Провадження № 11-сс/779/296/2018
Категорія ст. 199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.08.2018 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , -

з участю: прокурора ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді як необґрунтовану, незаконну, прийняту з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою щодо ОСОБА_8 . В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що слідчий суддя не перевірив обґрунтованість підозри та доказів наявності ризиків про які заявлялось стороною обвинувачення у клопотанні. Посилається на те, що в ухвалі слідчого судді відсутнє посилання на докази причетності ОСОБА_8 до інкримінованих йому діянь. Зазначає, що слідчим суддею не наведені мотивів неможливості застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Вважає, що висновки суду ґрунтуються на припущення. Посилається на те, що слідчий суддя не надав оцінки показанням підозрюваного щодо причетності інших осіб до вказаних злочинів.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.08.2018 року продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування.

Під час апеляційного провадження:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді скасувати;

- прокурор просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу слідчого судді захилити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без змін, виходячи з наступного.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він, діючи умисно, вступив у злочинну змову з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з метою вчинення розбійного нападу на господарство ОСОБА_13 та ОСОБА_14 по АДРЕСА_1 . З цією метою, готуючись до скоєння даного злочину, вони придбали маски, рукавиці, скотч, полімерні хомути та 14.03.2017 прибули в с. Стратин Рогатинського району Івано-Франківської області.

14 березня 2017 року близько 21.00 год., ОСОБА_8 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи у масках та рукавицях, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою корисливого заволодіння чужим майном, проникли в приміщення житлового будинку та літньої кухні подружжя Дідухів, що по АДРЕСА_1 . В подальшому, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих та погрозою застосування такого насильства, зв`язали полімерними хомутами та скотчем ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , після чого відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 10 тис. грн. та газовим пістолетом марки «МЕ 9 mod. Para», який належав ОСОБА_13 .

Під час вчинення розбійного нападу ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , умисно, з корисливих мотивів, позбавили життя ОСОБА_14 , заподіявши останній тяжкі тілесні ушкодження у вигляді механічної асфіксії, шляхом перекриття органів дихання.

Покинувши місце події, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 діючи групою осіб, розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Крім цього, у кінці листопада 2017 року ОСОБА_10 , отримав інформацію про те, що у квартирі АДРЕСА_2 , зберігається значна сума коштів, якою він вирішив заволодіти у злочинний спосіб.

З цією метою ОСОБА_10 вступив у злочинну змову з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 . Вказані особи, діючи умисно, будучи особами, що раніше вчиняли розбій, маючи намір направлений на отримання доходів для власного збагачення, відчуваючи свою безкарність у зв`язку із не розкриттям на той час раніше вчинених ними злочинів, набувши кримінального досвіду, вирішили вчинити розбійний напад на квартиру АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 почали готуватись до скоєння розбійного нападу. З цією метою вони придбали світловідбиваючі жилети, бейджі, щоб під виглядом працівників комунальних служб, за надуманим приводом, ввівши в оману потерпілих, проникнути до квартири, де із застосуванням до потерпілих насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, та погрозою застосування такого насильства, заволодіти майном потерпілих.

Після цього, готуючись до вчинення злочину, у період часу із 27.11.2017 по 08.12.2017 ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 почали проводити розвідувальні заходи спрямовані на встановлення конкретного місцезнаходження квартири, розпорядку дня власників, шляхів підходу та відходу, та інші дії спрямовані на успішне вчинення розбійного нападу.

У подальшому ОСОБА_15 , ОСОБА_16 прибули 09.12.2017 з м. Калуша до м. Івано-Франківськ на автомобілі «Мерседес» сірого кольору, р.н. НОМЕР_1 , де на вул. Пасічній в м. Івано-Франківську пересіли в автомобіль марки Ауді А8 сірого кольору р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , в салоні якого знаходився ОСОБА_8 .

В подальшому вищевказані особи, поїхали на АДРЕСА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 залишили вищевказаний автомобіль одягнувши на себе заздалегідь підшуканні, засоби для вчинення злочину, а саме: оранжеві жилети із бейджами і раціями та попрямували до багатоквартирного будинку по АДРЕСА_3 , де зайшли в четвертий під`їзд вказаного будинку з метою вчинення розбійного нападу на квартиру АДРЕСА_4 . ОСОБА_10 залишився в автомобілі спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб попередити спільників у випадку небезпеки та своєчасно покинути місце злочину.

Однак вчинити розбійний напад на вказане помешкання ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не вдалось, оскільки жильці квартири АДРЕСА_2 за місцем проживання були відсутні, а у подальшому ОСОБА_10 був затриманий за скоєння інших злочинів.

Окрім того, 03.01.2018 працівниками поліції під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у квартирі АДРЕСА_5 , виявлено та вилучено пістолет та два набої до нього, які згідно висновку експерта № 1.2-081/18 від 25.01.2018 є нарізною вогнепальною зброєю 7,6-мм самозарядним пістолетом ТТ, 1941 р.в., зразка 1930/33 рр., під 7,62 патрон зразка 1930 року та боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї двома 7,62-мм патронами зразка 1930 року (7,62х25).

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_6 , громадянин України, не одружений, не працюючий, раніше судимий: 20.03.1996 Луцьким міським судом за ст.ст. 145 ч. 1, 140 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі; 18.06.1996 Луцьким міським судом за ст. 206 ч. 1 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; 25.03.1998 Луцьким міським судом за ст. 206 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі; 04.04.2000 Луцьким міським судом за ст. 196-1 ч. 1 КК України до 6 місяців позбавлення волі; 26.01.2004 Луцьким міським судом за ст.ст. 296 ч. 2, 186 ч. 2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 11.07.2008 Луцьким міським судом за ст. 307 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі; 10.02.2014 Луцьким міським судом за ст. 190 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі.

18.01.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

25.05.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 187 України.

29.05.2018 року раніше повідомлену підозру ОСОБА_8 змінено та повідомлено йому про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України.

18.01.2018 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвала суду від 01.03.2018, 26.04.2018, 21.06.2018 та 02.07.2018 ОСОБА_8 було продовжено строк тримання під вартою (а.п. 32-33).

Строк досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні було продовжено заступником генерального прокурора до дев`яти місяців, тобто до 03.10.2018 року (а.п. 29-31).

З клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , вбачається, що закінчити досудове розслідування кримінального провадження не надається можливим, оскільки необхідно встановити: 1) всі фактичні обставини щодо вчинення злочинів; 2) дослідити докази про склад і роль учасників злочинної групи, обставини вчинення її членами злочинів; 3) перевірити фігурантів та інших осіб на причетність до інших злочинів; 4) розтаємнити клопотання слідчих та ухвали слідчих суддів про надання дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових) дій; 5) провести інші необхідні слідчі (розшукові) дії; 6) вручити остаточні підозри; 7) виконати вимоги ст. 290 КПК України, щодо відкриття матеріалів іншій стороні, вимоги ст. 291 КПК України, склавши обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

В клопотанні слідчого повно та всебічно викладені обставини, які свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_8 у разі обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу може незаконно впливати на свідків, з метою перешкоджання повного встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, для ухилення від відповідальності, переховуватись від органів досудового розслідування та суду тощо.

Колегія суддів доходить висновку, що органами досудового розслідування виконаний великий обсяг роботи, проте у зв`язку із складністю кримінального провадження досудове розслідування не закінчено, тому вважає, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 є обґрунтоване, погоджується з висновками слідчого судді щодо його задоволення, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

При розгляді клопотання, слідчий суддя належним чином дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_17 під вартою, зокрема у зв`язку із складністю кримінального провадження та великого обсягу процесуальних і слідчих дій.

Доводи апелянта в частині того, що слідчим суддею не було належним чином перевірено наявність обґрунтованої підозри не є слушними.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також і те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Підозра ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: показаннями потерпілих та свідків, протоколами огляду місця події, обшуків, проведених негласних слідчих (розшукових) дій, висновками балістичних, молекулярно-генетичних експертиз (а.п. 12-21); протоколом допиту підозрюваного (а.п. 34) та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_17 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_17 підозри.

Стосовно доводів апелянта на предмет того, що слідчий суддя не надав оцінки показанням підозрюваного щодо причетності інших осіб до вказаних злочинів, то вони є передчасні, виходячи з повноважень слідчого судді на даному етапі кримінального провадження, зокрема того, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а саме, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які навів орган досудового розслідування відносно ОСОБА_17 , не встановив будь-яких очевидно недопустимих доказів та явних порушень прав підозрюваного, не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_17 не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п.110 Рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі», тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, яка - незважаючи на презумпцію невинуватості - переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Твердження апелянта про відсутність доказів наявності ризиків про які заявлялось стороною обвинувачення у клопотанні також є безпідставне, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні злочинів різного ступеню тяжкості, в тому числі тяжкого та особливо тяжкого, з урахуванням міри покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватості, може переховування від органів досудового розслідування та суду, може випливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто заявлені у клопотанні слідчого ризики є реальними та продовжують існувати, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження тримання ОСОБА_17 під вартою.

Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного, та інші, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, обставини, слідчий суддя навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_17 більш м`яких запобіжних заходів, зокрема й запропонованого апелянтом запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегією суддів не вбачається.

Врахувавши встановлені підстави, а також конкретні обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя постановив правильне, мотивоване та законне рішення.

Твердження апелянта про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_17 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з огляду наданих ним копії судових рішень, якими до ОСОБА_17 раніше застосовувались запобіжні заходи у виді домашнього арешту, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та змісту підозри, не є підставою для зміни рішення слідчого судді.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_17 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_17 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні

Таким чином, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді - без змін.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Керуючись вимогами ст.ст. ст.ст. 177, 183, 197, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.08.2018 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_18

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_3