Справа № 573/1150/18
Номер провадження 1-кс/573/410/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

16 липня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного за ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 121 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Донецьк, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей, раніше судимого:

1) 21 червня 2013 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

2) 11 листопада 2016 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт

запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:
16 липня 2018 року старший слідчий СВ Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, погодженим начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання вмотивоване тим, що у провадженні СВ Білопільського ВП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15 липня 2018 року за №0000338 за фактом смерті малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознакам ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 липня 2018 року близько 14 години ОСОБА_5 разом із дружиною та дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем проживання, в АДРЕСА_1 та сидячи за столом у приміщенні першої кімнати будинку, обідали. ОСОБА_7 відмовлялася їсти і в цей момент у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень свої дочці ОСОБА_7 , ОСОБА_5 взяв дволітрову пластикову пляшку, наповнену водою, яка знаходилася в приміщенні кімнати будинку та, підійшовши ззаду, умисно наніс нею два удари по голові ОСОБА_7 . Після чого, не зупиняючись на скоєному, наніс удар кулаком в область голови останньої.

Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: «вогнещевої травми головного мозку», що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Після того, як ОСОБА_5 13 липня 2018 року близько 14 год. спричинив тяжкі тілесні ушкодження своїй дочці, ОСОБА_7 , у неї відразу погіршилося здоров`я. Побачивши це, підозрюваний відніс дитину у ліжко, яке знаходиться в іншій кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Розуміючи, що ОСОБА_7 через малолітство та стан здоров`я перебуває в небезпечному для життя стані, в яке він сам її поставив, ОСОБА_5 , маючи можливість надати допомогу дитині, а саме: викликати лікаря, чи повідомити про скоєне в органи влади, не вжив вказаних заходів, чим поставив останню в небезпечний для життя стан.

ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 20 години ОСОБА_7 померла у ліжку за місцем мешкання.

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №87 від 15 липня 2018 року, причиною смерті ОСОБА_7 є «механічна асфіксія харчовими масами безпосередня причина смерті, вогнищева травма головного мозку, напад з використанням тупого предмета з метою вбивства чи нанесення тілесних ушкоджень».

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_5 усвідомлював їх суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків і бажав їх настання, тобто діяв із прямим умислом.

15 липня 2018 року о 18 годин 25 хвилин ОСОБА_5 було затримано на підставі ст. 208 КПК України та в цей же день о 20 годині 30 хвилин повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння та за ч. 3 ст. 135 КК України, у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство та внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть потерпілого (залишення в небезпеці).

Слідчий вказує, що причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаних злочинів повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 та ч. 3 ст. 135 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років і від 3 до 8 років відповідно.

На даний час існують передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які вказують на необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що Білопільський район Сумської області межує з Глушковським районом Курської області Російської Федерації, а у прикордонних населених пунктах вказаних держав діє спрощений порядок перетину державного кордону, у зв`язку з чим ОСОБА_5 може залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Крім цього, останній є уродженцем міста Донецьк, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній території Україні, де в нього можуть зберігатися сталі соціальні зв`язки, якими підозрюваний може скористатися з метою переховування від слідства та суду. Також, ОСОБА_5 та усі встановлені на даний час свідки вчинення означених вище кримінальних правопорушень проживають в одному населеному пункті, а саме в с. Кальченки Білопільського району Сумської області, а відтак, у разі застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній матиме можливість незаконно впливати на свідків даної події, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування кримінального провадження. Окрім того, ОСОБА_5 вчинив злочин за місцем свого мешкання, де також проживає його дружина, ОСОБА_5 , яка є одним із основних свідків події, а тому проживання в одному будинку з підозрюваним може сприяти незаконному впливу на неї з метою зміни показань у суді.

Також слідчий вказує на наявність ризику вчинення ОСОБА_5 іншого злочину, оскільки злочин, у вчиненні якого він підозрюється, останній вчинив використовуючи малозначний привід, умисно заподіявши малолітній потерпілій декілька ударів по голові, що були небезпечними для життя в момент заподіяння, враховуючи, що на даний час психічний стан підозрюваного не визначений, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі, він може повторно скоїти злочин проти життя та здоров`я особи.

Крім цього, ОСОБА_5 вчинив злочин, що призвів до смерті малолітньої дитини, що викликало суспільний резонанс на території Білопільського району. Разом з цим, згідно з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року та «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З огляду на викладене вище, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід, який би припинив його подальшу злочинну поведінку і повністю забезпечив виконання останнім процесуальних обов`язків, у виді тримання під вартою строком на 60 діб без можливості внесення застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів визнав частково та пояснив, що тілесні ушкодження своїй дитині, ОСОБА_7 , спричинив імпульсивно, не думаючи, які наслідки можуть настати, а лікаря не викликав, бо послухав свою жінку, яка сказала цього не робити. Проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував. Просив застосувати відносно нього домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 проти застосування відносно свого підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою також заперечував. Вважав достатнім застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи свою позицію тим, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, про які йдеться у клопотанні. Зокрема, суду зазначив, що на даний час проведені всі першочергові слідчі дії та допитані свідки, у зв`язку з чим вплив підозрюваного на них виключається. Крім того, останній разом із сім`єю протягом тривалого часу зареєстрований та проживає у с. Кальченки Білопільського району Сумської області, не має іншого місця проживання, аніж ті, про які відомо органу досудового розслідування, а тому переховуватися від слідства та суду йому ніде.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 Конституції України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини, ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 суд керується не лише положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а й відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини з цього приводу, відображену в рішеннях «Чеботарь проти Молдови», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 121 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних. Зокрема, згідно з протоколом огляду місця події у житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , виявлено труп малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також сліди пальців рук, полімерну пляшку прозорого кольору з етикеткою «Іволжанська» об`ємом 1,5 л з рідиною прозорого кольору, дві полімерні пляшки жовтого та блакитних відтінків з рідиною прозорого кольору об`ємом по 2 л кожна, дитячу синтетичну кофту фіолетового кольору та контрольний зразок дактилоскопічного порошку. Відповідно до висновку Путивльського РВ СМЕ від 15 липня 2018 року причиною смерті ОСОБА_7 є «механічна асфіксія харчовими масами безпосередня причина смерті, вогнищева травма головного мозку, напад з використанням тупого предмета з метою вбивства чи нанесення тілесних ушкоджень». Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується поясненнями останнього та ОСОБА_5 про обставини нанесення ним тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_7 .

З огляду на викладене суд вважає, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 121 КК України, є обґрунтованою.

При вирішенні клопотання суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, згідно з якою особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. При цьому обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків також є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення від 15 вересня 2009 року у справі «Ямрозі проти Польщі», рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України»).

Тобто, із зазначеної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений у ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

У даному випадку суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, а саме: за ч. 1 ст. 121 КК України від 5 до 8 років позбавлення волі, а за ч. 3 ст. 135 КК України від 3 до 8 років позбавлення волі, а також те, що останній є уродженцем м. Донецьк, що на даний час знаходиться на тимчасово непідконтрольній території Україні, а Білопільський район Сумської області межує з Глушковським районом Курської області Російської Федерації, що може спонукати останнього до виїзду за межі України з метою переховування від слідства та суду.

Крім того, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, існує обґрунтований ризик незаконного впливу останнього на свідків, з якими він проживає в одному населеному пункті, в тому числі на дружину ОСОБА_5 , яка проживає разом з ним та є безпосереднім очевидцем його протиправних дій відносно їхньої малолітньої дитини, з метою зміни показів, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду.

На існування ризику вчинення ОСОБА_5 нових злочинів вказує те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, а також те, що на даний час його психічний стан не визначений, а тому, під час оцінки подальших дій підозрюваного (в аспекті вчинення нових злочинів) є можливим надання тяжкості злочину надмірного значення, тобто надання переваги саме тяжкості обвинувачення у порівнянні з іншими обставинами кримінального провадження, що враховуються при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та не дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, суд враховує, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , останній вчинив відносно своєї малолітньої дитини, що викликало суспільний резонанс і не тільки на території Білопільського району, а тому перебування підозрюваного на волі може викликати негативну реакцію суспільства, що виправдовує попереднє ув`язнення та переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, викладені вище обставини вказують на існування визначених ст. 177 КПК України ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого злочину, а тому застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання заявленим ризикам, у зв`язку з чим клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Сукупність доданих до клопотання слідчого матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатніми для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри не є актом притягнення особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Суд також враховує, що у відповідності до прецедентної практики ЄСПЛ «…метою допитів під час тримання під вартою відповідно до п. (с) ч. 1 ст. 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» (п. 55, рішення від 28 жовтня 1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» заява №14310/88).

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими твердження захисника про відсутність заявлених ризиків та можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні даної ухвали не визначає підозрюваному розмір застави.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 3, 29 Конституції України, ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного за ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 12 вересня 2018 року включно.

Виконання даної ухвали покласти на Білопільський ВП ГУНП в Сумській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя:

Справа № 573/1150/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(вступна і резолютивна частина)
16 липня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного за ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 121 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Донецьк, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей, раніше судимого:

1) 21 червня 2013 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

2) 11 листопада 2016 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт

запобіжного заходу у виді тримання під вартою
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного за ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 12 вересня 2018 року включно.

Виконання даної ухвали покласти на Білопільський ВП ГУНП в Сумській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений о 15 годині 18 липня 2018 року.

Слідчий суддя: