АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/964/18 Справа № 198/60/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000001, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в с. Орілька Лозівського району Харківської області, проживає по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначеного покарання та встановити йому іспитовий строк тривалістю в 1 рік.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік 4 місяці не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

p:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ НОМЕР_1 /pravo1/ НОМЕР_2 .html?pravo=1#316" title="Кримінальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2341-III від 05.04.2001">У відповідності до ст. 76 КК України, ОСОБА_8 на протязі іспитового строку зобов`язано: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 170 (сто сімдесят) гривень процесуальних витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 27 грудня 2017 року, приблизно о 00:30 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_2 , яке по периметру загороджене парканом, згадав, що на території вказаного домоволодіння знаходяться троє дерев`яних дверей, і в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи вказаний умисел, дочекавшись 01:30 годин 27.12.2017 року, з метою виконання злочинного умислу, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 , вважаючи, що його протиправні дії залишаються таємними, відчинивши хвіртку паркану, зайшов (незаконно проник) на територію вказаного домоволодіння. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, обвинувачений відшукав біля будинку троє дерев`яних дверей, вартістю 100 гривень кожні, котрі належали потерпілій ОСОБА_9 , переніс їх до огорожі домоволодіння та перекинув через неї за межі господарства. Далі ОСОБА_8 , вважаючи, що виконав усі дії необхідні для доведення злочину до кінця, переліз через огорожу з території домоволодіння та, взявши в руки одні двері, почав наближатися до двох інших. При цьому дії ОСОБА_8 були помічені свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (останній посвітив на ОСОБА_8 ліхтарем та почав висловлювати на його адресу вимогу припинити вчиняти крадіжку).

Розуміючи, що він викритий свідками, і його дії перестали бути таємними, ОСОБА_8 кинув двері на землю та з місця скоєння кримінального правопорушення скрився.

Своїми злочинними діями ОСОБА_8 намагався спричинити шкоду потерпілій ОСОБА_9 , на загальну суму 300 гривень.

Дії обвинуваченого у вказаній частині були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в сховище.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що оскаржуваний вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання через його суворість.

Зазначає, що судом не було прийнято до уваги належним чином невелику ціну майна, що було предметом злочинного посягання, його невміння читати та писати, що свідчить про його незахищеність, факт пробачення потерпілою його проступку, відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність двох обставин, що пом`якшують його покарання, а також те, що він вперше судимий за корисливий злочин.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який апеляційну скаргу підтримав, на її задоволенні наполягав; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, доведеність його винуватості, законність та справедливість за видом і розміром призначеного йому покарання, наявність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування цього покарання з випробуванням, ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Що стосується доводів апелянта про надмірну тривалість визначеного йому іспитового строку, то вони не обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, тривалість якого встановлюється від 1 року до 3 років.
На думку колегії суддів, тривалість встановленого обвинуваченому ОСОБА_8 іспитового строку, - 1 рік 4 місяці, - є достатньою аби переконатися у тому, що останній став на шлях виправлення та мета кримінального судочинства може бути досягнута відносно нього без реального відбування призначеного покарання за скоєний злочин, і ця тривалість не може вважатися надмірною, у зв`язку з чим підстав для її скорочення не вбачається.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого такого висновку колегії суддів не спростовують зважаючи на те, що наведені апелянтом обставини, - невелика ціна майна, що було предметом злочинного посягання, відомості про його особу, ставлення потерпілої до нього, відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність двох обставин, що пом`якшують його покарання, - були відомі суду першої інстанції і, на думку суду апеляційної інстанції, достатньою мірою враховані при визначенні тривалості іспитового строку, що неістотно перевищує мінімальну.

З урахуванням наведеного колегія суддів на знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4