Постанова
Іменем України
25 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 324|2151|15-к
провадження № 51-588км17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року в кримінальному провадженні № 0000146 щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
виправданого за ч. 2 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК, та виправдано за недоведеністю вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК, за таких обставин.
Згідно з наказом т. в. о. начальника ВКЗ Управління МВС України на Придніпровській залізниці підполковника міліції ОСОБА_7 від 14 грудня 2011 року № 134 о/с ОСОБА_6 призначено на посаду начальника лінійного пункту міліції на станції Пологи лінійного відділу на станції Запоріжжя.
На виконання умов договору від 12 січня 2015 року № 15-16/4-КП (специфікація від 02 березня 2015 року № 3) ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» як вантажовідправник відправив згідно із залізничною накладною № 47441670 від 26 березня 2015 року на адресу ТОВ «Метінвест-Ресурс» (ПАТ «МК «Азовсталь» - вантажоодержувач) у вагоні № 65245326 вантаж - брухт сталевий негабаритний вагою 53 100 кг на суму 210 002,54 грн, станція відправлення Миколаївка - Донецька Придніпровської залізниці, виданий 06 квітня 2015 року на станції Сартана Донецької залізниці.
06 квітня 2015 року на станції призначення Сартана Донецької залізниці було складено комерційний акт AQ 654457/30/194 на вагон № 65245326, який свідчить про недостачу вантажу у вагоні № 65245326 у кількості 26 300 кг.
06 квітня 2015 року близько 2:30 на мобільний телефон начальника лінійного пункту міліції на станції Пологи лінійного відділу на станції Запоріжжя УМВС України на Придніпровській залізниці ОСОБА_6 подзвонив черговий Пологівського РВ ГУМВС України в області ОСОБА_8 і повідомив, що через оператора «102» зателефонував невідомий та сказав, що на станції Магедове Придніпровської залізниці здійснено скидання металу з вагону вантажного потягу. Також він повідомив ОСОБА_6 , що на місце пригоди він спрямовує слідчо-оперативну групу (далі - СОГ) Пологівського РВ ГУМВС України в області. До складу СОГ входили: слідчий, оперуповноважений СКР Пологівського РВ, дільничний Пологівського РВ та водій Пологівського РВ.
Приїхавши на місце події одночасно з ОСОБА_6 , вони побачили приблизно у 50 м від залізничної колії трактор МТЗ-80 державний номерний знак НОМЕР_1 із причепом, завантаженим дерев`яним брусом, який також лежав біля вищевказаного трактора. Крім дерев`яного брусу вздовж залізничної колії протягом двох кілометрів- 311-313-му кілометрах станції Магедове, лежав розкиданий металобрухт, складений невеликими купами.
6 квітня 2015 року близько 3:00 під час перебування на станції Магедове у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, для чого ОСОБА_6 ввів в оману старшого СОГ ОСОБА_9 та чергового Пологівського РВ ОСОБА_8 , запевнивши їх, що металобрухт, який намагалися викрасти з потягу, відноситься до підслідності лінійної міліції, тому на місце події виїде слідчо-оперативна група лінійного відділу на станції Запоріжжя УМВС України на Придніпровській залізниці, і розслідуванням крадіжки вищевказаного металобрухту буде займатися безпосередньо він та підлеглі йому працівники лінійного пункту міліції на станції Пологи.
В подальшому слідчий ОСОБА_9 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_6 , не відобразила у протоколі огляду місця події факту виявлення на вищевказаній ділянці залізничного шляху металобрухту і не вилучила його в ході вказаної слідчої дії. У процесі огляду місця події ОСОБА_9 вилучила лише дерев`яний брус.
Після складання вказаного протоколу ОСОБА_6 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 завантажили дерев`яний брус у причеп. ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_6 залишився на місці події охороняти металобрухт.
У той же день близько 10:00 ОСОБА_6 , отримавши можливість розпорядитися металобрухтом на свій власний розсуд, зателефонував своєму знайомому ОСОБА_11 та попросив його приїхати на своєму тракторі на станцію Магедове, де тому необхідно було забрати та перевезти металобрухт, який було розкидано уздовж залізничної колії на 311-313му кілометрах станції Магедове Придніпровської залізниці.
Пізніше, близько 12:00, ОСОБА_11 прибув на власному тракторі марки МТЗ на станцію Магедове і разом із ОСОБА_10 , який перебував на місці події, завантажили у причеп частину вищевказаного металобрухту, після чого за вказівкою ОСОБА_6 відвіз на пункт прийому металобрухту на території колишнього тваринницького комплексу колгоспу «Аврора» біля ТОВ «Агрофірма «Аврора» у м. Пологах на вул. Заречній, 55 - а, де здав металобрухт загальною масою 2,6 т ОСОБА_12 , при цьому грошей вона йому не віддала.
Після цього ОСОБА_11 знову повернувся на станцію Магедове з метою забрати металобрухт, який залишився на місці події. Після того, як ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 повністю завантажили металобрухт, ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_6 і сказав, що буде супроводжувати трактор із металобрухтом до станції Пологи для зважування в локомотивному депо, на що ОСОБА_6 сказав йому залишатися на місці події у зв`язку з тим, що на станції Магедове повинен прибути слідчий прокуратури з метою проведення слідчих дій.
Надалі ОСОБА_11 самостійно перевіз указаний металобрухт загальною масою 1, 6 т за вказівкою ОСОБА_6 на пункт прийому металобрухту, де здав його ОСОБА_12 .
Загальна вага металобрухту, яким заволодів ОСОБА_6 , становила 4 т, вартість якого відповідно до комерційного акта АQ 654457/30/194 на вагон № 65245326 та рахунку-фактури № 90088997 від 26 березня 2015 року становить16 652 грн.
ОСОБА_6 8 квітня 2015 року зателефонував ОСОБА_11 і сказав йому їхати на пункт прийому металобрухту, де забрати у ОСОБА_12 гроші за зданий 6 квітня 2015 року металобрухт.
Забравши вказані гроші у розмірі 12 500 грн, ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_6 і передав їх йому. Таким чином, ОСОБА_6 заволодів цим металобрухтом шляхом зловживання своїм службовим становищем.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вказує, що суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, не надав належної оцінки доказам сторони обвинувачення, що призвело до безпідставного виправдання ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та уникнення останнім покарання. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що апеляційним судом в порушення ч. 3 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) повторно не досліджено показання свідків та журналу прийому металу (зошит № 1), який було вилучено у ОСОБА_12 . Крім того прокурор вказує на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст.419 КПК, оскільки суд не спростував усіх доводів, наведених в апеляційній скарзі.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників процесу заперечень на касаційну скаргу не надходило.
В письмових клопотаннях виправданий ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_13 просили судові рішення залишити без зміни.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу частково та просила скасувати ухвалу апеляційного суду.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 373 КПК встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд, виправдовуючи ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 191 КК за недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення, дотримався вищезазначених вимог закону.
За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
У своїй касаційній скарзі прокурор вказував на безпідставне виправдання ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.
Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, та дійшов правомірного висновку про те, що вони не підтверджують вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.
При цьому докази винуватості ОСОБА_6 , на які посилалась сторона обвинувачення, перевірені судом та згідно зі статтями 85, 86, 94 КПК належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.
З огляду на викладене, доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення, зроблену судом, колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.
Доводи прокурора про те, що апеляційний суд усупереч вимогам КПКвідмовив стороні обвинувачення у задоволенні клопотання про допит свідків та дослідження журналу прийому металу (зошит № 1), є необґрунтованими.
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПКза клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що суд першої інстанції дослідив їх не повністю або з порушеннями, та може (але не зобов`язаний) дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Наявність підстав для зміни вироку або ухвалення апеляційним судом нового вироку не зобов`язує суд досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить доказів, оцінених у суді першої інстанції. В ч. 2 ст. 23 КПКзазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, які містяться в показаннях, речах та документах, що не були предметом безпосереднього дослідження суду. Але у разі, коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, то суду апеляційної інстанції немає потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд виходив із доказів, досліджених судом першої інстанції, у зв`язку з чим повторне дослідження вже встановлених обставин не було потрібно, а прокурором протилежне не доведене, тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання останнього.
Крім того, суд вважає безпідставними доводи сторони обвинувачення про те, що суд необґрунтовано відмовив у клопотанні про допит як свідка чоловіка ОСОБА_12 , який зі слів його дружини передавав гроші ОСОБА_11 , оскільки сам ОСОБА_11 не заперечував щодо здачі металобрухту та отримання за це грошей, однак останній заперечував їх передачу ОСОБА_6 та те, що він за вказівкою ОСОБА_6 перевозив металобрухт до пункту прийому металу. За таких обставин Суд вважає, що ця обставина не потягла неповноти судового розгляду.
Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, належним чином перевірив наведені в ній доводи, дав на них вичерпну відповідь, й зазначив в ухвалі достатні підстави, через які залишив апеляційну скаргу без задоволення.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК, та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував прокурор у своїй касаційній скарзі, Судом не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та скасування ухвали апеляційного суду.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції,- без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3