Справа № 206/3379/18
1-кп/206/294/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Самарський районний судом м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання захисника ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні під № 0000274 від 14.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
19 червня 2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні під № 0000274 внесеному до ЄРДР від 14.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
В підготовчому судовому засідання захисником ОСОБА_3 було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що органами досудового слідства порушено вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 та ч. 2 ст. 109 КПК України, про що надав суду письмове клопотання.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, оскільки підстави для повернення кримінального провадження на дооформлення відсутні, обвинувальний акт складений відповідно до норм ст. 291 КПК України. Просив призначити матеріали кримінального провадження до судового розгляду.
Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання захисника та просила задовольнити.
Суд дослідивши клопотання захисника, вислухавши думку прокурора та обвинуваченої, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідають вимогам цього Кодексу.
Ст. 291 КПК України визначає вимоги до обвинувального акту та додатків до нього.
Крім того, відповідно до ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який відповідно до ст. 109 КПК України повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Проте, слідчим який складав обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування ці вимоги кримінального-процесуального закону були порушені.
Так, при складанні обвинувального акту порушено вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, згідно з якими у ньому мають бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які слідчий вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З викладених вимог, які є обов`язковими до виконання, вбачається, що кожним діям, які становлять склад кримінального правопорушення, має бути надана окрема правова кваліфікація, що також вбачається із буквального тлумачення вказаної норми, оскільки передбачено викладення фактичних обставин та правову кваліфікацію фактичних обставин кримінального "правопорушення", а не правопорушень у цілому.
Крім того, слідчий, зазначаючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, зазначив, що умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене повторно, а також незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах, вчинене повторно.
Разом з цим, зазначаючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене повторно, а також незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах, вчинене повторно, слідчим в обвинувальному акті не зазначено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення за даними кваліфікуючими ознаками та не сформульовано обвинувачення.
Так в обвинувального акту не міститься кваліфікуючих ознак повторності вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , що є обов`язковим.
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пунктах 7 та 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 року „Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки передбачене у відповідних статтях (частинах статей) особливої частини КК України вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки. При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК України повинні отримувати окрему кваліфікацію. З урахуванням положень частини першої статті 33 КК України це правило застосовується, зокрема, і тоді, коли особа вчинила декілька тотожних злочинів (злочинів одного виду), які утворюють повторність, але перший із них не має кваліфікуючих ознак. У таких випадках перший злочин кваліфікується за частиною першою відповідної статті Особливої частини КК України, а один чи декілька наступних за відсутності інших кваліфікуючих ознак - за частиною другою цієї статті за ознакою вчинення його (їх) повторно.
Таким чином, із врахуванням викладених принципів, слідчий згідно з вимогами у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України мав надати правову кваліфікацію фактичним обставинам вчинення кожного із кримінальних правопорушень, розмежувати, які ж саме дії підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, коли вчинено перші злочини, а коли наступні, відповідно кваліфікуючи дії обвинуваченого за ознакою „повторності або без неї, але цього зроблено не було.
Крім того, долучений до обвинувального акту в якості додатку реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні не відповідає вимогам Закону, оскільки у ньому в порушення вимог ч. 2 ст. 109 КПК України не вказано про рішення керівника відповідного органу прокуратури згідно з ч. 1 ст. 37 КПК України щодо визначення прокурора чи групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, що ставить під сумнів обґрунтованість та законність затвердження прокурором ОСОБА_5 обвинувального акту у цьому провадженні, а також про рішення керівника органу досудового розслідування згідно з ч. 2 ст. 39 КПК України щодо визначення слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування.
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору.
Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000274 від 14.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , який затвердив обвинувальний акт для усунення вказаних недоліків.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1