Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/948/18
Провадження № 1-кс/572/408/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 при секретареві судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Сарненського ВП ГУ Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування Сарненським ВП ГУ Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392.

Прокурор Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Сарненського районного суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно матеріалів клопотання ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 07 квітня 2018 року приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи поблизу магазину «Хуторок», що розташований по вул. Набережна, 71, в с. Тріскині Сарненського району Рівненської області, діючи умисно, з мотивів помсти ОСОБА_7 , помітивши біля зазначеного закладу торгівлі брата останнього ОСОБА_8 , з метою протиправно позбавити його життя, завдав два удари скляними пляшками та один удар каменем по голові потерпілого, в результаті чого спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забою, роздрібнення (лівої півкулі) речовини головного мозку, відкритого перелому кісток склепіння черепа з переходом на основу. В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер на місці події.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 07.06.2018 року закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , однак на даний час підозра у вчиненні останнім кримінального правопорушення є обґрунтованою, залишаються існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, в частині того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, в зв`язку з чим просить продовжити строк запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 в рамках строку досудового розслідування до 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10.04.2018 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії ухвали слідчого судді закінчується 07.06.2018 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на викладені у ньому підстави.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечили проти задоволення клопотання, вказали, що підозрюваний ОСОБА_5 вину в інкримінованих йому діяннях не визнає повністю, відмовляється від даних раніше визнавальних показань.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується внесене клопотання, надані в судовому засіданні документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені пунктами 1 - 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у пунктах 1-11 частини 1 вказаної статті.

З положень ст. 183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, зокрема він не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу слідчим суддям слід керуватися ч. 6 ст. 194 КПК України, згідно із якою обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Виключною (єдиною) метою застосування(продовження) запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий суддя має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування (продовження) запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно практики ЄСПЛ доцільність продовження строків дії запобіжних заходів як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу відносно особи на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку дії запобіжних заходів має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення ЄСПЛ у справах «Єлоєв проти України», «Фельдман проти України»).

Прокурором не наведено фактичних даних про підтвердження підозри у тому, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не вказано їхні імена та не зазначено, яким саме чином ОСОБА_5 може на них незаконно впливати, що ОСОБА_5 вчинить або вже вчиняє дії, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не наведено. Між тим, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії»). Ця ж сама теза висловлена і в рішеннях ЄСПЛ у справах «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії», «Летельє проти Франції».

Суду прокурором повідомлено, що в кримінальному провадженні проведено слідчий експеримент, результати якого вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, проте на дослідженню суду вказаний доказ чи його копію не надав, клопотання про допит свідків та дослідження протоколів одночасного допиту також не заявлено.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

З наданих суду доказів та матеріалів взагалі не вбачається причетності ОСОБА_5 до інкримінованого йому діяння.

Єдиною обставиною, дослідженою в судовому слідстві яка може вказувати на причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення є повідомлення самого ОСОБА_5 про те, що він відмовляється від визнавальних показань, які він дав на стадії досудового слідства.

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з показань самого ОСОБА_5 вбачається, що раніше він давав показання, в який визнавав вину в інкримінованих йому діяння, відповідно існує ризик, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, до нього слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово з покладенням обов`язків: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків слід встановити до 09 липня 2018 року на час строку досудового слідства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції, ст.ст. 176-178, 181, 184, 195, 199, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити для ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали терміном до 09 липня 2018 року.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 09 липня 2018 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Сарненську місцеву прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду буде оголошено 08.06.2018 року о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя: