№ 336/7289/17
провадження № 1кп/336/197/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
29.04.2002 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.313, ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
04.06.2003 р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.04.2002 р. і призначено остаточне покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 30.07.2008 р. по відбуттю строку покарання;
25.08.2010 р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.187 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
03.07.2012 р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25.08.2010 р. і призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, звільнився 29.04.2016 р. по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:
30.01.2017 р. приблизно о 15.30 годині ОСОБА_6 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , впевнившись, що потерпілий ОСОБА_4 не спостерігає за його діями, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_4 а саме: мобільний телефон «SONY Xperia L» модель С2105, imei: НОМЕР_1 , вартістю 1000 гривень; годинник марки «Audi Sport Watch Schwarz», вартістю 2000 гривень; мобільний телефон марки «Samsung» модель SM-В105Е, imei: НОМЕР_2 , вартістю 500 гривень; мобільний телефон марки «Samsung» модель GT-І5800, imei: НОМЕР_3 , вартістю 800 гривень; телевізор марки «Philips» модель 6400 Smart LED TV, вартістю 3000 гривень; телевізор марки «Thomson» модель 26E90NH10, вартістю 2000 гривень; акустичну систему домашнього кінотеатру «LG» модель НТ904ТА, вартістю 1500 гривень; телевізійний тюнер марки «Strong Digital TV», вартістю 400 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 11200 гривень. Після цього ОСОБА_6 зник з місця скоєного кримінального правопорушення.
У судовому засіданні обвинувачений вину в умисному нападі на ОСОБА_4 із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я потерпілого не визнав, по суті обвинувачення пояснив, що 30 січня 2017 р. він приїхав до своїх батьків, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Вдома батьків не застав і, коли повертався, зустрів сусідів потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Обвинувачений зайшов на подвір`я до ОСОБА_8 , попрохав закурити. Коли ОСОБА_9 пішов додому, ОСОБА_6 залишився. Разом з потерпілим обвинувачений зайшов до будинку, де на кухні сіли за сіл, спілкувались, ОСОБА_4 в цей час випив приблизно 250 гр. горілки. В процесі спілкування у них з потерпілим виник спір з приводу судимостей обвинуваченого. Коли ОСОБА_10 підвівся щоб вийти до кімнати та, на прохання обвинуваченого, принести зарядний пристрій для мобільного телефону, то штовхнув ОСОБА_6 у відповідь на словесну образу. ОСОБА_6 також штовхнув потерпілого і, не втримавшись, вони разом впали на підлогу. Коли ОСОБА_6 підвівся, то поклав безпорадного через стан сп`яніння ОСОБА_4 на диван, і сів за стіл допивати чай. Через деякий час, розуміючи, що ОСОБА_4 через стан сп`яніння не спостерігає за його діями, ОСОБА_6 вирішив викрасти мобільні телефони. Взявши 3 мобільні телефони та годинник, обвинувачений покинув будинок. В подальшому один з викрадених мобільних телефонів ОСОБА_11 подав на ринку ОСОБА_12 , другий передав у заклад до ломбарду, а третій заклав до ломбарду його товариш ОСОБА_13 , куди подів годинника не пам`ятає.
Нападу на потерпілого з метою заволодіти його майном не вчиняв, тілесних ушкоджень з цією метою не завдавав, у вчиненні крадіжки мобільних телефонів та годинника потерпілого розкаюється, заперечує факт крадіжки іншого майна ОСОБА_4 .
Вивчивши обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні описаного вище кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в суді в процесі розгляду справи надав пояснення про те, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 є його сусідом. 30 січня 2017 р. потерпілий знаходився вдома, приблизно в обідній час до нього завітав сусід ОСОБА_9 , з яким ОСОБА_4 вжив пляшку горілки. ОСОБА_6 , який проходив мимо подвір`я потерпілого, звернувся з проханням дати цигарок та зайшов до двору. Через деякий час ОСОБА_9 пішов додому, а ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 зайшли до будинку, де на кухні потерпілий знову вживав алкоголь, приблизно 300 гр горілки. Між ОСОБА_4 та обвинуваченим виникла сварка, причин виникнення якої потерпілий не пам`ятає. ОСОБА_11 попрохав у ОСОБА_8 пристрій для зарядки мобільного телефону. Потерпілий пішов за пристроєм до кімнати і, коли повертався до кухні, відчув декілька ударів в потиличну область голови. Від удару ОСОБА_4 впав на підлогу і вдарився головою. Пам`ятає, що ОСОБА_11 поклав його на диван в кімнаті, після чого, через випиту кількість спиртного, впав у забуття. Коли прийшов до тями виявив, що в будинку були відсутні речі, серед яких три мобільних телефони, годинник, два телевізори, акустична система та телевізійний тюнер. Через деякий час приїхав його син ОСОБА_14 , який викликав швидку та поліцію. Обставини вчиненого щодо нього кримінального правопорушення пам`ятає не чітко, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Вважає, що свідомість після ударів, які наніс ОСОБА_11 , не втрачав, а лише «відключився» в результаті випитого спиртного. Як обвинувачений виніс речі з будинку не бачив. Можливо, після того, як прийшов до тями, виходив на подвір`я, де падав, в результаті чого міг отримати ушкодження із зовнішньою кровотечею. Пояснив, що отримав у якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди у даному провадженні грошові кошти на загальну суму 10000 грн., просив суворо не карати обвинуваченого та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
За фотознімками осіб, пред`явлених для впізнання, ОСОБА_15 31.01.2017 р. впізнав на фотознімку № 1 ОСОБА_16 , який 30.01.2017 р. прийшов до дому по АДРЕСА_3 , та із застосуванням фізичної сили викрав його майно, про що складено відповідний протокол (а.с.90-92).
Потерпілим ОСОБА_4 були надані слідчому: коробка на мобільний телефон марки «SONY Xperia L» модель С2105 ІМЕІ НОМЕР_1 ; коробка для годинника марки «Audi Sport Watch Schwarz»; коробка для мобільного телефону марки «Samsung» модель SM-В105Е, imei: НОМЕР_2 ; поліетиленова упаковка з документами, а також гарантійним талоном на телефон марки «Samsung» модель GT-І5800, imei: НОМЕР_3 ; документи на телевізор марки «Philips 6400»; документи на телевізор марки «Strong Digital TV»; документи на телевізор марки «LG НТ904ТА (HT904TA, SH94TA F / S / C / W); документи на телевізор «Thomson» (а.с.95), які були оглянуті слідчим (а.с.96-97) та визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.с.98-100).
Відповідно до висновку експерта № 1-1519 від 30.11.2017 р. (а.с.127-141), на місці події в будинку АДРЕСА_1 були виявлені сліди папілярних узорів пальців руки ОСОБА_6 .
ОСОБА_14 при допиті в суді пояснив, що потерпілий є його батьком, а обвинувачений сусідом. 30.01.2017 р. приблизно о 21.00 год. свідок повернувся додому, де на ґанку будинку та в коридорі помітив сліди крові. Коли зайшов до будинку, з кімнати назустріч свідкові вийшов батько, у якого на голові була кров. Потерпілий пояснив, що вживав спиртні напої з сусідами ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Коли ОСОБА_9 пішов додому, ОСОБА_11 пограбував їх будинок. Були викрадені 3 мобільних телефони, годинник, два телевізори, акустична система, тюнер, дорожня сумка і чемодан. Свідок викликав батькові швидку допомогу та поліцію.
Свідок ОСОБА_19 повідомив суду, що є сусідом обвинуваченого та потерпілого, з останнім підтримує дружні стосунки. 30.01.2017 р. свідок вживав самогон разом з потерпілим. Приблизно о 13.00 год. до подвір`я, де мешкає ОСОБА_10 , зайшов ОСОБА_20 . Через деякий час ОСОБА_19 пішов додому, а ОСОБА_4 та ОСОБА_6 залишились. Коли свідок знову завітав до будинку ОСОБА_8 , виявив там потерпілого у якого була кров на голові. Потерпілий пояснив, що не пам`ятає обставин отримання тілесних ушкоджень, припускав, що можливо впав з ґанку. ОСОБА_10 відмовився від того, щоб свідок викликав швидку, після чого ОСОБА_9 пішов.
Допитаний судом свідок ОСОБА_21 пояснив, що працює інспектором УПП. У складі групи прибув за викликом до одного з будинків, розташованих в Шевченківському районі м.Запоріжжя, де виявили потерпілого, який мав тілесне ушкодження в області голови із зовнішньою кровотечею. Плющев ОСОБА_22 пояснив, що разом з товаришами вживав спиртні напої, один з яких вдарив по голові, а згодом потерпілий виявив пропажу речей. Була викликана слідчого-оперативна група та швидка допомога, а свідок направився за адресами мешкання осіб, на яких вказав потерпілий. ОСОБА_9 повідомив свідкові, що рано покинув будинок потерпілого, де ОСОБА_4 залишився разом з ОСОБА_18 . Батьки ОСОБА_23 пояснили, що сина вони тривалий час не бачили.
ОСОБА_24 як свідок пояснив, що займається реалізацією побутової техніки, його робоче місце в кіоску на ринку ОСОБА_12 . Взимку 2017 р. свідок придбав у ОСОБА_23 , якого запам`ятав по татуюванню на шиї, телефон марки Самсунг за 100 грн., який згодом продав дівчині за 350 грн.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.107-109), свідок ОСОБА_24 28.11.2017 р. впізнав у ОСОБА_6 особу, у якої у лютому 2017 р. свідок придбав мобільний телефон Самсунг GT-І5800.
Свідок ОСОБА_25 в суді пояснила, що в 20-х числах лютого 2017 р. у ОСОБА_24 , який займається реалізацією побутової техніки на ринку ОСОБА_12 , придбала мобільний телефон. На початку квітня їй зателефонували співробітники поліції і повідомили, що розшукують викрадений мобільний телефон. ІМЕІ телефону, який свідок придбала у ОСОБА_26 , співпав з ІМЕІ викраденого мобільного телефону. Після чого свідок добровільно видала слідчому телефон Самсунг GT-І5800 ІМЕІ НОМЕР_3 (а.с.106).
Мобільний телефон Самсунг GT-І5800 ІМЕІ НОМЕР_3 був оглянутий слідчим (а.с.110-113) та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні (а.с.114, 115).
Згідно специфікації від 01.02.2017 р. № 147-000023943 ПТ «Климчук і компанія» надала ОСОБА_27 фінансовий кредит під заставу мобільного телефону «Samsung» В105Е ІМЕІ НОМЕР_4 (а.с.117).
Зі специфікації від 01.02.2017 р. № 147-000023955 судом встановлено, що « ОСОБА_28 і компанія» надала ОСОБА_6 фінансовий кредит під заставу мобільного телефону марки SONY С 2105 Xperia L ІМЕІ 7087 (а.с.118).
Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Нотаріус» про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки: мобільного телефону марки «SONY Xperia L» модель С2105, придбаного у 2016 р., з урахуванням зносу станом на 30.01.2017 р. складає 1000 грн.; годинника марки «Audi Sport Watch Schwarz», придбаного у 2015 р., з урахуванням зносу станом на 30.01.2017 р. складає 2000 грн.; мобільного телефону марки «Samsung» модель SM-В105Е, придбаного у 2016 р., з урахуванням зносу станом на 30.01.2017 р. складає 500 грн.; мобільного телефону марки «Samsung» модель GT-І5800, придбаного у 2012 р., з урахуванням зносу станом на 30.01.2017 р. складає 800 грн.; телевізора марки «Philips» модель 6400 Smart LED TV, придбаного у 2014 р., з урахуванням зносу станом на 30.01.2017 р. складає 3000 грн.; телевізора марки «Thomson» модель 26E90NH10, придбаного у 2010 р., з урахуванням зносу станом на 30.01.2017 р. складає 2000 грн.; акустичної системи домашнього кінотеатру «LG» модель НТ904ТА, придбаного у 2011 р., з урахуванням зносу станом на 30.01.2017 р. складає 1500 грн.; телевізійного тюнера марки «Strong Digital TV», придбаного у 2014 р., з урахуванням зносу станом на 30.01.2017 р. складає 400 грн. (а.с.104).
Досліджені судом наведені докази узгоджуються між собою, стосуються події злочину, отримані у встановленому законом порядку, є належними, допустимим та такими, що в своїй сукупності послідовно і логічно підтверджують встановлені судом обставини вчинення злочину та винуватість ОСОБА_6 в його вчиненні.
Доводи ОСОБА_6 про його непричетність до вчинення крадіжки телевізорів марки «Philips» та «Thomson», а також домашнього кінотеатру « ОСОБА_29 » та телевізійного тюнера марки «Strong Digital TV», суд вважає неприйнятними, виходячи з наступного. Так, потерпілий ОСОБА_4 в суді пояснив, що на момент, коли він знепритомнів в будинку знаходився лише обвинувачений, а коли прийшов до тями сторонніх в приміщенні не було. Свідок ОСОБА_9 в суді надав пояснення про те, що коли повертався до будинку ОСОБА_4 , то бачив там лише потерпілого з тілесними ушкодженнями. Нетривалий проміжок часу перебування потерпілого у непритомному стані, відсутність в будинку слідів сторонніх осіб, переконують суд в тому, що саме обвинувачений вчинив крадіжку майна потерпілого, який встановлений судом.
Вирішуючи питання про кваліфікацію дій ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

Ознакою ч.2 ст.187 КК України, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_6 , є напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
У п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» зазначено, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст. 187, ч.3 ст.189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоровя в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.
Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вказана гарантія Конституції, як вказано в рішенні Конституційного Суду України від 20.10.2011 р. № 12-р/п/2011 не може бути обмеженою. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
В силу ст.95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні,що мають значення для цього кримінального провадження. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судове рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
У відповідності до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винність обвинуваченого у вчинені злочину, мотив і мета злочину.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
З огляду на безпосередньо досліджені докази, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було доведено «поза розумним сумнівом» причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до нападу на потерпілого ОСОБА_30 з метою заволодіння майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого за критерієм втрати потерпілим свідомості.
Як встановлено судом з показів потерпілого ОСОБА_30 , свідомості від нанесених ОСОБА_6 ударів він не втрачав, а впав у забуття через зловживання спиртними напоями.
Згідно висновку № 245 (а.с.93) судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , зважаючи на відсутність необхідних медичних документів (амбулаторної карти лікування, не явки на повторний огляд, невідомого обсягу і кінця ушкоджень, визначити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень заподіяних ОСОБА_4 не виявилося можливим.
13.12.2017 р. ОСОБА_4 склав заяву в якій зазначив, що після отриманих тілесних ушкоджень курс лікування не проходив, медичної документації не отримував, від проходження СМЕ відмовляється (а.с.94).
Крім того, суд вважає, що поведінка ОСОБА_6 після нанесення ударів потерпілому, яка полягала у тому, що обвинувачений підняв ОСОБА_4 з підлоги та поклав на диван, також свідчить про відсутність умислу на розбій.
Як випливає із ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, передбачений ст.62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Показання потерпілого ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту 22.11.2017 р. за його участі, не спростовують наведених вище висновків суду, що ґрунтуються на вимогах ч.4 ст.95 КПК України.

Покази свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , яким нічого не відомо по суті кримінального провадження та які повідомили, що ОСОБА_6 є їх сином, пояснили, що чужих речей ОСОБА_6 до їх будинку не приносив та охарактеризували обвинуваченого з позитивної сторони, також не спростовують вищенаведених висновків суду.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину (згідно ст.12 КК України - злочин середньої тяжкості), конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, не одружений, позитивно характеризується у побуті, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

З огляду на визначену судом кваліфікацію дій ОСОБА_6 та надані ним показання щодо відсутності умислу на розбійний напад на ОСОБА_4 , судом встановлена обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає також відшкодування шкоди потерпілому.

Враховуючи вищенаведене, думку потерпілого щодо міри покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім задля досягнення цілей кримінального покарання та убезпечення суспільства від можливих протиправних посягань обвинуваченого, необхідно призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі.

На переконання суду, відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з випробуванням, виходячи з того, що ОСОБА_6 ухилявся від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, раніше був неодноразово засуджений за вчинення злочинів, у тому числі за злочини проти власності, вчинення ним нового злочину через нетривалий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що явно свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, суд вважає, що на підставі ст.ст.122, 124 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи в сумі 742,20 грн. (а.с.142).

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , під час судового розгляду був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого судом продовжений до 21.05.2018 р. включно.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, на думку суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня фактичного затримання.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.368, 374, 392 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 01 листопада 2017 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 742 грн. 20 коп.

Речові докази:

коробку на мобільний телефон марки «SONY Xperia L» модель С2105 ІМЕІ НОМЕР_1 ; коробку для годинника марки «Audi Sport Watch Schwarz»; коробку для мобільного телефону марки «Samsung» модель SM-В105Е, imei: НОМЕР_2 ; поліетиленову упаковку з документами, а також гарантійним талоном на телефон марки «Samsung» модель GT-І5800, imei: НОМЕР_3 ; документи на телевізор марки «Philips 6400»; документи на телевізор марки «Strong Digital TV»; документи на телевізор марки «LG НТ904ТА (HT904TA, SH94TA F / S / C / W); документи на телевізор «Thomson»; мобільний телефон Самсунг GT-І5800 ІМЕІ НОМЕР_3 , передані на відповідальне зберігання до камери схову Шевченківського ВП ДВП ГУНП України в Запорізькій області, повернути за належністю потерпілому ОСОБА_4

металеву фомку, молоток, металевий секатор, 11 слідів папілярних візерунків, змив речовини РБК, передані на відповідальне зберігання до камери схову Шевченківського ВП ДВП ГУНП України в Запорізькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, -у той же строк після отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Головуючий суддя ОСОБА_1