Справа № 589/1202/17
Провадження № 1-кп/589/48/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2018 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 353 КК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває кримінальна справа відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 353 КК України.
Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема тих, що обвинувачений може вчинити інший злочин та переховуватися від суду.
Обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись на те, що він не вчиняв будь-якого тиску на потерпілу, а також на те, що дідусь та бабуся потребують допомоги з його боку.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити, виходячи з наступного.
Відображення принципів вирішення питання про продовження дії щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Згідно зазначених норм, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість передбачуваного злочину; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; репутація, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Зокрема, у своєму рішенні «Пунцельт проти Чехії» від 25 квітня 2000 року, Європейський суд з прав людини, оцінюючи законність тримання особи під вартою, зазначив, що ті обставини, що заявник уже ухилявся від кримінального процесу, йому загрожувало відносно суворе покарання, на думку Суду є достатнім підставами для тимчасового обмеження права особи на свободу.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років. Обвинувачений не працює, неодружений, утриманців не має, раніше неодноразово судимий, незважаючи на свій молодий вік, в тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності.
На даний момент щодо ОСОБА_4 надійшов іще один обвинувальний акт у вчиненні ним двох епізодів протиправної діяльності, відповідальність за яку передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.
В межах зазначеного кримінального провадження ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Проте, обвинувачений не виправдав довіри, яка була висловлена йому судовим органом, вказаний запобіжний захід ним було порушено. Епізоди, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, були вчинені обвинуваченим саме в період перебування на домашньому арешті.
За таких обставин є обґрунтованими доводи клопотання прокурора про наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, який може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Викладені обставини в повному обсязі свідчать про те, що у кримінальному провадженні застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання доведеним ризикам, що виключає собою можливість обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.
Виключність підстав для такого рішення є доведеною.
Доводи обвинуваченого з приводу того, що його дідусь та бабуся потребують допомоги, як підстава для зміни запобіжного заходу, є неспроможними, оскільки згідно обвинувального акту за ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачений викрав майно саме у своєї бабусі, перебуваючи під домашнім арештом.
На підставі викладеного, суд погоджується з доводами клопотання прокурора та вважає, що його слід задовольнити, а у задоволенні клопотання обвинуваченого відмовити.
Керуючись ст. 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 13.03.2018 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1