Справа № 161/1052/18
Провадження № 1-кп/161/382/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 липня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001262 від 22.11.2017 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо освітою, уродженця м.Луцьк та жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм на ТзОВ «Ліхтнер бетон Луцьк», одруженого, згідно ст.89 КК України не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , 21.11.2017 року, близько 18 год. 20 хв., на автодорозі М-19, сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», що має по дві смуги руху в кожному напрямку, в селі Підгайці Луцького району, навпроти будинку №9, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford Transit Conneck», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку міста Луцька по крайній лівій смузі руху, в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, проігнорував те, що на крайній правій смузі руху попутний йому автомобіль (невідомої марки) зменшує швидкість, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, внаслідок чого не надав дорогу пішоходу ОСОБА_4 , яка здійснювала перехід проїзної частини по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху транспортного засобу, здійснив на неї наїзд.

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_4 згідно висновку експерта №51 від 16.01.2018 отримала тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку в правій скроневій долі, локального субарахноідального крововиливу в скроневій долі головного мозку справа, підшкірна гематома та рана на скронево-тім`яній ділянці голови зліва, множинні садна в ділянці обличчя; закрита травма грудної клітки у вигляді перелому 1-10 ребер зліва, в тому числі подвійного перелому 5-6 ребер зліва, з лівобічним малим пневмотораксом та згорнутим лівобічним гемотораксом та забоєм базальних сегментів легень; закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці; закритий перелом дзьобовидного відростка лівої лопатки; закрита травма тазу у вигляді перелому крижово-клубового зчленування справа без зміщення, перелом лонної кістки в проксимальному та дистальному відділі перелому сідничної кістки, міжм`язеві геморагічні нашарування в ділянку поясничного та клубового м`язів справа, підшкірна гематома в ділянці крила клубової кістки зліва; садно в ділянці правого ліктьового суглоба. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті контакту з травмуючої дією тупих предметів /предмету/, цілком можливо під час ДТП в час вказаний в постанові та в медичній документації. За ступенем тяжкості закрита травма грудної клітки у вигляді перелому 1-10 ребер зліва, в тому числі подвійного перелому 5-6 ребер зліва, з лівобічним малим пневмотораксом та згорнутим лівобічним гемотораксом та забоєм базальних сегментів легень відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в клінічному перебігу; закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку в правій скроневій долі, локального субарахноідального крововиливу в скроневій долі головного мозку справа; закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці; закритий перелом дзьобовидного відростка лівої лопатки, закрита травма тазу у вигляді перелому крижово-клубового зчленування справа без зміщення, перелому лонної кістки в проксимальному та дистальному відділі, перелому сідничної кістки за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше 21 доби, решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3 (б), 12.1, 18.1, 18.4, Правил дорожнього руху.

Так, в порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну. В порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку. В порушення п 18.4 Правил дорожнього руху України, проігнорував те що перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість транспортний засіб у сусідній правій смузі руху, не зменшив швидкість та не зупинився, також не переконався в тому, що на пішохідному переході немає пішоходів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Суду дав показання, що дійсно він, при обставинах місця і часу, вказаних в обвинувальному акті, керуючи автомобілем «Ford Transit Conneck» д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.1, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, допустив наїзд на ОСОБА_4 , внаслідок чого потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати його. Цивільний позов визнав повністю.

Допитана в судовому засідання як потерпіла ОСОБА_4 повністю підтвердила показання обвинуваченого щодо фактичних обставин справи. Претензій до обвинуваченого не має, просила суд суворо його не карати.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми необережними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд по справі не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_6 згідно ст.89 КК України не судимий, вчинив необережний тяжкий злочин, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, працює, характеризується позитивно, на утримані має двох дітей, потерпіла не наполягає на його суворому покаранні, а тому врахувавши наведені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, та покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.

При цьому, суд не призначає обвинуваченому ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що передбачене санкцією ч.2 ст. 286 КК України, оскільки останній працює водієм, керування транспортними засобами є джерелом доходу для його родини, а тому позбавлення цього права, на думку суду, становитиме особистий надмірний тягар для особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов Луцької міської клінічної лікарні про відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь Луцької міської клінічної лікарні 65 149 грн. 00 коп. витрат, понесених лікарняною установою на лікування потерпілої ОСОБА_4 .
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього згідно ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов Луцької міської клінічної лікарні до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити повністю.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь Луцької міської клінічної лікарні 65 149 (шістдесят п`ять тисяч сто сорок дев`ять) гривень 00 копійок витрат, понесених лікарняною установою на лікування потерпілої ОСОБА_4 .
Речові докази: транспортний засіб марки «Ford Transit Conneck» д.н.з. НОМЕР_1 - залишити за належність законному володільцю ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий