Справа №: 398/314/17
провадження №: 1-кп/398/115/18
ВИРОК
Іменем України
"11" травня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001691 від 04 липня 2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Димитрове м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, українця, одруженого, з повною загально середньою освітою, працюючого електро-монтером у віськовій частині 2269 Національної гвардії України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 04 липня 2016 року в період з 07 години 45 хвилин до 08 години 00 хвилин у світлий час доби, керуючи автомобілем «Ford Transit connect», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в місті Олександрія Кіровоградської області по проспекту Соборному в напрямку від вулиці Героїв Сталінграду в бік площі Соборної, під`їхав до будинку №107 по проспекту Соборному і зупинив свій автомобіль для посадки пасажирів біля правого краю проїзної частини дороги. Посадивши пасажирів до свого автомобіля, ОСОБА_8 , проявляючи особисту неуважність та безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, не впевнившись в безпечності свого маневру, грубо порушивши вимоги пункту 1.5, підпунктів «б», «д» п. 2.3, пункти 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 10.1. Перед початком руху... водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншими учасникам руху; п. 10.4. Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот...), розпочав виконувати маневр розвороту наліво, не надавши перевагу для руху потерпілому ОСОБА_6 , який на своєму мотоциклі «Viper ZS110», номерний знак НОМЕР_2 , рухався в напрямку від вулиці Героїв Сталінграда в бік площі Соборної, в результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій мотоцикла ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді гематом, саден голови, тулубу та кінцівок, рани лоба, перелому та підвивиху першого шийного хребця без ознак компресії спинного мозку, які в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Отже, зазначеними діями ОСОБА_8 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав та пояснив, що 04 липня 2016 року, близько 07 год. 45 хв. їхав на своєму авто по пр. Соборному в м. Олександрії Кіровоградської області. Син запізнювався на роботу і попросив батька підвести його разом з другом до роботи. По пр. Соборному біля буд. №107 до автомобіля сіли його син ОСОБА_11 , який сів у машині поряд з водієм, та його друг ОСОБА_12 , який сів на заднє сидіння. Коли пасажири сіли до машини, машина була розташована в напрямку до пл. Соборної, а їхати необхідно було в напрямку вул. Героїв Сталінграду. Автомобіль був розташований з правого боку біля бровки, навпроти місця призначеного для зміни напрямку руху на проспекті. Дивлячись у бокове дзеркало заднього виду він бачив пішоходів на пішохідному переході, перед яким стояли поряд автобус і машина таксі. Напрямки руху по пр. Соборному розділені клумбою, в одному напрямку поряд можуть рухатись два транспортні засоби. До переходу було близько 27 м. Впевнившись, що на проїзній частині дороги відсутні транспортні засоби, почав маневр розвороту. Швидкість руху його машини була близько 5 км/год. В час коли передні колеса автомобіля в`їхали у карман (розрив між клумбами) сталося зіткнення з мотоциклом. Мотоцикл вдарився у водійські двері автомобіля, тому йому довелося вибивати двері, щоб вийти з машини. Водій мотоцикла лежав обличчям в асфальт, він відразу почав надавати йому першу медичну допомогу, огородив місце ДТП викликав і чекав поліцію. Збіглися люди і почали допомагати. Відтягли трохи потерпілого, і витирали кров, була розрубана брова. Шолом лежав поряд з потерпілим. Пасажир його автомобіля ОСОБА_12 викликав швидку. Коли приїхала швидка, потерпілий за допомогою лікарів пішов до карети швидкої допомоги. Наступного дня після аварії він підходив до водія автобуса, який пояснив, що бачив лише момент удару, де взявся мотоцикл не знає. Те, що він не міг бачити потерпілого підтвердив і сам потерпілий. Через 2-3 дні після ДТП він разом із знайомим відвідав потерпілого в лікарні, той повідомив що він виїхав із-за автобуса. Слідчий ОСОБА_13 повідомив, що потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження. Лише взимку він дізнався про те, що під час ДТП потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження. Жінка потерпілого телефонувала йому і казала, що їм потрібна допомога, на що він повідомив, що може дати під розписку 1 000,00 грн., вони домовились про зустріч. Жінка потерпілого прийшла на зустріч разом з колишнім працівником поліції Нікітіним, почали вимагати 3 тисячі доларів, інакше «розкрутять поповній». До того часу потерпілий не мав жодних претензій. Він заперечує тяжкість тілесних ушкоджень потерпілого та не визнає цивільний позов потерпілого. В подальшому обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні в повному обсязі. Зазначив, що визнає цивільний позов в частині матеріальної шкоди в повному розмірі, однак вважає, що матеріальну шкоду необхідно стягнути зі страхової компанії. Також частково визнав моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., які він добровільно сплатив потерпілому.

Незважаючи на визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенню підтверджується дослідженими і перевіреними судом доказами.

Фактичними даними, що містяться в показаннях допитаних судом потерпілого та свідків:

ОСОБА_6 , який пояснив, що 04 липня 2016 року близько 07 год. 40 хв. їхав мотоциклом (в шоломі) по вул. Героїв Сталінграду та повернув на пр. Соборний в м. Олександрії. Маршрутні автобуси один великий жовтого кольору, а інший менший, заїхали у карман для зупинки. Інші машини «Форд», «Жигуль» і «Бус» проїхали попереду. Біля бровки була припаркована «Газель». Він пригальмував пропустив пішоходів на переході і проїхавши декілька метрів після пішохідного переходу сталося ДТП. Автомобіля він не бачив. Отямився він вже у лікарні. Лише на третій день після ДТП почав впізнавати людей. Йому повідомили, що потрібно робити МРТ і одягли бандаж. На четвертий день після ДТП його повези до районної лікарні на МРТ, де було виявлено перелом. Що обвинувачений приходив до нього в лікарню не пам`ятає.

ОСОБА_14 , який пояснив, що 04 липня 2016 року йому зателефонував ОСОБА_8 і повідомив, що сталося ДТП. Він приїхав на місце ДТП, де побачив автомобіль обвинуваченого, який стояв посередині проїзної сторони дороги, розбиті водійські двері (вибите скло, пошкоджена стойка). Потерпілого вже не було (забрала швидка). Мотоцикл лежав за 2 м зліва від автомобіля з розбитою передньою частиною. За 2-3 дні після аварії він разом з ОСОБА_8 відвідали потерпілого в лікарні, потерпілий їм сказав, що претензій до обвинуваченого не має, оскільки вони потрапили до «мертвої зони» -- не бачили один одного.
ОСОБА_15 , який пояснив, що точної дати не пам`ятає, в літку 2016 року, вранці, він бачив момент зіткнення транспортних засобів. Він перебував в машині за кермом, яка знаходилась перед пішохідним переходом, до місця ДТП було близько 5 метрів. Навпроти буд. №109 по пр. Соборному мотоцикл вдарився в автомобіль. Автомобіль намагався здійснити розворот, стояв майже перпендикулярно напрямку руху мотоциклу, який їхав по пр. Соборному зі швидкістю близько 20 км/год. ближче до лівої сторони дороги. Машина також рухалась з малою швидкістю. Обидва транспортні засоби до моменту зіткнення рухались. Як мотоцикл перетнув пішохідний перехід не бачив. Водій мотоцикла після ДТП був без свідомості, він перелетів через мотоцикл і лежав поряд близько 1 м від автомобіля. Після ДТП всі транспортні засоби об`їжджали місце ДТП з правої сторони дороги. За 5-10 хв. приїхала швидка і забрала потерпілого.
ОСОБА_12 , який пояснив, що 04 липня 2016 року після 07 год. ранку він з другом запізнювались на роботу, останній попросив батька підвести їх на роботу. Вони сіли до автомобіля обвинуваченого він сів посередині заднього сидіння. А його товариш поряд з водієм. Машина була розташована по пр. Соборному в напрямку до пл. Соборної, навпроти магазину «Каприз», а їхати їм потрібно було до вул. Г.Сталінграду, тому водій мав здійснити розворот транспортного засобу. Почавши розворот, він повернувся і побачив мотоцикл, в той час сталося зіткнення. Зіткнення сталося навпроти магазину «Колесо». За 5 метрів позаду був пішохідний перехід, водій дивився у дзеркало заднього виду і чекав можливості здійснити розворот. Автомобіль почав рух і за один метр почав розворот. До початку руху автомобіля мотоцикла не було видно. Авто рухалося з малою швидкістю. Після зіткнення автомобіль стояв навскоси дороги (практично перпендикулярно). Вони всі вискочили з автомобіля і підбігли до потерпілого. Він викликав швидку. Потерпілий лежав на дорозі, обличчям в асфальт в калюжі крові, його нога була під мотоциклом. Відразу збіглися люди, допомагали витягти потерпілого з-під мотоцикла. Потерпілий сидів на дорозі і повторював: «Де мій мотоцикл?». Швидка приїхала, лікар перев`язав голову потерпілого і підтримуючи потерпілого відвели до карети швидкої допомоги.
ОСОБА_16 , який пояснив, що точної дати не пам`ятає, два роки тому, на дворі було тепло. Вранці повертався з нічної зміни на своїй машині по пр. Соборному з вул. Героїв Сталінграду. Від зупинки «Райбит» від`їжджав автобус, він зупинився, щоб пропустити автобус. За перехрестям вул. Айвазовської і пр. Соборного, біля магазину «Каприз» стояв автомобіль «Форд транзит» по правій смузі руху із ввімкненим покажчиком лівого повороту. Мопед рухався по лівій смузі руху. Коли він зупинився щоб пропустити маршрутний транспортний засіб, мопед поїхав далі. В цей час автомобіль почав розворот і сталося ДТП. Мотоцикл гальмував, але не було достатньою відставні. Відстань від його автомобіля до місця ДТП була близько 20 м. Після ДТП потерпілий лежав на дорозі не рухаючись. Він відразу зробив правий поворот, висадив колег і пішов додому.
ОСОБА_17 , який пояснив, що влітку 2016 року, він перебував біля магазину «Колесо» по пр. Соборному, в своєму авто. Чекав коли автомобіль «Форд транзит» здійснить розворот, щоб стати на його місце біля узбіччя. У цього автомобіля був ввімкнений лівий покажчик повороту, він стояв і пропустив близько шести машин, тільки тоді почав розворот. Позаду перед пішохідним переходом стояв автобус і пропускав пішоходів. Рух автомобіль «Форд транзит» почав від обочини. Він мельком побачив мотоцикл і відразу сталося зіткнення. Після ДТП всі збіглися до потерпілого. Коли приїхала швидка він встав і пішов до карети швидкої допомоги. Під час удару з потерпілого злетів шолом, а заднє колесо мотоцикла піднялося догори. Мотоцикліст не гальмував, звуку гальм і гальмівного шляху не було.
Фактичними даними, що містяться у наступних джерелах доказів:

- протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04 липня 2016 року із схемою та фототаблицею, відповідно до якого оглянуто місце зіткнення автомобіля «Ford Transit connect», номерний знак НОМЕР_1 , та мотоцикла «Viper ZS110», номерний знак НОМЕР_2 , ділянку автодороги по проспекту Соборному в м. Олександрії, біля будинку №107. Дана ділянка є прямою, горизонтальною, вид дорожнього покриття асфальтобетонне, стан покриття сухе, чисте, загальна видимість більше 200 метрів, об`єкти, що обмежують оглядовість відсутні. Оглянуті також зазначені транспортні засоби, їх розміщення зображено схематично та зафіксовано на фотознімках після ДТП (т. 2 а. к. п. 23 32);

- висновку експерта №273 від 15 серпня 2016 року з ілюстративною таблицею, згідно з яким на момент експертного огляду та на момент дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «Ford Transit connect», номерний знак НОМЕР_1 , знаходилися в працездатному стані (т. 2 а. к. п. 44 48);

- висновку експерта №272 від 16 серпня 2016 року з ілюстративною таблицею, відповідно до якого на момент експертного огляду з технічної точки зору гальмова система мотоцикла «Viper ZS110», номерний знак НОМЕР_2 , знаходилась в працездатному стані, рульове керування та ходова частина мотоцикла знаходились в несправному та непрацездатному стані. На момент експертного огляду з технічної точки зору гальмова система мотоцикла знаходилася в технічно працездатному стані, рульове керування та ходова частина мотоцикла «Viper ZS110», номерний знак НОМЕР_2 , має технічну несправність у виді деформації передньої підвіски, а саме: лівого та правого пера передньої вилки. Вказані технічні несправності виникли під час дорожньо-транспортної пригоди. Давати відповідь на питання «Якщо несправності виникли до ДТП, то як це могло вплинути на керованість мотоциклом?» немає технічного змісту, оскільки під час огляду мотоцикла «Viper ZS110», номерний знак НОМЕР_2 , не виявлено несправностей, які б могли виникнути до ДТП і вплинути на керованість транспортним засобом (т. 2 а. к. п. 53 57);

- висновку експерта №274 від 31 серпня 2016 року з ілюстративною таблицею, згідно з яким в умовах розглянутої події відбулося первинне контактування боковою передньою лівою частиною (передньою частиною передніми лівими дверима) автомобіля «Ford Transit connect», номерний знак НОМЕР_1 , з правою передньою боковою частиною (переднім грязезахисним щитком, корзиною для речей та лівою частиною передньої вилки) мотоцикла «Viper ZS110», номерний знак НОМЕР_2 (т. 2 а. к. п. 62 68);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 06 січня 2017 року зі схемою та фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_6 , відповідно до якого потерпілий розповів про відомі йому обставини ДТП 04 липня 2016 року, учасником якої він був, за участю автомобіля «Ford Transit connect» та мотоцикла «Viper», а також вказав на місце ДТП (т. 2 а. к. п. 72 74);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 06 січня 2017 року зі схемами за участю ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_8 розповів про відомі йому обставини ДТП 04 липня 2016 року, учасником якої він був, за участю автомобіля «Ford Transit connect» та мотоцикла «Viper», а також вказав на місце ДТП, місце розташування автомобіля «ВАЗ-2111», який знаходився позаду його автомобіля «Ford Transit connect» перед виконанням ним маневру розвороту. Учасник слідчої дії, сівши на місце водія автомобіля «Ford Transit connect» та подивившись у ліве дзеркало заднього виду, встановив, що проїзна частина дороги проглядається на відстань більше 100 м, тобто з місця водія автомобіля «Форд» можливо було виявити мотоцикліста, який рухався у попутному напрямку з відстані більше 100 м (т. 2 а. к. п. 75 78);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 11 січня 2017 року зі схемами за участю ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_8 розповів про відомі йому обставини ДТП 04 липня 2016 року, учасником якої він був, за участю автомобіля «Ford Transit connect» та мотоцикла «Viper», а також вказав на місце ДТП, місце розташування автомобіля «ВАЗ-2111», який знаходився позаду його автомобіля «Ford Transit connect» перед виконанням ним маневру розвороту. Учасник слідчої дії, сівши на місце водія автомобіля «Ford Transit connect» та подивившись у ліве дзеркало заднього виду, встановив, що проїзна частина дороги проглядається на відстань більше 53 м, тобто з місця водія автомобіля «Форд» можливо було виявити мотоцикліста, який рухався у попутному напрямку з відстані 53 метра. В ході слідчого експерименту були задіяні транспортні засоби, які були на момент ДТП (т. 2 а. к. п. 80 82);

- висновку експерта №613 від 16 січня 2017 року, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді: а) гематом, саден голови, тулубу, кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень як такі, що викликали скороминучий розлад здоров`я на строк до 6 діб. Судово-медичні дані для встановлення механізму утворення та давності ушкоджень в наданих медичних документах відсутні; б) рани лоба, яка могла виникнути від дії тупого твердого предмету (предметів) та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6 до 21 доби. Судово-медичні дані для встановлення механізму утворення та давності ушкоджень в наданих медичних документах відсутні; в) перелому та підвивиху першого шийного хребця без ознак компресії спинного мозку, які могли утворитись від дії тупого твердого предмету (предметів) і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння. За давністю дане ушкодження може відповідати вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи строку травми (т. 2 а. к. п. 84 87);

- показаннях допитаного судом експерта ОСОБА_18 , який складав висновок експерта №613 від 16 січня 2017 року, та в судовому засіданні пояснив, що для складання висновку щодо тяжкості отриманих ушкоджень йому була надана медична документація. При цьому кожне тілесне ушкодження було оцінено окремо. Відповідно до правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості отриманих тілесних ушкоджень перелом з підвивихом першого та другого шийних хребців відноситься до категорії тяжких тілесних ушкодження навіть без компресії спинного мозку. Відповідно до консультативного висновку лікарів рентгенологів отримані ушкодження можуть відповідати зазначеному строку травми. Вказане ушкодження могло бути отримано в результаті впливу твердого тупого предмету. В надій медичній документації відсутні дані щодо локалізації інших ушкоджень, окремо казати про відповідність ушкодження зазначеним подіям неможливо, так як для цього потрібно досліджувати всі тілесні ушкодження, але й виключати також не можливо;

- висновку експерта №17-96 судової інженерно транспортної (автотехнічної) експертизи від 16 січня 2017 року, відповідно до якої встановлено, що у даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Ford Transit ОСОБА_8 , регламентувались вимогами п. п. 2.3 (б) і (д) та 10.1 і 10.4 ПДР. За умови виконання водієм автомобіля Ford Transit ОСОБА_8 вимог п. п. 10.1 та 10.4 ПДР, тобто при відмові від здійснення маневру вліво перед мотоциклом, що рухався зліва (без переконання в безпеці маневру від його початку і до закінчення), він (водій автомобіля Ford Transit ОСОБА_8 ) мав технічну можливість не створювати небезпеку для руху водію мотоцикла VIPER ZS110 Грижінку Г1.Т., і тим самим, мав технічну можливість уникнути ДТП. В розглянутій дорожній обстановці дії водія мотоцикла VIPER НОМЕР_3 ОСОБА_6 регламентувались вимогами п. 12.3 ПДР та ОСОБА_6 , при своєчасному застосуванні гальмування з моменту виявлення небезпеки (при виконанні вимог п. 12.3 ПДР), не мав технічної можливості зупинити керований ним мотоцикл VIPER ZS110 до траєкторії руху автомобіля Ford Transit (до місця зіткнення) і, тим самим, не мав можливості уникнути зіткнення з даним автомобілем. Експерт прийшов до висновку, що в розглянутій дорожній обстановці по запропонованим варіантам і розвитку дорожньої обстановки, невідповідні вимогам пунктів 10.1 та 10.4 ПДР дії водія а/м Ford Transit ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, що сталося (т. 2 а. к. п. 91 96);

- показаннях допитаного судом експерта ОСОБА_19 , який складав висновок експерта №17-96 судової інженерно транспортної (автотехнічної) експертизи від 16 січня 2017 року, та в судовому засіданні підтвердив висновки, викладені в матеріалах експертизи, пояснив, що як вихідні данні ним, зокрема, використовувались пояснення потерпілого та обвинуваченого, слідчі експерименти, проведені з потерпілим та обвинуваченим, та на підставі зазначеного він прийшов до висновку, що невиконання водієм FORD Transit connect вимог п. п. 10.1. та 10.4. Правил дорожнього руху України призвели до ДТП.

Крім того, судом досліджено витяг з ЄРДР, повідомлення про підозру, докази на підтвердження судових витрат, відомості, що мають значення для вирішення долі речових доказів, а також матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, суд вважає, що зібраними по справі доказами поза межами розумного сумніву підтверджується вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння і його дії правильно слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до пунктів 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації і транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Обвинуваченим вчинений необережний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання скарг та заяв на обвинуваченого не надходило, за місцем роботи характеризується позитивно (т. 2 а. к. п. 235).

З досудової доповіді від 04 березня 2017 року, складеної відносно обвинуваченого вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі, а отже існує ймовірність виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (т. 1 а. к. п. 117 118).

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого судом не встановлено.

Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, який визнав свою вину, часткового відшкодування потерпілому шкоди (т. 2 а. к. п. 234), даних про його особу, його вік та стан здоров`я, враховуючи його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, та позицію потерпілого, який в судових дебатах не наполягав на суровому покаранні, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

При цьому слід застосувати ст. 75 КК України, і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, у відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності за скоєння необережного злочину, пов`язаного з експлуатацією транспортного засобу, данні про те, що останній систематично порушує Правила дорожнього руху України, за що притягується до адміністративної відповідальності судом не встановлено, суд не вбачає підстав для застосовування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

У кримінальному провадженні потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення солідарно з обвинуваченого та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальної та моральної шкоди.

Цивільний відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що вимоги до страховика не підлягають розгляду у кримінальному провадженні, для визнання Страховиком певної дорожньо-транспортної події страховим випадком та прийняття рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування необхідний вирок суду відносно ОСОБА_8 . При цьому зазначив, що потерпілий не звертався до страхової компанії з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування (т. 1 а. к. п. 133 136, т. 2 а. к. п. 223 225).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7100616 від 04 квітня 2016 року, виданого ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», застраховано цивільно-правову відповідальність, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Ford Transit connect», номерний знак НОМЕР_1 , строк дії договору з 04 квітня 2016 року по 03 квітня 2017 року. Пунктом 4 полісу встановлено страхову суму на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 200 000,00 гривень, за шкоду заподіяну майну 100 000,00 грн., п. 6 визначено розмір франшизи в розмірі нуль гривень (т. 1 а. к. п. 104).
Отже, подія, яка відбулася 04 липня 2016 року за участю забезпеченого транспортного засобу є страховим випадком.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Згідно з п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Статтею 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

З урахування викладено, суд приходить до наступних висновків.

Так як, солідарний обов`язок ОСОБА_8 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не встановлений ні договором, ні законом, то вони не є солідарними боржниками та не можуть нести солідарний обов`язок.

Оскільки, потерпілий ОСОБА_6 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування не звертався в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також ОСОБА_8 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не є солідарними боржниками, то відсутні підстави для задоволення позову потерпілого в частині стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальної та моральної шкоди.

Щодо позовних вимог потерпілого до обвинуваченого про стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до досліджених доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої потерпілому, документально підтвердженими є витрати на лікування потерпілого в розмірі 5 111,75 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого (т. 1 а. к. п. 57 59).
В той же час, не підлягає стягненню витрати потерпілого, сплачені відповідно до квитанції №5024 від 07 лютого 2017 року в сумі 475,85 грн., чеку №2854 від 08 липня 2016 року в сумі 107,45 грн. та квитанції №4885 від 28 січня 2017 року в сумі 206,95 грн., оскільки зі змісту зазначених розрахункових документів неможливо встановити за що були сплачені кошти (т. 1 а. к. п. 59).

Згідно з висновком №10.2017 від 06 лютого 2017 року сума матеріального збитку, що нанесена потерпілому у зв`язку з пошкодженням його мотоцикла складає 12 410,71 грн. (т. 1 а. к. п. 64 103). Вартість проведення експертизи визначення суми матеріального збитку складає 1 000,00 грн. (т. 1 а. к. п. 57). А тому з обвинуваченого підлягає стягненню сума матеріального збитку, завданого майну потерпілого в розмірі 13 410,71 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з обвинуваченого відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн. суд зазначає, наступне.

Згідно з ст. 1168 ЦК України відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідного до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що потерпілому дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку з тим, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому були завдані тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні.

При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер правопорушення, ступінь фізичних та душевних страждань потерпілого. Одночасно суд враховує матеріальний стан ОСОБА_8 , який отримує заробітну плату в середньому розмірі 7 000,00 грн. на місяць.

Оцінюючи характер вчиненого злочину, ступінь вини обвинуваченого, глибину фізичних і моральних страждань, спричинених потерпілому ОСОБА_6 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень, йому спричинено фізичний біль, що призвело до розладу здоров`я, порушення нормального перебігу та якості життя, і завдало душевних та моральних страждань, враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_8 добровільно сплачено потерпілому ОСОБА_6 10 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди (т. 2 а. к. п. 234), керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди на суму 40 000,00 грн. З урахування сплаченої суми з обвинуваченого підлягає стягненню 30 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.
Підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого. В тому числі, з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на залучення експертів в загальному розмірі 3 739,80 грн. (т. 2 а. к. п. 41, 50, 59, 97) та витрати потерпілого на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. (т. 1 а. к. п. 56).

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду, заподіяну злочином, в розмірі 18 522 (вісімнадцять тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 46 копійок та 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

В іншій частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 3 739 (три тисячі сімсот тридцять дев`ять) гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Речові докази:

- автомобіль «Ford Transit connect», номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_8 , залишити останньому;

- мотоцикл «Viper ZS110», номерний знак НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1