1Справа № 335/1298/17 1-кп/335/112/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза № 0000058 від 06.01.2017 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з вищою освітою, має на утримані малолітню дитину, розлучений, зареєстрованому та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений,
який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
03.01.2017 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись у магазині «Харчі», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, буд. 19-Б, замовив у продавця вказаного магазину ОСОБА_6 та отримав в якості товару 2 пляшки пива «Балтика-3»об`ємом 2 літри та 3 пачки цигарок «Президент».
Далі, не розрахувавшись за отриманий товар, ОСОБА_4 почав виходити з ним з магазину, на що ОСОБА_6 почала вимагати від ОСОБА_4 оплати за отриманий ним товар. ОСОБА_4 , не маючи на меті розраховуватись за отриманий ним товар, діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені ОСОБА_6 , бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, ігноруючи факт вимоги ОСОБА_6 провести оплату за товар, залишив приміщення магазину з вищевказаним товаром, тим самим відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: 2 пляшки пива «Балтика-3» об`ємом 2 літри та 3 пачки цигарок «Президент», завдавши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 114 гривень.
Крім того, 05.01.2017 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись у магазині «Берегиня», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 105-А, усвідомлюючи, що там знаходиться продавець ОСОБА_7 та його дії носять відкритий характер, взяв з холодильника пляшку пива «Арсенал міцне» об`ємом 2 літри та не розрахувавшись за товар почав виходити з приміщення магазину.

В свою чергу, продавець ОСОБА_7 почала вимагати від ОСОБА_4 оплати за товар. ОСОБА_4 , не маючи на меті розраховуватись за отриманий ним товар, діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені ОСОБА_7 , бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, ігноруючи факт вимоги ОСОБА_7 провести оплату за товар, залишив приміщення магазину з вищевказаним товаром, тим самим відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: пляшку пива «Арсенал міцне» об`ємом 2 літри, вартістю 23 гривні 52 копійки.
Також, 06.01.2017, приблизно о 13 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у магазині «Харчі», що розташований в будинку № 19-Б по бульвару Центральному у м. Запоріжжя де, в якості продавця, перебувала ОСОБА_6 , маючи на меті заволодіння чужим майном, погрожуючи застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнає нападу, дістав правою рукою з карману куртки предмет, схожий на пістолет та, діючи умисно, з корисливих мотивів, погрожуючи застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_6 , що виявилося у погрозі застосування предмету, схожого на пістолет, почав вимагати від ОСОБА_6 грошові кошти, які знаходились в касі магазину та належали ОСОБА_6 .
В подальшому остання, злякавшись за своє життя та здоров`я при погрозі застосуванням ОСОБА_4 предмету, схожого на пістолет, почала кричати та кликати на допомогу сторонніх осіб, які ймовірно могли б почути її крики про допомогу. В свою чергу ОСОБА_4 , злякавшись того, що його дії можуть бути викриті сторонніми особами, які можуть зайти до приміщення магазину та почути крики ОСОБА_6 про допомогу, залишив приміщення магазину та зник у невідомому напрямку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, пояснивши про свою непричетність до інкримінованих йому злочинів. Зазначив, що 03.01.2017 року він перебував весь день в себе дома, звідки нікуди не відлучався. Також вказав, що точної дати не пам`ятає, але приблизно 04.01.2017 року або 05.01.2017 року він заходив до крамниці «Берегиня» щоб купити продукти харчування в борг, оскільки раніше зі згоди власника магазину він міг брати продукти харчування в борг. Проте в той день в магазині працювала дівчина продавець, яку він раніше не бачив та остання йому відмовила надавати товари в борг. У зв`язку з чим, він з останньою посварився та пішов з магазину. Також, пояснив суду, що того дня, в магазині в якості продавця була раніше невідома йому жінка, проте це була не ОСОБА_7 . Вперше ОСОБА_7 він побачив у відділку поліції під час проведення слідчої дії впізнання. Під час впізнання ОСОБА_7 вказала на нього, як на особу, яка взяла з крамниці пляшку пива «Арсенал міцне» та не розрахувалася.

Крім того, ОСОБА_4 пояснив суду, що 06.01.2017 року він заходив до магазину «Харчі» щоб купити продукти харчування. Перебуваючи в приміщенні зазначеного магазину в якості покупця та оглядаючи товар, продавець магазину ОСОБА_6 раптово почала кричати та кликати когось з підсобки магазину на допомогу, при цьому зазначала, що „вона його впізнала та щоб той кого вона кликала на допомогу взяв сокиру. Злякавшись за своє життя він дістав пневматичний пістолет, який був при ньому, та направив в бік продавця, сказав продавцю, що не треба нікого кликати на допомогу, проте остання продовжувала кричати, у зв`язку з чим він пішов з магазину. В подальшому його затримали працівники поліція, яким він добровільно надав належний йому пневматичний пістолет.

Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні вказаних вище злочинів, виходячи з наступного.

Зокрема, всупереч твердженням обвинуваченого, який взагалі заперечує свою участь у вчиненні будь-яких злочинів та вважає обвинувачення проти нього сфабрикованим, його вина по трьом епізодам заволодіння чужим майном підтверджується наступними доказами.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що вона орендувала приміщення магазину «Харчі» для здійснення підприємницької діяльності, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому вона працювала продавцем самостійно. Так, 03.01.2017 до зазначеного магазину зайшов невідомий чоловік, який замовив 2 пляшки пива «Балтика» по 2 літри, 3 пачки цигарок «Президент». Потерпіла склала вищевказаний товар до пакету, зазначила ціну, та поставила на стіл, щоб зазначений чоловік міг розплатитись за товар та забрати його, проте останній взяв пакет із товаром та попрямував до виходу. ОСОБА_6 почала кричати йому, що необхідно оплатити товар, проте чоловік мовчки залишив приміщення магазину, не реагуючи на її вимоги. 03.01.2017 року до поліції вона вирішила не звертатися, оскільки товар був на незначну суму, проте після другої спроби нападу на неї, вона звернулася з двома заявами про злочин до поліції.

Крім того, потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 06.01.2017, в обідній час доби, у приміщення магазину знову зайшов вищевказаний чоловік, якого вона добре запам`ятала з попереднього разу. Він підійшов до неї, коли вона стояла біля каси, дістав з карману куртки пістолет та, направивши його на неї, сказав, щоб вона віддала усі гроші, які є в касі. Потерпіла злякалась за своє життя, розуміючи, що це той самий чоловік, який раніше незаконно заволодів її майном 03.01.2017 року та зараз направляє на неї пістолет, та почала голосно кричати і кликати на допомогу. Зазначений чоловік злякався її криків, поклав пістолет до кишені своєї куртки та вибіг на вулицю. Після цього потерпіла вийшла з магазину, щоб подивитись, куди даний чоловік направляється, разом з цим зателефонувавши своєму знайомому ОСОБА_9 та попросила допомоги, а також зателефонувала у поліцію. ОСОБА_9 слідкував за даним чоловіком, повідомляючи про його пересування їй по телефону. Після прибуття поліції, вона разом з працівниками поліції попрямували до магазину «Ластівка», куди зайшов зазначений чоловік. Одразу, як він вийшов з магазину, вона його впізнала і працівник поліції затримав його.

У ході судового засідання ОСОБА_6 з упевненістю упізнала у обвинуваченому ОСОБА_4 особу, яка 03.01.2017 року заволоділа майном з магазину та 06.01.2017 року намагалась заволодіти грошима з каси.

Згідно рапорту Вознесенівського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ЄО № 409 від 06.01.2017 року, 06.01.2017 року о 14-00 год. до Вознесенівського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.01.2017 року о 14-00 год. невідомий намагався врасти товар, підставив зброю-пістолет (т. 2 а.с. 79).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.01.2017 року, у ОСОБА_6 була прийнята заява про те, що 06.01.2017 року в денний час в магазин «Харчі» за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 19-Б зайшов чоловік та погрожуючи предметом схожим на пістолет намагався заволодіти грошима із каси (т. 2 а.с. 80).
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.01.2017 року, у ОСОБА_6 була прийнята заява про те, що 03.01.2017 року в магазині «Харчі» за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 19-Б чоловік відкрито заволодів товарами (т. 2 а.с. 82).
Крім того, згідно протоколу огляду місця події від 06.01.2017 року в приміщенні магазині «Харчі» за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 19-Б у ОСОБА_4 вилучено пістолет з написом «А-101 4,5 мм (BB CAL) 0133092 Push Cas», який упаковано в картонну коробку та опечатано (т. 2 а.с. 43-49).

16.01.2017 року згідно протоколу огляду предмету був оглянутий пневматично-газобалонний пістолет з написом «А-101 4,5 мм (BB CAL) 0133092 Push Cas» (т. 2 а.с. 50)

Пневматично-газобалонний пістолет з написом «А-101 4,5 мм (BB CAL) 0133092 Push Cas» визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні (т. 2 а.с. 51).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що 06.01.2017 року він як інспектор УПП в м. Запоріжжя ДПП разом з напарницею здійснював патрулювання на території Вознесенівського району м. Запоріжжя. Під час патрулювання вони отримали виклик про те, що невідомий чоловік, перебуваючи у магазині «Харчі» у м. Запоріжжя, бул. Центральний, 19-Б, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, намагався забрати товар з магазину. Зв`язавшись із заявницею, їм стало відомо, що невідомий чоловік намагався заволодіти майном магазину, погрожуючи їй предметом, схожим на пістолет, після чого пішов у невідомому напрямку, за вищевказаним чоловіком слідкує її чоловік для того, щоб відстежити його місцезнаходження. Зустрівшись із зазначеним чоловіком, останній повідомив, що особа, яка намагалась заволодіти майном потерпілої зайшов у магазин «Ластівка» на вул. Перемоги, описавши його зовнішність. Після цього, свідок підійшов до магазину «Ластівка», з якого невдовзі вийшов чоловік, якого йому описали очевидці. ОСОБА_10 підійшов до вказаного чоловіка, якого одразу впізнала заявниця, та попрохав його не вчиняти будь-яких провокуючих дій та застосував до нього спецзасоби кайданки, після чого була викликана СОГ Вознесенівського ВП. Після приїзду СОГ, у вищевказаного чоловіка з карману куртки було вилучено предмет схожий на пістолет.

У ході судового засідання свідок з упевненістю упізнав у обвинуваченому ОСОБА_4 особу, яку він затримував при вищеописаних обставинах.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що вона орендувала підвальне приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , де займалась роздрібною торгівлею продовольчими товарами. Так, 05.01.2017 їй на мобільний телефон зателефонувала продавець, яка працювала у вказаному магазині ОСОБА_7 та повідомила, що цього дня у обідній час доби до магазину зайшов невідомий чоловік, взяв пляшку пива «Арсенал міцне» 2 літри та попрямував до виходу з магазину. На прохання ОСОБА_7 заплатити за товар, останній сказав їй, що якщо буде «вякати пристрелить її», після чого вийшов з магазину, не розплатившись. ОСОБА_7 була дуже налякана вказаним фактом, потім боялася працювати продавцем у магазині. Наступного дня вони прийняли рішення звернутись до правоохоронних органів.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 05.01.2017 вона працювала продавцем у магазині «Берегиня» по вул. Перемоги, 105-А у м. Запоріжжя. В обідній час доби до магазину зайшов чоловік, який попросив відкрити холодильник з алкогольними напоями, після чого він взяв з холодильника пляшку пива «Арсенал міцне» об`ємом 2 літри та попрямував до виходу. Вона зауважила даній особі, що за пиво потрібно розплатитись, на що вищевказаний чоловік сказав їй, що якщо буде «вякати пристрелить». У зв`язку із поведінкою даної особи, вона сприйняла дану погрозу як реальну.

У ході судового засідання ОСОБА_7 з упевненістю упізнала у обвинуваченому ОСОБА_4 особу, яка 05.01.2017 заволоділа майном магазину.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.01.2017 року, у ОСОБА_8 була прийнята заява про те, що 05.01.2017 року о 12-10 год. невідома особа знаходячись в магазині «Берегиня» відкрито заволоділа майном, а саме пляшкою пива «Арсенал міцне» об`ємом 2 літри (т. 2 а.с. 85).
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.01.2017 року, у ОСОБА_7 була прийнята заява про те, що 05.01.2017 року невідома особа знаходячись в магазині «Берегиня» відкрито заволоділа майном, а саме пляшкою пива «Арсенал міцне» об`ємом 2 літри (т. 2 а.с. 86).
Згідно протоколу огляду місця події від 06.01.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_8 було оглянуто приміщення магазину «Берегиня» по вул. Перемоги, 105-А у м. Запоріжжя, в ході якого з`ясовано розташування на місці події холодильників де зберігається пиво, в тому числі пиво «Арсенал» (т. 2 а.с. 52-53).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2017 року, потерпіла ОСОБА_7 вказала, що вона впізнає чоловіка під № 4, який 05.01.2017 року, вчинив на неї напад та заволоділа майном магазину (т. 2 а.с. 56-60).

Згідно наявної в матеріалах справи довідки про вартість майна, середня ринкова вартість пива «Балтика-3» об`ємом 2 літри на 03.01.2017 року складає 30 грн. без врахування ПДВ, вартість однієї пачки сигарет «Президент» станом на 03.01.2017 року складає близько 18 грн. без врахування ПДВ, вартість пива «Арсенал міцне» об`ємом 2 літри станом на 05.01.2017 року складає 23 грн. 52 коп. без врахування ПДВ (т. 2 а.с. 87-88).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 177 від 18.04.2018 року ОСОБА_4 виявляв та виявляє у теперішній час психічний розлад у вигляді легкого розладу особистості й поведінки, внаслідок органічного ураження головного мозку складного генезису (посттравматичного та токсичного), з епісиндромом у анамнезі. У період здійснення інкримінованих правопорушень ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує, потребує протиалкогольного лікування (т. 2 а.с. 32-41).

Досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо,так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

Судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання допитаних в судовому засіданні потерпілих та свідка, так само не надано суду доказів, що їх спростовують. Репутація цих осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана, мотивів можливої нечесності як приводу для обмовляння обвинуваченого захистом не доведено.

В судовому засіданні обвинувачений скористався правом допитати цих осіб, що відповідає вимогам п. 1, підп. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із забезпеченням йому можливості надати аргументи на спростування їх показань, однак жодних об`єктивних даних для того, щоб ставити їх під сумнів, суд не встановив.

Показання потерпілих та свідка повністю узгоджуються зі змістом інших доказів, якими є протоколи слідчих дій, речовий доказ.

За таких обставин, суд приймає до уваги при ухваленні вироку показання потерпілих, свідка, протоколи слідчих дій, речовий доказ.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за обставин встановлених судом і викладених у вироку, які ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України».

Дослідженням матеріалів провадження встановлено, що винність обвинуваченого у вчиненні злочинів, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах.

Підстав для критичної оцінки показань потерпілих та свідка судом не встановлено, оскільки мотивів можливої нечесності та наявність серйозних приводів для обмовляння як підстав давати неправдиві свідчення суду не доведено, репутація цих осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана.

Посилання обвинуваченого на те, що він 03.01.2017 року взагалі не перебував в магазині «Харчі», 05.01.2017 року з магазину «Берегиня» нічого не викрадав, а 06.01.2017 року не вчиняв нападу на потерпілу з метою заволодіння грошовими коштами з каси магазину та не погрожував їй пістолетом, а лише скористався ним для самозахисту, суд оцінює критично, оскільки вказані покази обвинуваченого спростовані показами потерпілих. Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні прямо вказала на ОСОБА_4 , як на особу, яка 03.01.2017 року відкрито заволоділа майном з магазину «Харчі», зокрема двома пляшками пива «Балтика-3» об`ємом два літри та трьома пачками сигарет «Президент», а також прямо вказала на ОСОБА_4 , як на особу, яка 06.01.2017 року застосовуючи предмет схожий на пістолет намагалася заволодіти грошовими коштами з каси магазину «Харчі», а потерпіла ОСОБА_7 прямо вказала на ОСОБА_4 , як на особу, яка 05.01.2017 року відкрито заволоділа майном з магазину «Берегиня», зокрема пляшкою з пивом «Арсенал міцне» об`ємом два літри».

Так само є необґрунтованими доводи сторони захисту щодо недопустимості такого доказу, як протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2017 року, з тих підстав що особи, які пред`являлися потерпілій ОСОБА_7 для впізнання разом з ОСОБА_4 мають відмінності у зовнішності, оскільки впізнання особи не проводиться з абсолютно схожими особами, разом з цим як вбачається з вказаного протоколу пред`явленні для впізнання потерпілій ОСОБА_7 , особи не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.

Доводи сторони захисту про те, що 06.01.2017 року обвинувачений перебував у стані необхідної оборони не ґрунтуються на матеріалах провадження, оскільки вони є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК України ці умови полягають у такому:

1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;

2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК;

3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;

4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;

5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;

6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

При уявній обороні кримінальна відповідальність за заподіяну шкоду виключається лише у випадках, коли обстановка, що склалася, давала особі підстави вважати, що мало місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала й не могла усвідомлювати помилковість свого припущення. Питання про те, чи дійсно в особи були підстави для помилкового висновку про наявність суспільно небезпечного посягання, вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.

Версія захисту щодо перебування обвинуваченого 06.01.2017 року у стані необхідної оборони є безпідставною, оскільки суперечить встановленим фактичним обставинам у справі, спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_6 , при цьому суд встановив, відсутність в даній конкретній ситуації небезпеки, яка б загрожувала ОСОБА_11 , та обставин, що могли вплинути на реальне сприйняття такої небезпеки.

Отже, незважаючи на доводи сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення злочинних дій, як за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_6 , так і за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_7 , суд вважає їх безпідставними, оскільки висновки суду щодо фактичних обставин вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень ґрунтуються на підставі доказів досліджених під час судового розгляду, які не викликають сумнівів у своїй достовірності, є належними, допустимими та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій ОСОБА_11 , суд виходить з наступного.

Кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Органом досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом відкритого викрадення чужого майна від 05.01.2017 року, кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України, як розбій, зокрема: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Поряд з цим кримінально-правові ознаки вчиненого суспільно небезпечного діяння від 05.01.2017 року, які орган досудового розслідування навів у обвинувальному акті, не узгоджуються з фактичними обставинами у справі, що встановлені судом.

Зокрема в основу версії обвинувачення за вказаним епізодом, щодо заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 з погрозою насилля, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, стороною обвинувачення покладено покази ОСОБА_7 про те, що під час відкритого викрадення майна з магазину, яке полягало у тому, що ОСОБА_4 взявши товар з магазину та не розрахувавшись за нього на вимогу ОСОБА_7 оплатити товар сказав їй, що якщо буде «вякати пристрелить».

Розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

У п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» зазначено, що погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).

Поряд з цим, виходячи з положень ст. 186 КК України, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна.

При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчинюється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій.

Так, основною ознакою об`єктивної сторони грабежу є відкрите викрадення майна.

Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 після того як заволодів майном та отримавши реальну можливість розпоряджатися вилученим майном, вже при виході з приміщення магазину на вимогу продавця розплатитися за товар висловив на її адресу погрозу. Проте така погроза в розумінні ст. 187 КК України не є небезпечною для життя чи здоров`я потерпілого та висловлена обвинуваченим вже після заволодіння майном та реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , по епізоду від 05.01.2017 року повинні бути перекваліфіковані з ч. 1 ст. 187 на ч. 2 ст. 186 КК України, а саме на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, оскільки судом не встановлено достатніх та належних доказів, які б підтверджували обґрунтованість правової кваліфікації дій обвинуваченого за цим епізодом, яка наведена в обвинувальному акті.

Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду від 06.01.2017 року кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодінням чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), особою, яка раніше вчинила розбій.

Разом з цим, враховуючи встановлені під час судового розгляду фактичні ознаки складу вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, про відсутність в даному випадку в діях обвинуваченого ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки як вчинення злочину особою «яка раніше вчинила розбій».

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» зазначено, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» за змістом частини другої статті 187 КК розбій вважається повторним, якщо його вчинено особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм.

Враховуючи, що в даному випадку вчинені ОСОБА_11 злочини за епізодами від 03.01.2017 року та 05.01.2017 року кваліфіковані судом як грабіж, в даному випадку дії обвинуваченого ОСОБА_4 , по епізоду від 06.01.2017 року повинні бути перекваліфіковані з ч. 2 ст. 187 на ч. 1 ст. 187 КК України, а саме, як напад з метою заволодінням чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Також, суд вважає за необхідне уточнити фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 03.01.2017 року кримінального правопорушення, зокрема щодо кількості відкритого викраденого майна. В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: 2 пляшки пива «Балтика-3» та 3 пачки цигарок «Президент», завдавши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 114 гривень. В судовому засіданні потерпіла зазначала, що ОСОБА_4 відкрито викрав майно, що належить їй, а саме: 2 пляшки пива «Балтика-3» об`ємом 2 літри та 3 пачки цигарок «Президент». Отже в цій частині слід уточнити фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 03.01.2017 року кримінального правопорушення, зазначивши, що останній відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: 2 пляшки пива «Балтика-3» об`ємом 2 літри та 3 пачки цигарок «Президент».

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 по ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), по ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно; по ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодінням чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, які є умисними та корисливими.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліках у ЗОНД та ЗОПБ не перебуває, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 177 від 18.04.2018 року ОСОБА_4 потребує протиалкогольного лікування.

При призначенні покарання суд враховує також думку потерпілих, які ані матеріальних, ані моральних претензій не мають, проте наполягали на суворому покаранні.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст. 66 КК України не встановив.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (т. 2 а.с. 5).

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі наближеного до мінімальної межі, застосувавши ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке не можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства та попередження нових злочинів.

Про неможливість застосування ст.ст. 75, 76 КК України свідчить наступне.

За матеріалами справи ОСОБА_4 вчинив 3 умисних корисливих злочину середньої тяжкості та тяжкі злочини (2 грабежі та 1 розбійний напад) протягом незначного проміжку часу, об`єктом яких є посягання на право власності осіб, життя та здоров`я осіб, їх вчинення у громадських місцях зухвалим способом щодо жінок, які не могли чинити опір. Вказані обставини суд розцінює як підвищену небезпеку вчинених обвинуваченим діянь.

При цьому оцінуючи доводи обвинуваченого щодо наявності на його утриманні малолітньої дитини, колишньої дружини та батьків, суд вважає, що така обставина не виправдовує протиправності його дій.

ОСОБА_4 зрозумілих джерел доходів не має, що дає підстави з достатньо високим рівнем ймовірності спрогнозувати його поведінку та можливість продовження обвинуваченим злочинної діяльності. Ці дані, що характеризують особу винного і вказують на його суспільну небезпечність, за приписами ст. 65 КК підлягають обов`язковому врахуванню.

Крім того, суд враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, який не визнає свою провину, що є його правом, однак разом з цим, він не розкається у скоєному, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності, суд дійшов висновку, що обвинувачений становить загрозу для суспільства, що є підставою для призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки більше м`яке покарання, в тому числі і застосування ст.ст. 75, 76 КК України, не буде достатніми для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, а необхідним для забезпечення мети покарання буде позбавлення волі, що полягає в ізоляції та поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Також встановлено, що ОСОБА_12 06.01.2017 року був затриманий в порядку ст.. 208 КПК України (т. 2 а.с. 54).
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.01.2017 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, починаючи з 06.01.2017 року.
В подальшому ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 змінено на домашній арешт (т. 1 а.с. 119-120).
Також, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2018 року застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 27.04.2018 року (т. 1 а.с. 249), який ухвалами суду від 04.04.2017 року (т. 1 а.с. 262-263) та від 31.05.2018 року (т.2 а.с. 72-73) продовжено.
Суд з урахуванням положень ч. 2 ст. 5 КК України зараховує ОСОБА_4 періоду попереднього ув`язнення, який мав місце з 06.01.2017 року по 13.06.2017 року включно, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII (з урахування принципу заборони зворотної дії закону, який «іншим чином погіршує становище особи»), а періоду попереднього ув`язнення, який тривав, починаючи з 27.02.2018 року, - за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 2046-VIII (відповідно до принципу прямої дії закону).
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити без змін тримання під вартою.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, слід застосувати спеціальну конфіскацію до знаряддя вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України, за допомогою якого обвинувачений здійснив напад на потерпілу ОСОБА_6 - газо-балонний пістолет з написом «А-101 4,5 мм (BB CAL) 0133092 Push Cas».

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільні позови не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 392 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України і призначити покарання:

за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

за ч. 1 ст. 187 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 27.02.2018 року, відповідно до ухвали суду про обрання запобіжного заходу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 до набрання вироком чинності залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06.01.2017 року по 13.06.2017 року включно, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 2046-VIII, в строк відбування ОСОБА_4 покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27.02.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Застосувати ст.ст. 96-1, 96-2 КК України та конфіскувати у власність держави знаряддя вчиненого кримінального правопорушення, газо-балонний пістолет з написом «А-101 4,5 мм (BB CAL) 0133092 Push Cas», який належить обвинуваченому ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1