Справа №460/4413/17
Провадження №1-кп/460/245/18
УХВАЛА

11.06.2018 року м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря- ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

під час розгляду в закритому підготовчому судовому засіданні в залі суду, в місті Яворові клопотання захисника ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, відомості щодо яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001272 від 18.08.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До Яворівського районного суду Львівської області було скеровано обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001272 від 18.08.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.

01.11.2017 року на підставі ухвали судді Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 в даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання на 09 год.50 хв. 03.11.2017року, яке в подальшому за клопотанням учасників судового розгляду та неявки потерпілої було неодноразово перенесено.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити справу до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні заявили клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження заперечення на ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 06.10.2016року про проведення допиту неповнолітньої потерпілої в судовому засіданні та законного представника. Щодо призначення справи до судового розгляду, з урахуванням того щодо ухвала Яворівського районного суду Львівської області від 22.06.2017року про повернення обвинувального акта прокурору не виконана покладаються на розгляд суду.

Потерпіла, законний представник та адвокат потерпілої в судове засідання не з`явилися скерували на адресу суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання, у їх відсутності, при прийнятті рішення покладаються на розгляд суду.

Крім цього на адресу суду від потерпілої ОСОБА_6 за участю законного представника було скеровано клопотання з якого слідує, що оскільки обвинуваченим в даному кримінальному провадженні являється її батько вона відповідно до вимог ст.63 Уокституції України відмовляється давати показання. Також повідомила що дані нею на досудовому розслідуванні показання були в емоційному стані через образу на батька.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали обвинувального акту та реєстру матеріалів з додатками до обвинувального акту, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22.06.2017 року обвинувальний акт в даному у кримінальному провадженні було повернуто прокурору Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області для приведення обвинувального акту у відповідності до вимог ст.291КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду щодо повернення обвинувального акта, прокурором було подано апеляційну скаргу.

Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 27.09.2017 року, а апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу Яворівського районного суду Львівської області без змін.

Не виконавши вимог ухвали, а саме, не привівши у відповідність вимогам ст.291КПК України обвинувальний акт, такий повторно було скеровано до Яворівського районного суду Львівської області для розгляду.

Як вбачається з обвинувального акта досудовим розслідуванням встановлено фактичні обставини, відповідно до яких ОСОБА_4 , маючи умисел на задоволення своєї статевої пристрасті, в період часу з липня-серпня місяця 2013 року по 03.02.2016 року включно, знаходячись за місцем свого фактичного проживання - в квартирі АДРЕСА_1 , достовірно знаючи та усвідомлюючи те, що ОСОБА_6 є його рідною малолітньою донькою, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, користуючись періодичною відсутністю у вказаній квартирі своєї дружини ОСОБА_7 , а також в той час, коли ОСОБА_7 спала, систематично, з використанням безпорадного стану своєї доньки ОСОБА_6 , яка внаслідок малолітнього віку не могла розуміти характеру та значення вчинюваних з нею дій та не могла чинити йому відповідного опору, вчиняв стосовно неї розпусні дії, проти її волі оголяв її статеві органи, непристойно доторкався до них та гладив їх, а також стискав їх руками та імітував статевий акт.

Крім цього, ОСОБА_4 , маючи умисел на задоволення своєї статевої пристрасті, в період часу з 04.02.2016року по 08.30 год. 18 серпня 2016 року, знаходячись за місцем свого фактичного проживання - в квартирі АДРЕСА_1 , достовірно знаючи та усвідомлюючи те, що ОСОБА_6 є його рідною донькою та не досягла шістнадцятирічного віку, користуючись періодичною відсутністю у вказаній квартирі своєї дружини ОСОБА_7 , а також в той час, коли ОСОБА_7 спала, систематично, з використанням безпорадного стану своєї доньки ОСОБА_6 , яка не могла розуміти характеру та значення вчинюваних з нею дій та не могла чинити йому відповідного опору, повторно, вчиняв стосовно неї розпусні дії, проти її волі оголяв її статеві органи, непристойно доторкався до них та гладив їх, а також стискав їх руками та імітував статевий акт.Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи батьком, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 156 КК України.

Отже, в обвинувальному акті у кримінальному провадженню відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001272 від 18.08.2016 року формулювання обвинувачення щодо часу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 викладено не чітко (не конкретно). Як вбачається з обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 "в період часу липня-серпня місяця 2013року по 03.02.2016року та з 04.02.2016року по 08год.30хв. 18.08.2016 року, проживаючи спільно з дружиною ОСОБА_7 та малолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи, що його донька ОСОБА_8 не досягла 16-річного віку та статевої зрілості, неодноразово, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, використовуючи тимчасову відсутність дружини, в нічний час, знаходячись по місцю свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , розуміючи що малолітня ОСОБА_6 перебуває в статусі його дитини, що обумовлює підкорення його вимогам не чинити опір, вчиняв щодо неї розпусні дії, які виразились в тому що він, користуючись її безпораднім станом, яка внаслідок малолітнього віку не могла розуміти характеру та значення вчинених з нею дій та не могла чинити опір, умисно оглядав її статеві органи, гладив та стискав їх руками та імітував статевий акт, чим спричинив шкоду нормальному моральному становленню малолітньої доньки", тобто, в предявленому ОСОБА_4 обвинуваченні відсутні не тільки година, день, місяць, але й досудовим розслідуванням та прокурором не встановлено конкретно дати вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , лише йде покликання на події що мали місце в період часу липня-серпня місяця 2013року по 03.02.2016року та з 04.02.2016року по 08год.30хв. 18.08.2016 року.

В обвинувальному акті не конкретизовано та не вмотивовано значимість обвинувачення, яке відмежовується з 08год.30хв. 18.08.2016 року, що відбулося в цей день, і чому саме цією датою закінчується період який інкримінується ОСОБА_4 ..

Аналізуючи період часу липня-серпня місяця 2013року по 03.02.2016року та з 04.02.2016року по 08год.30хв. 18.08.2016 року, який інкримінується обвинуваченому, кваліфікація не відповідає фактичним обставинам, які слідчий та прокурор вважають встановленими.

Так, згідно обвинувального акту слідчий та прокурор вважають, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи батьком, тобто у кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.156 КК України.

Кваліфікуюча ознака "систематично" не є об`єктивною ознакою для правильної кваліфікації і зокрема визначення наявності повторності, передбаченої ст.32 КК України.

Саме твердження "систематично" без конкретизації відповідної дати цього дня, (числа місяця, року) а також часу (години і хвилини), що в цілому стосується події кримінального правопорушення, яке згідно обвинувального акту обмежується "періодом з 2013 року по 18.08.2016 року, суперечить вимогам ч.5 ст.291 КПК України та вимогам ст.91 КПК України, а отже, з цих підстав обвинувальний акт не відповідає вимогам даного Закону, оскільки викладено не чітке (не конкретне) формулювання обвинувачення в даному обвинувальному акті.

Саме поняття систематично на яке покликається прокурор відсутнє в національному законодавстві і не може застосовуватись при здійсненні кваліфікації, отже, кваліфікація не відповідає тим обставинам які прокурор вважає встановленими.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наслідки та інші дані, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Даний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу розясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави предявленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо предявленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується, а тому обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом.

Аналізуючи зміст ст.291 КПК України, обвинувальний акт та додані до нього документи в сукупності мають бути складені з дотриманням вимог КПК України, для можливості призначення судового розгляду.

Пунктом 3 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

З урахуванням засад змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з порушеннями вимог передбаченим ст.291 КПК України.

У зв`язку з наведеним обвинувальний акт слід повернути прокурору для приведення обвинувального акту у відповідності до вимог передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.91,291,309,314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001272 від 18.08.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, повернути прокурору Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області для приведення обвинувального акту у відповідності до вимог ст.291КПК України.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня проголошення ухвали, шляхом внесення апенляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

СУДДЯ: ОСОБА_9