Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1425/18
Провадження № 1-кп/376/117/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2018 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження №0000206 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Капустинці, Володарського району, Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

29 квітня 2018 року близько 04 год. ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , знаходячись на перехресті вул. Соборна та вул. Червона, м. Сквира, Київської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з корисливого мотиву та з метою незаконного збагачення, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, відкрито викрали грошові кошти у сумі 300,00 грн., належні потерпілому ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_3 наніс потерпілому не менше одного удару долонею правої руки в область лівої частини обличчя та не менше одного удару ногою в область корпусу, а ОСОБА_4 наніс потерпілому не менше двох ударів кулаком правої руки в область переносиці та правої частини обличчя, тим самим застосували до останнього насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я.
Після скоєння злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця скоєного зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 300,00 грн.
Під час досудового розслідування 25 червня 2018 року укладено угоди про визнання винуватості між прокурором, підозрюваними ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 .
Вирішуючи питання про можливість затвердження угод суд приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 472 КПК України сторони узгодили міру покарання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не виходячи за межі загальних засад призначення покарання, встановлених КК України. При цьому було враховано ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, особи винуватих і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Потерпілим ОСОБА_7 надано письмову згоду прокурору на укладення угод про визнання винуватості з обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , клопоче про розгляд кримінального провадження в його відсутності.
Прокурор, обвинувачені та захисник просять суд затвердити угоди про визнання винуватості.

Перевіривши вказані угоди, заслухавши думку учасників підготовчого провадження, суд вважає, що укладення угод є добровільним та відповідає вимогам ст.469, 472 КПК України і можуть бути затверджені судом.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України відноситься до тяжких злочинів, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості, обвинувачені характеризуються посередньо, не судимі, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувають.
Умови угод відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання угод обвинуваченими є можливим.
Укладенню угоди передувало досягнення домовленості між сторонами, зміст яких відображено в угоді. Зокрема, це беззастережне визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Тобто, між прокурором та підозрюваними досягнуто домовленість про співпрацю, що позитивно характеризує їхні особи та свідчить про щире каяття у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не оспорюється, отже суд вважає доведеним, що їхні дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців і покладенням обов`язків, передбачених ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, з урахуванням того, що на день укладення угод про визнання винуватості підозрювані щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, відшкодували завдані збитки.

Суд, роз`яснивши ОСОБА_3 , ОСОБА_4 права, надані їм законом, наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими та згодні на призначення покарання, узгодженого з прокурором, переконався в тому, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 цілком розуміють наслідки затвердження угод, зможуть реально виконати взяті на себе відповідно до угод зобов`язання.

Після перевірки угод на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст. 474 КПК України підстав для відмови в їх затвердженні, суд вважає за необхідне угоди про визнання винуватості затвердити.

Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази: мобільні телефони повернути власникам, решту залишити в матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст. 100,314,369-374,468-470,472-476 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду, укладену 25 червня 2018 року між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області, юристом І класу ОСОБА_8 , захисником ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.
Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 02.05. по 05.05.2018 року.

Затвердити угоду, укладену 25 червня 2018 року між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області, юристом І класу ОСОБА_8 , захисником ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.
Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 02.05. по 05.05.2018 року.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000206: диск з відеофайлом слідчого експерименту від 22.05.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , диски з відеокамер спостереження від 29.04.2018 року, диск з відеофайлом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 03.05.2018 року, диск з відеофайлом допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 05.05.2018 року, диск з відеофайлом одночасного допиту осіб від 25.05.2018 року - залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон Nokia ІМЕІ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 повернути ОСОБА_4 ; мобільний телефон Nokia ІМЕІ НОМЕР_3 повернути ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сквирський районний суд, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1