Провадження № 1-кс/761/9538/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 181 000 000 003 46 від 13.04.2018, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львів, громадянин України, українець, має неповну вищу освіту, заступник керівника відділу ТОВ «Видавничій дім «Нова Інформація», перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , не судимий,

підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 13.04.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 286 КК України, вказане кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_4 13.04.2018, керуючи автомобілем «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по проїзній частині Дарницького мосту у м. Києві зі сторони Набережного шосе у напрямку вул. Григоренка допустив порушення вимог п. 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок цього, виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на нерухому перешкоду, після цього здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

На думку слідчого, існують підстави вважати, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі та документи, що мають значення для встановлення обставин вчинення інкримінованого злочину, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор наполягала на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав та додав, що також існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду,.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники, не заперечуючи обґрунтованості висунутої підозри, просили відмовити у задоволенні клопотанні наполягаючи на відсутності зазначених стороною обвинувачення ризиків не процесуальної поведінки ОСОБА_4 , оскільки останній має сум., малолітню дитину на утриманні, отже наміру переховуватись не має.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою для даної стадії розслідування підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя приймає до уваги, що у переважній більшості випадків існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Водночас слідчий суддя повинен оцінити реальність такого ризику з огляду на обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, доцільність вчинення останнім відповідних дій.

Сукупність наведених факторів дозволяє слідчому судді дійти висновку, що ризик переховування існує, однак не може бути визнаний значним.

У той же час не підтверджується матеріалами клопотання зазначена прокурором небезпека вчинення підозрюваним дій, спрямованих на знищення чи спотворення речей, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, якщо прокурор доведе, що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування, перешкоджав кримінальному провадженню або його повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Інкримінований підозрюваному злочин передбачає застосування покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Слідчий суддя вважає, що прокурором зазначена вище обставина не доведена, тобто належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити інший, більш м`який запобіжний захід.

Крім того, у силу ст. 177 КПК слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; репутацію підозрюваного, відсутність у нього судимостей.
Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього такі обов`язки:

- не залишати квартиру АДРЕСА_3 у період з 21.00 год. по 06.00 год. наступного дня;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем мешкання ОСОБА_4 .
Строк дії цієї ухвали встановити по 13 червня 2018 року включно.

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1