Справа № 405/1909/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвокатів: ОСОБА_4

ОСОБА_5

неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження за №0000036 від 01.01.2016 року та за №0007948 від 26.08.2015 року, за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, неповнолітнього ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, неповнолітнього ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та неповнолітнього ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.09.2018 року обвинуваченому неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 05.11.2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою.

В судовому засіданні прокурор зазначив про необхідність продовження неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, обвинувачені можуть ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів. Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 немає постійного джерела доходу, передавався на поруки батькам, однак знову вчинив злочин, відносно ОСОБА_6 існує інше кримінальне провадження, яке перебуває на розгляді у суді. За таких обставин прокурор зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку неповнолітніх обвинувачених.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 , заперечили щодо продовження строку тримання під вартою, вважають, що є підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, має батьків та постійне місце проживання.

Захисник ОСОБА_4 , думку якого підтримав неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , заперечили щодо продовження строку тримання під вартою, просили змінити на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ризики кримінального провадження прокурором не доведені, обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, є неповнолітнім, проживає з матір`ю

Заслухавши доводи прокурора, враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою, виходячи із наступного.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Статтею 37 Конвенції про права дитини, арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюється згідно з законом та використовується лише як крайній захід.

Вирішуючи питання щодо продовження неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України» зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Разом з цим, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 27.11.2008 р. у справі «Свершов проти України» враховано вік обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, стан здоров`я, майновий стан, а також обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується та існування ризиків кримінального провадження.

Так, неповнолітній ОСОБА_6 до затримання не працював та не навчався, не мав постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів. Обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за ч.2 ст.187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Кримінальні правопорушення вчинив за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства до потерпілого, в період не знятої та не погашеної судимості.

Неповнолітній ОСОБА_7 до затримання не працював та не навчався, не мав постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Обвинувачується у вчинені корисливих кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, які вчинив маючи не зняту та непогашену судимість, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства до потерпілого. За ч.2 ст.187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Наведене свідчить про наявність ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, а саме: можливість ухилення від явки до суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім цього, наявність ризиків кримінального провадження передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного запобіжний захід тримання під вартою відносно неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягає продовженню строком на 60 днів, тобто до 30 грудня 2018 року, так як більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 30 грудня 2018 року.

Продовжити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 30 грудня 2018 року.

Копію ухвалу направити до ДУ Кропивницький слідчий ізолятор.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_10