АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 01 серпня 2018 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «Пірін Інвест Компані», на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року,

за участі: прокурора представників ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , та накладено арешт на майно, а саме: приміщення з № 1 по № 13 групи нежилих приміщень № 9 в будинку № 7 по вул. Десятинній в м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: ), які належать на праві власності Одноосібному товариству з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані», із забороною власнику і будь-яким іншим фізичним та юридичним особам користуватись та розпоряджатися вказаним нерухомим майном.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив, що враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано клопотання, з метою збереження речового доказу, наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «Пірін Інвест Компані» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, просить поновити строк апеляційного оскарження та одночасно вирішити питання про зупинення виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду від 20 квітня 2018 року, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року на приміщення з № 1 по № 13 групи нежилих приміщень № 9 в будинку № 7 по вул. Десятинній в м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: ), які належать на праві власності ТОВ «Пірін Інвест Компані», і скасувати арешт у виді заборони користуватися та розпоряджатися нерухомим майном накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду від 20 квітня 2018 року на зазначені приміщення.
Щодо строку апеляційного оскарження адвокат зазначає, що при ухваленні судового рішення власник (володілець) майна (його представник) були відсутні, а ухвала суду була одержана 04 липня 2018 року.
Автор апеляційної скарги вважає, оскаржувану ухвалу необґрунтованою та незаконною.
Так, адвокат зазначає, що слідчим суддею при накладенні арешту на майно не взято до уваги той факт, що за три тижні до того, 29 березня 2018 року, тим самим слідчим суддею у судовому засіданні, дослідивши матеріали, було встановлено, що підстав для накладення арешту на вищезазначене майно немає.
Також, на думку адвоката, за період часу з 29 березня по 20 квітня 2018 року під час досудового розслідування кримінального провадження не встановлено підстав, що відносно майна, на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Додає, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна особи, яка не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.
Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що заборона користуватися вказаним приміщенням не дає можливості власнику приміщення проводити поточне обслуговування приміщення та сервісне обслуговування електричних та теплових мереж, що представляє загрозу для співмешканців цього будинку, а також, заборона користуватися приміщенням не надає можливості доступу до матеріально-товарних цінностей та обслуговування техніки орендаря даного приміщення ТОВ «ГАРАНТ СЕРВІС»
Зазначає також адвокат і про те, що відносно ТОВ «Пірін Інвест Компані» та його власника ОСОБА_8 кримінальне провадження не здійснюється, органом досудового слідства їй не повідомлялось про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України, також ОСОБА_8 не є обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Також, автор апеляційної скарги вважає, що на сьогодні відсутня потреба в перебуванні майна ТОВ «Пірін Інвест Компані» під арештом, оскільки з моменту арешту майна пройшло більше двох років, а з моменту початку досудового розслідування більше трьох років, не проведено жодної слідчої дії, підозра нікому не пред`явлена.
Додає, що свідоцтво про право власності було отримано у встановленому законодавством порядку, доказів факту підробки як під час досудового розслідування так і в судовому засіданні не встановлено.
Разом з тим, адвокат зазначає, що у зазначеному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений, в ухвалі слідчого судді відсутні будь-які посилання на розмір завданої шкоди, аналогічно і з забезпеченням конфіскації або спеціальної конфіскації ч. 1ст. 190 КК України не передбачено покарання у вигляді конфіскації майна і вилучене майно не підлягає спеціальній конфіскації.
Окрім того, як вважає автор апеляційної скарги, щодо заборони користування майном, прокурором в клопотанні від 18 квітня 2018 року, додатках до клопотання, підстав, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України - не зазначено, а лише вказано, що хтось проводив зовнішній огляд приміщення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання про накладення арешту на майно було розглянуто судом у відсутність власника майна та його представників, матеріали провадження не спростовують доводи апеляційної скарги про те, що копію ухвали представником ТОВ «Пірін Інвест Компані» отримано 04 липня 2018 року, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Шевченківським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 26 травня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000132, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі на даний час особи шляхом обману заволоділи майном нежитловими приміщеннями, що розташовані на території Шевченківського району м. Києва та перебувають у власності територіальної громади м. Києва.

Зокрема, протиправно проведено державну реєстрацію права власності за іншими особами на наступні об`єкти нерухомого майна:

- нежитлове приміщення № 56 1 поверх (в літ Б) в будинку № 129 по вул. Саксаганського в м. Києві (право власності зареєстровано за ТОВ «ТД «Колос»);
- приміщення з № 1 по № 13 групи нежитлових приміщень № 9 в будинку № 7 по вул. Десятинній в м. Києві;
- група приміщень № 20 (в літ. В) в будинку АДРЕСА_1 (право власності зареєстровано За ТОВ «Хімінтер Тран»);
- група нежитлових приміщень АДРЕСА_2 (право власності зареєстровано за ОСОБА_9 ).
19 квітня 2018 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на приміщення з № 1 по № 13 групи нежилих приміщень № 9 в будинку АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: ), які належать на праві власності Одноосібному товариству з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані», із забороною власнику і будь-яким іншим фізичним та юридичним особам користуватись та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, з метою збереження речових доказів та унеможливлення їх подальшого використання, пошкодження, псування, перетворення, передачі, знищення.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року зазначене клопотання було задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на такі обставини.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000132, про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речового доказу, наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження.

Крім того, як встановила колегія суддів, вищезазначене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом відповідно до постанови прокурора від 01 грудня 2017 року, яка міститься в матеріалах провадження (а.п. 43-44).

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ТОВ «Пірін Інвест Компані» з потребами кримінального провадження.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею було безпідставно накладено арешт на вищевказане майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13, у разі подання особами, визначеними у ст. 174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необґрунтованістю його накладення, судді судів апеляційної інстанції мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання, можуть залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно, особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а уже потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК.
Посилання адвоката на те, що заборона користуватися вказаним приміщенням не дає можливості власнику приміщення проводити поточне обслуговування приміщення та сервісне обслуговування електричних та теплових мереж, що представляє загрозу для співмешканців цього будинку, є непереконливим, оскільки матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню. Крім того, застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Твердження автор апеляційної скарги про те, що відносно ТОВ «Пірін Інвест Компані» та його власника ОСОБА_8 кримінальне провадження не здійснюється, колегія суддів не може визнати такими, що свідчать про необхідність скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання, оскільки положення ст. 170 КПК України дозволяють накласти арешт на майно будь якої особи, у разі необхідності забезпечити збереження речових доказів, що у цьому випадку і мало місце. З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання адвоката на те, що у даному провадженні нікому про підозру не повідомлено.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, авторам апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «Пірін Інвест Компані», задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , та накладено арешт на майно, а саме: приміщення з № 1 по № 13 групи нежилих приміщень № 9 в будинку № 7 по вул. Десятинній в м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: ), які належать на праві власності Одноосібному товариству з обмеженою відповідальністю «Пірін Інвест Компані», із забороною власнику і будь-яким іншим фізичним та юридичним особам користуватись та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «Пірін Інвест Компані», - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3691/2018 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1