УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві

клопотання прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України підполковника юстиції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 23 січня 2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, ч.3 ст.258 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22 серпня 2018 року прокурор відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України підполковник юстиції ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 23 січня 2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України, про арешт майна, а саме: квартири, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 92,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 82), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 23 січня 2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України.

В клопотанні прокурора зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він у період з першої половини 2017 року по 20.06.2018, перебуваючи у м. Києві, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньою змовою групою осіб, здійснив організацію готування до терористичного акту вбивства із застосуванням зброї громадян України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме: в грудні 2017 року - січні 2018 року в ресторані швидкого харчування «Два Гуся» (м. Київ, вул. Хрещатик, 7/11) залучив співучасника безпосереднього виконавця злочину ОСОБА_10 ; у період з грудня 2017 року по 11.05.2018 періодично телефонував ОСОБА_10 та наголошував на необхідності якнайшвидшого вчинення терористичного акту, у результаті якого повинні загинути ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; 16 травня 2018 року приблизно о 22 годині у ресторані «Тандир» (Київська обл., смт. Козин, вул. Київська, 11д) надав ОСОБА_10 вказівку щодо прискорення вчинення терористичних актів, які призведуть до вбивства ОСОБА_7 , а в подальшому до загибелі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; 20 червня 2018 року близько 17 години 15 хвилин, перебуваючи біля автоцентру за адресою: м. Київ, Столичне Шосе, 90, ознайомившись із доказами вчинення терористичного акту, що призвів до загибелі ОСОБА_7 (фотознімками) обговорив з ОСОБА_10 умови розрахунку за вчинений злочин, зокрема повідомив, що заплатить йому 15 000 доларів США через декілька днів, а решту суми в розмірі 10 000 доларів США через два тижні; 23 червня 2018 року близько о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи в ресторані «Тандир» (Київська обл., смт. Козин, вул. Київська, 11д), будучи впевненими, що ОСОБА_10 вчинив терористичний акт, що призвів до загибелі ОСОБА_7 , передав ОСОБА_10 15 000 доларів США як першу частину винагороди за вчинення терористичного акту, а також обговорив деталі наступного терористичного акту щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України. Відповідно до положень Кримінального кодексу України, санкція ч. 3 ст. 258 КК України передбачає кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 з метою уникнення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна намагається його перереєструвати шляхом укладення фіктивних правочинів на «підставних осіб».

Так, дружина ОСОБА_5 ОСОБА_11 достовірно знаючи про те, що стороною обвинувачення з метою досягнення дієвості цього провадження подано до суду клопотання про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 діючи на підставі Довіреності посвідченої 27 липня 2018 року начальником відділу забезпечення досудового слідства СБ України, 7 липня 2018 року реалізувала шляхом укладення фіктивного правочину договору купівлі продажу квартири від імені ОСОБА_5 його батькові пенсіонеру ОСОБА_6 , яка в подальшому була перереєстрована на останнього.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_6 на праві приватної власності належить квартира об`єкт житлової нерухомості загальною площею 92,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 82), розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, у ході здійснення досудового розслідування встановлено, що батько підозрюваного ОСОБА_6 намагається шляхом укладення фіктивного правочину перереєструвати вказану квартиру на інших «підставних осіб».

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яке може бути призначене ОСОБА_5 судом, що передбачене санкцією ч.3 ст. 258 КК України, слідчий звернувся з даним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала з мотивів наведених у ньому та просила його задовольнити.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення підозрюваного є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд підозрюваного ОСОБА_5 ,власника ОСОБА_6 .

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення прокурора, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зі змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього матеріалів кримінального провадження №0000029 від 23 січня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Підозрюваному ОСОБА_5 ,на підставі Договору купівлі-продажу квартири,посвідченого 28 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 ,реєстраційний номер 388,на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2 ,загальною площею 92,3 кв.м.Право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за №20209851,реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно:82.

Разом з тим, встановлено, що дружина ОСОБА_5 ОСОБА_11 достовірно знаючи про те, що стороною обвинувачення з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження подано до суду клопотання про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , діючи на підставі Довіреності, посвідченої 27 липня 2018 року начальником відділу забезпечення досудового слідства СБ України, 7 липня 2018 року реалізувала шляхом укладення правочину договору купівлі продажу квартири від імені ОСОБА_5 його батькові пенсіонеру ОСОБА_6 , яка в подальшому була перереєстрована на останнього. Також встановлено, що батько підозрюваного ОСОБА_6 намагається шляхом укладення інших правочинів перереєструвати вказану квартиру на інших «підставних осіб».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_6 на праві приватної власності належить квартира об`єкт житлової нерухомості загальною площею 92,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 82), розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактами вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні правові підстави передбачені ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на майно,оскільки воно може бути використано з метою забезпечення можливої конфіскації майна ,як виду покарання з урахуванням повідомленої ОСОБА_5 підозри 24 червня 2018 року ,а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна,з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.

Крім того, існують реальні ризики передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя,крім цього, при накладенні арешту на майно, а саме: квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 92,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 82), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 ,також враховує той факт,що в даному випадку обмеження права власності є розумним і спів розмірним завданням кримінального провадження . Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України підполковника юстиції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 23 січня 2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, ч.3 ст.258 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 92,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 82), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1