Ухвала
Іменем України
05 вересня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-8001 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2018 року
Суть питання та встановлені судом обставини
Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися із касаційною скаргою, у якій просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та закрити кримінальне провадження відносно засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Мотиви Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Усупереч наведених положень, захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у своїй касаційній скарзі не наводять правового обґрунтування незаконності вироку Галицького районного суду м. Львова від 12 лютого 2018 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2018 року.

За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилаючись на незаконність, на їх думку, постановлених судових рішень, наводять доводи, які стосуються лише фактичних обставин кримінального провадження, а також оцінки доказів, що, з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2018 року залишити без руху і встановити строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8