Номер провадження 1-кс/495/3037/2018
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу
06 серпня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізонупівденного регіону ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону лейтенант юстиції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українеця, уродженця міста Черкаси, з середньою освітою, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , оператора-топогеодезист відділення артилерійської розвідки взводу управління командира військової частин НОМЕР_1 , матрос.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2018 року слідчий військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону південного регіону ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

В клопотанні слідчого зазначено наступне: Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-У11 «Про затвердження Указу президента України «Про часткову мобілізацію»), в Україні оголошено про мобілізацію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.

08 червня 2016 року громадянин України ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (

АДРЕСА_2 ) від 12 липня 2017 року №23 матрос ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду оператора-топогеодезиста відділення артилерійської розвідки взводу управління командира військової частини НОМЕР_1 .

Матрос ОСОБА_4 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 зобов`язаний дотримуватися вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №548-ХІV визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги вищевказаного Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
-свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
-бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
-беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
-постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
-знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
-дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
-поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
-бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
-вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
-виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
-додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
-додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;
-виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
-поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно розпорядку робочого дня військової частини НОМЕР_1 на 2017 рік затверджений 30.12.2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_6 початок робочого дня о 08 год. 00 хв., кінець робочого дня о 17 год. 00 хв. з понеділка по п`ятницю.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09 серпня 2017 року №164 матросу ОСОБА_4 надано відпустку за сімейними обставинами на 10 діб з 09 по 20 серпня 2017 року.
На порушення вищенаведених вимог, матрос ОСОБА_4
21 серпня 2017 року о 08 год. 00 хв., не з`явився вчасно на службу до розташування військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 , який розташований за адресою:
АДРЕСА_3 , без поважних причин та ухиляється від проходження військової служби по теперішній час.
Таким чином, матрос ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), 21 серпня 2017 року о

08 год. 00 хв. діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу до розташування військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин та ухиляється від проходження військової служби по теперішній час, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду крім воєнного стану.
07 грудня 2017 року стосовно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_4 складено та направлено за його місцем реєстрації повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Підозра ОСОБА_4 повністю обґрунтована зібраними в ході досудового розслідування доказами в їх сукупності, зокрема чисельними протоколами допиту свідків, матеріалами службового розслідування за вказаним фактом тощо.
ОСОБА_4 не будучи обмеженим у вільному пересуванні, не позбавлений можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, зможе протиправно впливати на свідків, інших осіб, тощо.

Відповідно до ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час досудового розслідування встановлена протиправна діяльність ОСОБА_4 за фактом нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та проводячи час на власний розсуд до теперішнього часу.
Також враховуючи те, що на даний час продовжується збройний конфлікт на території Луганської та Донецької областей перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе виїхати на вищевказані території та частини з яких не підконтрольні Україні, де протягом тривалого часу проживати, а тому існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

З викладених причин, з метою забезпечення виконання підозрюваними, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків в зазначеному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого забов`язання.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників провадження, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:
1) особисте зобов`язання;
2) особиста порука;
3) застава;
4) домашній арешт;
5) тримання під вартою.
Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:
- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Як встановлено матеріалами клопотання та підтверджено в судовому засіданні, у період досудового слідства ОСОБА_4 розкаявся, сприяє розкриттю злочину, має постійне місце проживання, раніше не судимий, тобто відсутні ризики, які б давали підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного вважаю, що прокурором та слідчим цілком доведені обставини передбачені п.п. 1 та 2 ч.1 ст. 194 КПК України, але ж не доведено, те, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово строком до 04.10.2018 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України за першою вимогою слідчого, прокурора або суду з метою сприяння не ухиленню останньому від слідства та суду;

2) не відлучатися за межі Білгород-Дністровського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.
Контроль за виконанням покласти на Відділення військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_2 .

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону південного регіону ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 04.10.2018 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України за першою вимогою слідчого, прокурора або суду з метою сприяння не ухиленню останньому від слідства та суду;

2) не відлучатися за межі Білгород-Дністровського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.
Контроль за виконанням покласти на Відділення військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_2 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя