СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1556/18
Провадження № 1-кс/306/314/18
Рядок статзвіту № 44
У Х В А Л А

01 серпня 2018 року м.Свалява

Слідчий суддя Свалявського районного суду ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
перекладача ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши клопотання заступника начальника СВ Свалявського ВП Мукачівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене процесуальним прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ісламської Республіки Пакистан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого у цивільному шлюбі та маючого на утриманні малолітню дитину, мешканця м. Мукачево (зі слів), продавця ринку Сьомий кілометр м. Одеса, раніше не судимого (у порядку ст. 89 КК України) підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

в с т а н о в и в :

Заступник начальника СВ Свалявського ВП звернувся в суд із вищезгаданим клопотанням, посилаючись на те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Пакистану та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, у травні 2018 року (точний день та година досудовим розслідуванням не встановлені) організував незаконне переправлення через державний кордон України шістьох громадян Гамбії, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та одного громадянина Гвінеї - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ..

Вищезгадані іноземні особи, 12.05.2018 року о 05.30 год. були виявлені та затримані у м. Свалява працівниками Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП у Закарпатській області.
За наведених обставин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинена щодо декількох осіб, про що 27.07.2018 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні згаданого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Посилається на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість впливу підозрюваного ОСОБА_6 на свідків, останній є раніше судимим, ігнорує громадські інтереси, байдуже ставиться до дотримання правових норм, а тому вважає, що інший запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив, що наміру ухилятися від слідства та суду не має, на даний час проживає у АДРЕСА_2 , перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, постійне місце роботи, на території України проживає з 2007 року. Просив обрати будь-який інший запобіжний захід, не повязаний із позбавленням волі.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підозрюваного підтримав, додатково пояснив, що правові підстави для обрання підозрюваному даного запобіжного заходу відсутні.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та оцінивши докази у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до витягу із кримінального провадження № 0000269 до ЄРДР 13.05.2018 року внесено відомості за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень про те, що згідно рапорта інспектора СРПП № 2 Свалявського ВП від 13.05.2018 року, по вул. Київській, м. Свалява виявлено 7 іноземців чоловічої статі. Виїздом слідчо-оперативної групи на місце події встановлено, що дані особи є громадянами Гамбії (Африка), які пояснили, що мали намір потрапити до країн Євросоюзу за сприяння невідомої їм особи чоловічої статі, незаконно перетнувши державний кордон, за попередньо обумовлену суму грошових коштів (а.с. 6).

27.07.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинена щодо декількох осіб (а.с. 76-79).

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: даними протоколів допиту свідків шести громадян Гамбії та одного громадянина Гвінеї та даними протоколів пред`явлення особи для впізнання, відповідно до яких свідки упізнали ОСОБА_6 як особу, що сприяла їхньому незаконному переправленню через державний кордон України (а.с. 12-75).

Метою застосування запобіжного заходу, згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2. знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3. незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4. перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5. вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

За ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Усупереч зазначеній нормі закону докази щодо характеризуючих даних щодо особи підозрюваного (сімейного стану, місця проживання, характеристик) слідчому судді сторонами кримінального провадження не надано.

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2004 року № 14рп/2003 лише тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Разом з тим, при вирішенні питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ст. 194 КПК України зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини які свідчать про: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Калашников проти Росії від 15.07.2002 року, тримання під вартою для вирішення питання про винуватість особи не має бути загальним правилом і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі.

За правовим змістом ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забороняється переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу щодо якої вирішується питання про позбавлення її свободи.

У контексті наведеного слідчий суддя дійшов висновку про те, що наведені прокурором ризики містять загальний характер, належними та допустимими доказами не підтверджені. Також, юридично неспроможним є твердження про те, що підозрюваний є раніше судимим.

Як убачається з вимоги Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у Закарпатській області, підозрюваний звільнений від відбування покарання згідно із ЗУ Про амністію, унаслідок чого, на даний час, є несудимим (а.с. 11).

За відсутності будь-яких інших даних щодо особи підозрюваного, сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується підозрюваному не може бути достатньою підставою для застосування даного запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП у Закарпатській області відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом пяти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Слідчий суддя
Свалявського районного суду
Закарпатської області ОСОБА_1