АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1615/18 Справа № 200/5881/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000931, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_10 , на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року про повернення обвинувального акту у відношенні ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 366 КК України, та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі потерпілий просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було повернуто прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України зважаючи на те, що правова кваліфікація інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 367 КК України вочевидь не відповідає формулюванню обвинувачення у відповідній частині, що становить порушення права цього обвинуваченого на захист та перешкоджає у призначенні справи до судового розгляду.

Крім того вказує, що підставою для повернення обвинувального акту прокурору є і недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування, а саме відсутність у ньому номерів процесуальних дій, будь-яких відомостей про заходи забезпечення кримінального провадження, що вживалися, а також щодо пред`явлення цивільного позову потерпілим, а щодо окремих процесуальних дій не зазначений час, коли вони вчинялися.

Також зазначає, що всупереч вимогам закону до обвинувального акту не було додано цивільний позов та розписку підозрюваного про його отримання незважаючи на те, що такий позов у даному провадженні пред`явлений.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, а тому вказана ухвала підлягає скасуванню.

Вказує, що поданий до суду обвинувальний акт складено у відповідності до вимого КПК, у ньому належним чином вказані всі встановлені та доведені обставини провадження.

Зазначає, що суд в оскаржуваній ухвалі вийшов за межі питань, передбачених ст. 314 КПК України, та почав надавити оцінку суті обвинувачення, діям обвинувачених та правильності їх кваліфікації, при цьому фактично зобов`язав прокурора змінити обвинувачення, що є недопустимим.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, з урахуванням її доповнення, потерпілий зазначає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

Вказує, що поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК, у ньому належним чином викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень.

Зазначає, що суд вийшов за межі питань, передбачених ст. 314 КПК України, та вирішив питання про відповідність правової кваліфікації дій обвинуваченого формулюванню обвинувачення.

Вказує, що посилання суду на невідповідність вимогам закону додатків до обвинувального акту є необгрунтованими, а також вказані обставини в цілому не свідчать про невідповідність вимогам закону самого обвинувального акту, а отже не можуть бути підставою для застосування положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 вказує, що оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою, а доводи апелянтів є безпідставними, та просить апеляційні скарги відхилити.

Потерпілий ОСОБА_10 до суду не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому апеляційні скарги підтримав.

Заслухавши доповідь головуючого судді; думку прокурора, який підтримав апеляційні скарги та просив ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції; обвинувачених та захисника, які проти задоволення апеляційних скарг заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право зі стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам процесуального закону, викладеним у ст. 291 КПК України. Як вбачається з обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при його складанні вказані вимоги процесуального закону не були дотримані.
Так, зі змісту вказаного обвинувального акту вбачається, що під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_10 було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 250.000, 00 грн. Разом з тим, всупереч вимогам п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту не додані ані цивільний позов, ані розписка про його отримання обвинуваченим.
Не можна погодитись з доводами апелянтів про те, що вказані порушення не можуть вважатися невідповідністю самого обвинувального акту вимогам закону у розумінні п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки додатки до обвинувального акту, обов`язковість яких прямо передбачена законом, становлять його невід`ємну частину.
Крім того, відповідно до ст. 42 ч. 3 п. 1 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Разом з тим, як вбачається з обвинувального акту, умисні дії ОСОБА_9 в частині перевищення влади, тобто умисного вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися насильством, погрозою застосування насильства, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування, вчинених за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані за ч. 1 ст. 367 КК України, що є вочевидь неправильнім, оскільки вказаною нормою закону передбачена кримінальна відповідальність за інший злочин, а саме за службову недбалість.

Така неузгодженість між викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією не тільки порушує право обвинуваченого ОСОБА_9 на обізнаність із сутністю пред`явленого обвинувачення, але одночасно унеможливлює справедливий розгляд справи судом, та оцінюється колегією суддів як невиконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акту.

Також є слушними посилання суду першої інстанції на відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування номерів процесуальних дій та часу вчинення окремих із них зважаючи на те, що ці обставини, хоча і мають формальний характер та самі по собі не перешкоджають у призначенні справи до судового розгляду, втім становлять невідповідність прямим вимогам п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України щодо форми та змісту реєстру матеріалів досудового розслідування.
Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що правильно встановлені судом першої інстанції обставини, - відсутність належного викладення в обвинувальному акті фактичних обставин вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення та його правової кваліфікації, а також відсутність додатків до обвинувального акті у виді цивільного позову та розписки обвинуваченого про його отримання, - є належними і достатніми підставами для повернення обвинувального акту прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів та не дають достатніх підстав для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року про повернення обвинувального акту у відношенні ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 366 КК України, та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4