Справа № 370/1031/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/808/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 36 01.08.2018
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8
ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Брусилів, Брусилівського р-н., Житомирської області, з повною загальною середньою освітою непрацюючого, неодруженого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 09 червня 2017 року Брусилівським районним судом Житомирської області засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст.71 КК України призначено ОСОБА_8 покарання шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 09 червня 2017 року, визначивши остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 120 (сто двадцять) днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання з 03 березня 2018 року.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, залишити попередню, у вигляді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор",-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця с.Базар Народицького району Житомирської області, громадянина України, з базовою загальною

середньою освітою, непрацюючого, неодруженого

зареєстрованого та проживаючого в

АДРЕСА_1 , судимостей не має

відповідно до ст.89 КК України,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покладено на ОСОБА_9 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

До набрання вироком законної сили змінено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор" на особисте зобов`язання і звільнено ОСОБА_9 з під варти в залі суду.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_9 , що в разі невиконання обов`язків, покладених на нього судом, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Зараховано у відбутий строк покарання обвинуваченому ОСОБА_9 перебування під вартою з 03 березня 2018 року по 22 травня 2018 року.

Скасовано арешт, накладений на майно.
Вирішено питання щодо речових доказів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з вироком суду, 02 березня 2018 року, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , запропонував ОСОБА_9 , незаконно заволодіти на одному із кладовищ Макарівського району Київської області табличками з могил померлих, які виготовлені з кольорових металів, для подальшого їхнього збуту (продажу) за грошові кошти. Маючи фінансові труднощі у зв`язку з відсутністю постійної роботи, а отже і постійного джерела доходів, ОСОБА_9 погодився на пропозицію ОСОБА_8 , вступивши таким чином у попередню злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 03 березня 2018 року, близько 12 години, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , заздалегідь підготувавшись до вчинення злочину, взявши із собою з дому три сумки та інструменти, а саме набір ключів та викруток, виїхали автобусом сполученням «Київ-Попільне» в напрямку м.Київ та доїхавши до с.Небелиця Макарівського району Київської області, вийшли із автобуса та попрямували у напрямку центрального кладовища, розташованого у вказаному населеному пункті по вул.1-ого Травня.

Цього ж дня, 03 березня 2018 року, близько 14 години, перебуваючи на центральному кладовищі, що розташоване по вул.1-ого Травня в с.Небелиця Макарівського району Київської області, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , діючи умисно за попередньою змовою між собою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносин, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, демонструючи зневагу до місця поховання померлого, діючи з корисливих мотивів, таємно для інших осіб, з метою подальшого продажу в якості кольорових металів, за допомогою принесених із собою викруток та ключів викрутили 8 табличок із написами імен, дат народження і поховання, які були прикріплені до металевих хрестів могил таких померлих: ОСОБА_10 (рік народження 1891 - дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_11 (рік народження 1944 - рік смерті 1957), ОСОБА_12 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 - дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_13 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_6 - дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_14 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_8 дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 ), ОСОБА_15 (рік народження 1905 - рік смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ), ОСОБА_16 (рік народження 1894 - рік смерті ІНФОРМАЦІЯ_11 ) та ОСОБА_17 (рік народження 1894 - рік смерті 1970).

Викрадені 8 табличок із могил померлих ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , поклали до сумки, яку мали при собі, і в даній сумці винесли їх за межі вищевказаного місцевого кладовища для подальшої їх реалізації в якості кольорових металів, тобто розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Вироком Бородянського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, відповідно до ст.71 КК України призначено ОСОБА_8 покарання шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 09 червня 2017 року, визначивши остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 120 (сто двадцять) днів.
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями, в якій не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, вважає вирок Бородянського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року необґрунтованим, призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, а також не правильного розуміння та застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Просив вирок Бородянського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати та закрити кримінальне провадження відповідно до ст. 407, 417 КПК України та недоречності для повного виправлення застосувати покарання у вигляді позбавлення волі. Вважати достатнім для повного виправлення та в інтересах суспільства, покарання вже відбутого перебуваючи під вартою в ДП «Київський слідчий ізолятор» з 03.03.2018 року. Надати можливість скласти угоду з прокурором та потерпілими, де чітко будуть вказані умови, які підтверджують повне виправлення, а саме: надати довідку про офіційне працевлаштування, надати довідку з селищної ради с. Небелиця, Макарівського району Київської області про допомогу з питань благоустрою кладовища де було здійснено дане правопорушення, надати довідку від потерпілих про відсутність претензій і повне відшкодування завданої шкоди, надати довідку про відкриття суб`єкта підприємницької діяльності, сплачувати податок на користь держави та нести користь суспільству у вигляді надавання робочих місць, так як перебуваючи під вартою розробив бізнес-план «Чисте довкілля» з залученням інвестиційних коштів. Вважати за доцільне застосувати стосовно ОСОБА_8 санкцію ст. 75, 76 КК України, так як в ст. 78 КК України немає жодних обмежень щодо повторного застосування даної статті та згідно ст. 71 КК України шляхом складання вироків збільшити іспитовий термін з двох до максимальних трьох років, так як існує цілий ряд таких судових рішень в судовій практиці. Не вбачати в такому судовому рішення суперечностей щодо обґрунтованості, справедливості та законності застосування такого рішення в межах правильного тлумачення та розуміння законності, обґрунтованості та справедливості КК та КПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення:

обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу з доповненнями в повному обсязі, просив звільнити його від відбування покарання з випробування з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки;

захисника ОСОБА_7 , який просив застосувати до призначеного обвинуваченому покарання положення ст.ст.75, 76 КК України,

обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 , та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами та доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 ч.3 ст.297 КК України сторонами не оскаржуються тому, згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі докази є безпідставними.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі. про те, що призначене йому покарання судом першої інстанції не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого - не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання за ч.3 ст.297 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно.

Також враховано, що він щиро розкаявся в скоєному, що пом`якшує його відповідальність, але злочин вчинив в період іспитового строку, а тому покарання призначив за правилами, передбаченими ст..71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком, за яким ОСОБА_8 засуджений 09.06.2017 року Брусилівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає, що призначене обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.297 КК України, з застосуванням положень ст..71 КК України за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 і ст. 65 КК України.

Доводи обвинуваченого про необхідність повторного застосування щодо нього положень ст..75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням не відповідають вимогам Закону.

Доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі про те, що судове провадження щодо нього підлягає закриттю, оскільки він не є суспільно-небезпечною особою, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки обвинувачений за короткий проміжок часу двічі вчинив умисні злочини.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо правильності призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому.
Колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування вироку, закриття судового провадження та можливість призначення нового розгляду у суді першої інстанції, у зв`язку із чим вважає, що вирок Бородянського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 зі змінами та доповненнями залишити без задоволення.
Вирок Бородянського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року щодо
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

__________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4