20.06.2018 Провадження № 1-кс/331/3167/2018
Єдиний унікальний номер № 331/3823/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2018 року місто Запоріжжя
В обґрунтування клопотання зазначено, що 02.06.2018 року, приблизно о 16 год. 00 хв., мешканка м. Запоріжжя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на літньому майданчику кафе «Парк Авеню», розташованого за адресою: м. Запоріжжя. пр. Соборний, 87-А, не маючи бажання виховувати, піклуватись та забезпечувати належні соціальні, побутові умови проживання для неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою продати іншим особам за грошову винагороду вказану неповнолітню дитину без укладання будь-яких передбачених законодавством України угод та складання документів щодо усиновлення, познайомилась з ОСОБА_7 , якій запропонувала придбати в неї дитину.
В подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи готування до вчинення торгівлі людиною, об`єктом якої є неповнолітня дитина, добровільно повідомила про це правоохоронні органи та добровільно надала згоду на участь в контролі за вчиненням даного злочину, згідно зі ст. 271 КПК України.
Після отримання згоди ОСОБА_7 на умови передачі неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , домовилась про зустріч з ОСОБА_5 14.06.2018 року для здійснення незаконної угоди щодо її продажу.
Після вчинення вказаного злочину ОСОБА_5 , разом з сумкою, в якій переховувала отримані від продажу неповнолітньої дитини грошові кошти, вийшла з автомобілю та направилась до буд. № 2 по вул. Запорізькій в м. Запоріжжі, де о 19 год. 05 хв. 14.06.2018 року була затримана працівниками СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП України в Запорізькій області.
14.06.2018 року, о 19 годині 05 хвилин, ОСОБА_5 затримана в порядку ст. 208 КПК України навпроти будинку № 2 по вул. Запорізькій у м. Запоріжжі.
Згідно відомостей, які перебувають у володінні архіву КП «ЗМ БТІ», квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , без визначення часток.
Згідно інформаційної довідки № 127947818 від 18.06.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 .
Відповідно до положень Кримінального кодексу України злочин, передбачений ч. 2 ст. 149 КК України, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким, санкцією часини другої зазначеної статті передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
З метою забезпечення можливої конфіскації майна у випадку постановлення в подальшому обвинувального вироку суду, унеможливлення спроб вчинення дій, пов`язаних з відчуженням, оформленням правовстановлюючих документів та державною реєстрацією права на об`єкти нерухомого майна, слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на зазначену квартиру.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали внесене клопотання, просили його задовольнити.
Інші особи в судове засідання не з`явились, що, відповідно до положень ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Вислухавши доводи слідчого, прокурора, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
При вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно інформаційної довідки № 127947818 від 18.06.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 .
Згідно відомостей, які перебувають у володінні архіву КП «ЗМ БТІ», квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , без визначення часток.
Так слідчий суддя вбачає, що зазначене нерухоме майно належить також на праві спільної сумісної власності іншим особам, при цьому стороною кримінального провадження, відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, доведено наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваної, унеможливлення спроб вчинення дій, пов`язаних з відчуженням, оформленням правовстановлюючих документів та державною реєстрацією права на об`єкти нерухомого майна, отже на теперішній час потреби досудового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права особи.
За таких обставин слідчий суддя доходить висновку щодо обґрунтованості клопотання та необхідності його задоволення у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 .
Роз`яснити іншим власникам зазначеного майна, що вони мають право у встановленому законом порядку звернутися до суду для вирішення питання про скасування арешту майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1