Справа № 210/3254/18
У Х В А Л А
25 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002316 від 23.09.2017, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 306, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадження Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу надійшов вищезазначений обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, розпискою обвинувачених та захисників про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу. Так, ОСОБА_7 , знаходячись на волі зможе впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, крім того з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватості, є ризик переховування обвинуваченого від суду.

Захисник ОСОБА_10 , думку якої в судовому засіданні підтримав обвинувачений ОСОБА_7 , заперечувала проти продовження стосовно останнього строку тримання під вартою, вважала, що відсутні ризики, на які посилається прокурор, оскільки обвинувачений, має постійне місце проживання, роботи, міцні соціальні зв`язки, і на її думку, запобіжний захід у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Інші учасники кримінального провадження заперечили проти продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , підтримали думку захисника ОСОБА_10 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

На досудовому розслідуванні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був продовжений до 25 червня 2018 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 60 днів, при цьому враховує, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.
Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).
Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, судова колегія враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик впливу на свідків, які ще не допитані судом, а також враховує тяжкість покарання, яке може бути призначено в разі визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим, його вік, спосіб вчинення кримінального правопорушення, наявність міцних соціальних зв`язків: одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має батьків похилого віку, офіційно працевлаштований, все це дає підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю може в повній мірі запобігти вказаному ризику із покладенням обов`язків на обвинуваченого передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 181, 197, 315, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арештз використанням електронного засобу контролю, строком на два місяці, а саме до 25 серпня 2018 року включно.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_7 залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 , цілодобово та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Негайно звільнити з-під варти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електроні засоби контролю.
Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_11

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3