Справа № 638/7969/18
Провадження № 1-кс/638/4188/18
УХВАЛА
01 листопада 2018 року Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.
До початку розгляду скарги представник потерпілого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_3 , подав до суду заяву в якій просив розглядати скаргу без його участі, а також просив задовольнити його скаргу у повному обсязі. Тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності зазначених осіб.
Суд вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження вказаної скарги та матеріали кримінального провадження, вважає, що скарга представника потерпілого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_3 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно до ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
11 серпня 2018 р. слідчим СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП України в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 не обґрунтовано була винесена постанова про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні складу зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
В постанові слідчий зазначає, що об`єктивних даних щодо встановлення факту умисного спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 немає.
Суд з таким неправильним висновком слідчого погодитися не може, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.
Так, не проведено слідчий експеримент за участі дружини потерпілого ОСОБА_4 , яка була безпосереднім свідком події, із залученням судово-медичного експерта, та не проведено судово-медичну експертизу щодо механізму тілесних ушкоджень спричинених потерпілому за її свідченнями, що не надає змоги встановити чи дійсно потерпілим ОСОБА_4 могли бути отримані тілесні ушкодження за обставин на які посилається свідок.
Не було проведено слідчий експеримент за участі ОСОБА_6 , із залученням судово-медичного експерта, щодо встановлення механізму отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , натомість слідчим було зроблено передчасний висновок, який ґрунтується виключно на свідченнях ОСОБА_6 , що тілесні ушкодження потерпілому були заподіяні ненавмисно, також не надано оцінку тілесним ушкодженням, які зі слів потерпілого, були заподіяні ОСОБА_6 , коли останній вибив із рук телефон потерпілого.
Також, в ході проведення досудового розслідування, слідчим не встановлені свідки події, які зафіксовані на відеозаписі з камери відео реєстратора.
Доказами по кримінальному провадженню згідно ст.84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно положень ст.95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.
У відповідності до положень ст.97 КПК України, показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.
Як зазначено в ст.101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Ст. 2 КПК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Згідно п. п. 1 - 4 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності.
В свою чергу ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок на прокурора, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З правового налізу ст. 91 КПК України вбачається, що конструкція статті містить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
При цьому ч. 1 ст. 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України на слідчого та прокурора.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В свою чергу ч. ч. 1, 2 ст. 223 КПК України передбачає, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Слідчий під час досудового слідства за вказаним кримінальним провадженням зобов`язаний виконувати приписи ст. ст. 2, 9, 91, 92, 94, 223 КПК України, ст. 1 КК України, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити обставини, що викривають винних осіб. Виходити з того, що обов`язок доказування обставин у кримінальному провадженні передбачених ст. 91 КПК України покладається безпосередньо на слідчого, прокурора.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній мають бути викладені встановлені під час досудового розслідування та зазначені доводи, що виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.
Вказаним критеріям постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 11 серпня 2018 року не відповідає.
За викладених обставин, вбачається, що висновки слідчого про закриття кримінального провадження є передчасними, ґрунтуються на неповному досудовому розслідуванні, слідчим не вчинено повний обсяг слідчих дій, достатніх для встановлення об`єктивної істини по справі, а тому постанову слідчого про закриття кримінального провадження належить скасувати, а матеріали даного кримінального провадження повернути до Шевченківського відділу поліції ГУ НП України в Харківській області для проведення подальшого досудового розслідування.
Виходячи з приписів ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», суди у процесі здійснення правосуддя повинні за відповідними правилами керуватися нормами, зазначених документів, ратифікованих законами України. Одночасно, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.
Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 9, 93, 94, 303-307 КПК України , слідчий суддя, -
Повний текст ухвали буде складено 05 листопада 2018 року.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .