печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України юриста 1 класу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0004087 від 26.12.2016 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

23.05.2018 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України юриста 1 класу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0004087 від 26.12.2016 про арешт майна яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

24 травня 2018 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, якою подано вказане клопотання, через канцелярію суду подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004087 від 26.12.2016 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 28, ч. 4 ст. 358 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у червні 2016 року (точної дати, часу та місця наразі не встановлено) виник умисел на заволодіння шляхом обману чужим майном, а саме всім майном померлого ОСОБА_10 , у тому числі квартирою АДРЕСА_2 , яка належала йому за життя на праві приватної власності.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння майном, яке належало ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 усвідомлюючи неможливість його реалізації без залучення нотаріуса, який повинен був відкрити та вести спадкову справу після смерті ОСОБА_10 , залучили до своїх злочинних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округо ОСОБА_4 .

У подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в невстановлені слідством дату, місці та час розробили та узгодили план, який полягав у тому, що майно померлого ОСОБА_10 мала отримати у спадок підконтрольна їм особа, на ім`я якої буде виготовлено, посвідчено та зареєстровано в одній із сільських рад заповіт, інформація про який, на підставі підробленої заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів, у подальшому буде внесена адміністратором Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» до Спадкового реєстру.

Статтею 37 Закону України «Про Нотаріат» визначено перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування. Так, зазначеною нормою визначено, що у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють нотаріальні дії, перелік яких визначений даною статтею, в тому числі посвідчують заповіти (крім секретних).

З метою реалізації наведеного плану приватний нотаріус Київського міського нотаріального округо ОСОБА_4 мала відкрити та вести спадкову справу після смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в подальшому, на підставі підробленого заповіту від імені ОСОБА_10 на користь підконтрольної їм особи, видати свідоцтво про право на спадщину на майно померлого.

Почавши реалізовувати план щодо заволодіння майном померлого ОСОБА_10 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округо ОСОБА_4 , використовуючи власний ідентифікатор доступу 17.06.2016 виконала перевірочні дії щодо наявності зареєстрованих у Спадковому реєстрі заповітів від імені ОСОБА_10 та відкритих спадкових справ після смерті останнього.

Усвідомлюючи неможливість реалізації плану щодо заволодіння майном померлого ОСОБА_10 за відсутності у них заповіту на користь підконтрольної їм особи, ОСОБА_4 17.06.2016 звернулася до раніше знайомого їй судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_7 , який раніше допомагав їй з вирішенням питання щодо виготовлення, посвідчення та реєстрації в Михайлівській сільській раді Білоцерківського району Київської області заповіту від імені ОСОБА_12 , з проханням вирішити питання щодо виготовлення, посвідчення та реєстрації в одній із сільських рад заповіту від імені ОСОБА_10 на все належне йому майно, а також внести на підставі підробленої заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів відповідну інформацію щодо даного заповіту до Спадкового реєстру.

На вказану пропозицію ОСОБА_4 ОСОБА_7 погодився.

У подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи неможливість самостійно виготовити, посвідчити та зареєструвати заповіт від імені ОСОБА_10 на все належне йому майно, а також внести на підставі підробленої заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів відповідну інформацію щодо даного заповіту до Спадкового реєстру, звернувся в невстановлені досудовим розслідуванням дату, місці та час із вказаними питаннями до раніше знайомого йому ОСОБА_8 , який за його інформацією мав впливові зв`язки в органах державної влади та місцевого самоврядування та за грошову винагороду раніше вирішував аналогічні питання в Михайлівській сільській раді Білоцерківського району Київської області від імені померлої

ОСОБА_12 .

ОСОБА_8 на вказану пропозицію ОСОБА_7 погодився.

У свою чергу, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що самостійно виготовити, посвідчити та зареєструвати заповіт від імені ОСОБА_10 на все належне йому майно, а також внести на підставі підробленої заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів відповідну інформацію щодо даного заповіту до Спадкового реєстру, він не зможе, у зв`язку з чим, в невстановлені досудовим розслідуванням дату, місці та час звернувся із вказаними питаннями до Михайлівського сільського голови Білоцерківського району Київської області ОСОБА_9 , який на його пропозицію погодився.

Обов`язки щодо вчинення нотаріальних дій в Михайлівській сільській раді відповідно до змісту посадової інструкції секретаря сільської ради та виконавчого комітету ОСОБА_13 , затвердженої розпорядженням сільського голови від 23.11.2015, а також рішення Михайлівської сільської ради від 25.11.2015, покладено виключно на ОСОБА_13 .

Продовжуючи реалізовувати план направлений на заволодіння майном померлого ОСОБА_10 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округо ОСОБА_4 у свою чергу 21.06.2016 о 17 год. 54 хв. зареєструвала в Спадковому реєстрі спадкову справу після смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому, протягом липня 2016 року ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 узгоджували між собою проект заповіту від імені ОСОБА_10 на все належне йому майно та погодивши кінцеву його редакцію, зазначивши в ньому дані від імені ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які начебто були присутні під час посвідчення заповіту, та надали його для посвідчення та реєстрації Михайлівському сільському голові Білоцерківського району Київської області ОСОБА_9 . Крім вказаного заповіту, ОСОБА_9 також надали копії паспортів та карток платників податків осіб, інформація про яких була зазначена в заповіті. За умовами наданого ОСОБА_9 заповіту, який було датовано 26.11.2015, ОСОБА_10 заповідав все належне йому майно на користь ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є рідною сестрою дружини ОСОБА_6 ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отримавши копії документів та заповіт від імені ОСОБА_10 . Михайлівський сільський голова Білоцерківського району Київської області ОСОБА_9 , на виконання раніше досягнутих з ОСОБА_8 домовленостей, у невстановлені слідством дату, місці та час, усвідомлюючи, що викладена в ньому інформація не відповідає дійсності, зазначив в ньому недостовірну інформацію щодо номеру реєстрації заповіту (№15) та звільнення особи від державного мита, а також підробивши підпис від імені секретаря Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_13 , яка начебто посвідчила заповіт, поставив на ньому печатку сільської ради в графі «Секретар».

Крім того, з метою внесення до Спадкового реєстру неправдивої інформації щодо посвідчення та реєстрації посадовими особами Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області вказаного заповіту ОСОБА_9 діючи умисно, на виконання раніше досягнутих з ОСОБА_8 домовленостей, у невстановленому слідством місці та час, усвідомлюючи, що викладена в заповіті від імені ОСОБА_10 інформація не відповідає дійсності, підробив підпис від імені секретаря Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_13 в графі «Підпис заявника» та поставив печатку Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області в графі відведеній для печатки на зворотному боці заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів, форма якої затверджена наказом Міністерства юстиції України 07.07.2011 № 1810/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 за № 831/19569, «Про затвердження Положення про Спадковий реєстр», яку було складено невстановленою слідством особою та датовано 07.07.2016 за № 115, з метою її подальшого використання, а саме направлення її до Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи». Після складання невстановленою слідством особою заяви від 07.07.2016 за № 115 та підроблення ОСОБА_9 підпису від імені ОСОБА_13 і проставлення ним на заяві печатки Михайлівської сільської ради її було скеровано для розгляду до Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи».

За результатами розгляду заяви № 115, датованої 07.07.2016, відповідальним адміністратором Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» 12.07.2016 інформація про посвідчення та реєстрацію заповіту посадовими особами Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, датованого 26.11.2015, від імені ОСОБА_10 , була внесена до Спадкового реєстру.

У процесі реалізації злочинного наміру ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округо ОСОБА_4 до останньої з Одинадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла заява від сина ОСОБА_10 ОСОБА_19 . За результатом розгляду заяви ОСОБА_19 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округо ОСОБА_4 листом від 08.08.2016 № 56/01-14 йому надано роз`яснення щодо необхідності поновлення через суд строків для отримання спадщини.

Отримавши відмову від ОСОБА_4 лист від 08.08.2016 № 56/01-14 ОСОБА_19 звернувся 12.08.2016 до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. За результатом розгляду вказаної позовної заяви суддею Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_20 17.10.2016 прийнято рішення у справі № 761/28777/16-ц, яким позов ОСОБА_19 задоволено повністю та визначено йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_10 , тривалістю один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

Усвідомлюючи те, що ОСОБА_19 міг зашкодити ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в реалізації їх злочинного плану направленого на заволодіння шляхом обману чужим майном, а саме всім майном померлого ОСОБА_10 , в тому числі квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому за життя на праві приватної власності, ОСОБА_11 , достеменно знаючи, що заповіт від імені ОСОБА_10 на користь ОСОБА_21 , який було датовано 26.11.2015, підроблений, діючи умисно, із корисливих мотивів, маючи на меті заволодіти шляхом обману майном померлого ОСОБА_10 , 26.10.2016 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва із заявами про видачу їй, як представнику ОСОБА_21 , копії рішення суду від 17.10.2016, яким прийнято рішення у справі № 761/28777/16-ц та задоволено позов ОСОБА_19 в повному обсязі та про ознайомлення з матеріалами справи. Крім того, ОСОБА_11 в обґрунтування своїх повноважень, як представника ОСОБА_21 , надала в якості додатків до своїх заяв копії довіреності від імені ОСОБА_21 на представництво її інтересів, датованої 31.08.2016, яку було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округо ОСОБА_4 та копії заповіту від імені ОСОБА_10 на користь ОСОБА_21 , датованого 26.11.2015.

Згідно з інформацією, зазначеною в довіреності ОСОБА_21 31.08.2016, остання уповноважила ОСОБА_11 та ОСОБА_6 представляти її інтереси у відповідних уповноважених органах нотаріату України щодо ведення справи з оформлення її спадкових справ на будь-яке майно, що залишилося після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 , 1939 року народження, який постійно мешкав в АДРЕСА_1 .

У подальшому, ОСОБА_11 достеменно знаючи про те, що заповіт від імені ОСОБА_10 на користь ОСОБА_21 , який було датовано 26.11.2015, підроблений 31.10.2016 звернулася з апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17.10.2016 у справі № 761/28777/16-ц.

Згідно з позовними вимогами ОСОБА_11 просила суд скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17.10.2016 у справі № 761/28777/16-ц і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. За результатом розгляду апеляційної скарги Апеляційним судом міста Києва 07.12.2016 прийнято рішення, яким апеляційну скаргу представника ОСОБА_21 ОСОБА_11 задоволено, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17.10.2016 у справі № 761/28777/16-ц скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_19 до Київської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07.12.2016 представник ОСОБА_19 ОСОБА_22 10.03.2017 року звернувся до Апеляційного суду міста Києва із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду міста Києва від 07.12.2016.

Вказану заяву представником ОСОБА_19 мотивовано тим, що на його запит Михайлівською сільською радою Білоцерківського району Київської області надано відповідь згідно з якою, заповіт від імені ОСОБА_10 , 1939 року народження, посадовими особами сільської ради не посвідчувався та не реєструвався в журналі реєстрації нотаріальних дій.

За результатом розгляду Апеляційним судом міста Києва заяви представника ОСОБА_19 ОСОБА_22 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду міста Києва від 07.12.2016 Апеляційним судом міста Києва 25.05.2017 прийнято рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_19 відмовлено.

Згідно з журналу судового засідання від 25.05.2017 інтереси ОСОБА_21 в судовому засіданні представляв ОСОБА_6 , який, достеменно знаючи про те, що заповіт від імені ОСОБА_10 на користь ОСОБА_21 , датований 26.11.2015, підроблений, заперечував проти задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Крім того, ОСОБА_11 будучи обізнаною в тому, що невстановлені слідством особи після смерті ОСОБА_10 переоформили шляхом використання підроблених документів право власності на його квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також, будучи обізнаною в тому, що заповіт від імені ОСОБА_10 на користь ОСОБА_21 , який було датовано 26.11.2015, підроблений 31.10.2016, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, яке полягало у заволодінні чужим майном, а саме всім майном померлого ОСОБА_10 , в тому числі квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому за життя на праві приватної власності, звернулася від імені ОСОБА_21 до Оболонського районного суду міста Києва з позовною заявою про визнання договору дарування квартири, яка належала за життя ОСОБА_10 , недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння (справа № 2-з/756/134/17 провадження № 756/340/17).

Згідно з висновком експерта від 31.01.2018 № 19/13-3/358-СЕ/17 ринкова вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , станом на 12.07.2016, могла складати 826 336,00 грн. (вісімсот двадцять шість тисяч триста тридцять шість гривень 00 коп.).

За результатами проведених слідчих дій, оригінал спадкової справи після смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, місці та час, за пособництва ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою незаконного збагачення, використовуючи підроблений від імені ОСОБА_10 заповіт, який начебто був посвідчений посадовими особами Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, 26.11.2015 року, та зареєстрований у реєстрі за № 15, маючи на меті заволодіти шляхом обману чужим майном, а саме всім майном померлого ОСОБА_10 , в тому числі квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому за життя на праві приватної власності, вартість якої, згідно з висновком експерта могла складати 826 336,00 грн. (вісімсот двадцять шість тисяч триста тридцять шість гривень 00 коп.), з причин, що не залежали від їх волі, не змогли довести до кінця свій злочинний умисел.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 наразі належить на праві власності ОСОБА_23 .

Крім того, 28.03.2018 слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні квартири в тому числі і за адресою АДРЕСА_1 .

Слідчий вказує, що вказане житлове приміщення є об`єктом злочину, незаконні дії вищевказаних осіб спрямовані на заволодінні цим приміщенням.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого від 28.03.2018 квартира за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України юриста 1 класу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0004087 від 26.12.2016 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони права на відчуження.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя