБА_6 зупинилася та пішла за ним, маючи намір пояснити, що на дорозі треба бути уважним. Проте, коли хлопчина відкрив двері в під`їзд, вона зайшла за ним, потім вихватила з рук дитини мобільний телефон та пирснула між ним та собою газовим балончиком, оскільки була знервована. Наступного дня вона сама пішла до Чабанського ВП, де заявила, що бажає повернути мобільний телефон власнику. У вчиненому щиро розкаялася, просила її суворо не карати, просила вибаченні у ОСОБА_5

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , яка також визнана і потерпілою у кримінальному провадженні, пояснила, що її син ОСОБА_8 16.05.2018 року пішов до вчительки займатися англійською мовою, дорога до вчительки була знайома йому, син завжди уважний, до вчителя ходить одним і тим самим маршрутом, дорогу переходить на пішохідному переході. Проте, близько 10 години їй зателефонувала вчителька та сказала, що на дитину напали в під`їзді і забралии мобільний телефон. ОСОБА_5 відразу поїхала до сина, дитина була налякана та знервована. З сином вони відразу поїхали до лікарні, де ОСОБА_9 надали необхідну допомогу, також вона написала заяву в поліцію. Нападницю встановила швидко за описом продавців з магазину, які бали жінку, що прямувала за дитиною та потім тікала.

Оскільки мобільний телефон повернуто, то цивільний позов ОСОБА_5 не заявляла, при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

З досліджених судом матеріалів кримінального провадження слідує, що відомості до ЄРДР за № 0003012 були внесені 16.05.2018 року з правової кваліфікацією ч. 2 ст. 186 КК України за заявою ОСОБА_5 про те, що 16.05.2018 року близько 10 години невідома жінка відкрито заволоділа мобільним телефоном «Iphone SE» сірого кольору з сім-картою мобільного оператора лайфселл за номером НОМЕР_1 у її малолітнього сина ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , біля під`їзду № 1 (том 1 а.с.37, 38).
З довідки ЦРЛ Києво-Святошинського району № 1453 слідує, що 16.05.2018 року у дитячому відділенні була надана медична допомога неповнолітньому ОСОБА_11 , за слів якого на нього було здійснено напад з метою пограбування та застосовано сльозогінний газ (том 1 а.с. 39).
Належність мобільного телефону «Iphone SE» imei НОМЕР_2 ОСОБА_5 підтверджена відповідними документами (том 1 а.с. 50-52), вартість мобільного телефону визначена експертним шляхом та становить 5040 грн. (висновок судово-товарознавчої експертизи № 2184 від 08.06.2018 року (том 1 а.с. 89-95).
Під час пред`явлення до впізнання за фотознімками від 17.05.2018 року неповнолітній потерпілій ОСОБА_8 на фотознімку під № 4 впізнав жінку, яка 16.05.2018 року відкрито заволоділа мобільним телефоном, який хлопець мав при собі, відповідно до довідки на фото під № 4 зображена ОСОБА_6 (том 1 а.с. 55-56).
Під час огляду автомобіля марки «Renault Symbol», д/н НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_6 , проведеного 18.05.2018 року з подальшим отриманням ухвали слідчого судді (том 1 а.с. 58-59), було вилучено газовий балон з написом «Засіб сльозоточивої та дратівної дії «ТЕРЕН-4» (том 1 а.с. 63-65, 66-71).

За таких обставин, оцінивши всі надані суду докази, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведена повністю, тому кваліфікує її дії за вказаною статтею як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинено повторно. При цьому ознака повторності доводиться копією вироку Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року, яким ОСОБА_6 засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу (а.с. 109) .

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд бере до уваги, що вона раніше притягувалось до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, розлучена, виховує неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також враховує характер і ступінь тяжкості злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченою своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене. Обставиною, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої особи. Тому, з огляду на вказане, суд приходить до переконання про доцільність призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за вчинене у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України, зі звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку, оскільки вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю її поведінки уповноваженим органом з питань пробації.

Долю речових суд вирішує згідно ч. 9 ст. 100 КПК України. Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також обов`язок, передбачений п. 4 ч. 2 ст. 76 КК України, - виконувати заходи пробаційної програми.

Речові докази у справі:

-мобільний телефон «Іphone SE», який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити в її розпорядженні;

-засіб сльозоточивої та дратівної дії «ТЕРЕН-4», який переданий до кімнати зберігання речових доказів Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області (спецпакет № 0912326), - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1