Справа № 386/45/18
Провадження № 1-кп/386/33/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000503 по обвинуваченню:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого на ОСОБА_6 , проживаючого зі співмешканкою ОСОБА_7 , маючого на утриманні дочок співмешканки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інших утриманців не маючого, інвалідності не маючого, не військовозобов`язаного, пільг не маючого, не депутата, судимого:

13.06.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до чотирьох років позбавлення волі, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.07.2014року відповідно ст. 6 Закону України «Про амністію» не відбутий строк скорочено на 1/2 до 1 року 11 місяців 29 днів та 12.02.2016 року, згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.02.2016 року звільнений з Холодногірської виправної колонії (№18) за відбуттям строку покарання відповідно до Закону України від 26.11.2015 року, оскільки зараховано строк попереднього ув`язнення;

30.03.2018 року Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 та ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком тривалістю 2 роки 6 місяців,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за таких обставин.

14 листопада 2017 року близько 10 години ОСОБА_4 перебував у приміщенні будинку АДРЕСА_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 . Перебуваючи у даному будинку у ОСОБА_4 виник злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого він діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись у тому, що у будинку відсутні сторонні особи та скориставшись даною обстановкою, шляхом вільного доступу таємно викрав та обернув на свою користь мультиварку марки «ST» модель «МС 9300», вартість якої згідно висновку експерта від 16.11.2017 року з урахуванням експлуатаційного зносу складає 920 грн. та кавоварку марки «Maestro» модель «MR400», вартість якої з урахуванням експлуатаційного зносу складає 252 грн., а всього таємно викрав та обернув на свою користь майно ОСОБА_10 на загальну суму 1172 грн., внаслідок чого заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, суду показав, що злочин вчинив за тих обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Так, 11 листопада 2017 року приїхав разом зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_11 , мотоциклом останнього, до ОСОБА_10 в с. Крутеньке Голованівського району Кіровоградської області, в якого неофіційно працював малярем. Близько 11 години, знаходячись в житловому будинку, в той час коли направлявся на вихід, побачив мультиварку та кавоварку, які вирішив викрасти. Скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно переніс зазначену техніку до мотоцикла, після чого залишив місце вчинення злочину, а викрадені речі завіз до свого домоволодіння. Наступного дня, у зв`язку з викриттям його у крадіжці, викрадені речі повернув потерпілому. Просив суворо не карати, вказав, що більше не вчинятиме злочини.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить судовий розгляд проводити без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить останнього суворо не карати.

Прокурор в судовому засіданні вважала доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, зазначених в обвинувальному акті та вважала за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення цього злочину у виді позбавлення волі на строк чотири роки 2 місяці та призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, звільнивши від відбування покарання з встановленням трьох років іспитового строку та застосувавши обов`язки, визначені ч. 1 ст. 76 КК України.

Обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Обвинувачений у судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого та документів щодо речових доказів, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності їх позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочину, вказаного в обвинувальному акті у кримінальному провадженні та його кваліфікацію.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

У відповідності зі ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 за вчинення злочину судом не встановлено.

Згідно з довідкою про склад сім`ї за №943/02-24 та довідкою-характеристикою за №38, виданих Межирічківською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, обвинувачений ОСОБА_4 проживає зі співмешканкою ОСОБА_7 та дочками співмешканки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , характеризується посередньо, за період проживання на території сільської ради неодноразово надходили скарги від сусідів та жителів села (а.с. 88-89).

Відповідно довідок Голованівської центральної районної лікарні від 27.11.2017 року №7307/130 та від 27.11.2017 року №7308/130, ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 91, 93).

Згідно з вимогою ЦОДІ ДІТ МВС України та довідки про звільнення серії ХАР №07300 від 16.04.2014 року, ОСОБА_4 був засуджений 13.06.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.02.2016 року, після зарахування строку попереднього ув`язнення за Законом України від 26.11.2015 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, звільнений за відбуттям покарання (а.с. 98-101).

Як вбачається з копії вироку Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30.03.2018 року ОСОБА_4 також був засуджений після вчинення злочину в справі, що розглядається, за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 4 роки відповідно. Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком тривалістю 2 роки 6 місяців.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про його особу, його вік та стан здоров`я, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; вчинив злочин, який відноситься до категорії злочину середньої тяжкості; за місцем проживання характеризується посередньо; проживає разом зі співмешканкою та двома неповнолітніми дітьми; на час вчинення злочину мав одну судимість за вчинений умисний злочин, за що повністю відбув призначене покарання; наявність обставин, які пом`якшують покарання, до яких відноситься щире каяття у скоєному злочині та відшкодування потерпілому завданих збитків; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, в Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року зазначено, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ухвалюючи вирок суд критично оцінює досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_4 надану Голованівським районним сектором з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в якій зазначено, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб, оскільки в момент вчинення злочину, ОСОБА_4 повністю відбув покарання, однак погоджується про необхідність здійснення контроль за його поведінкою.

Враховуючи зазначене, дані про особу обвинуваченого, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи позицію потерпілого, який претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст.ст. 75, 76 КК України, що служитиме засудженому попередженням і запобіганням вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати по справі відповідно до обвинувального акту відсутні.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання по ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30.03.2018 року визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки 9 (дев`ять) місяців.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: мультиварку марки «ST» модель «МС 9300» та кавоварку марки «Maestro» модель «MR 400», що передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_10 - залишити йому як власнику.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1