Справа № 640/2036/18
н/п 1-кс/640/4697/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
07.05.2018 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , у якому слідчий просить:
1. Поновити строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна.
2. Накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі чорного кольору з IMEI: НОМЕР_1 , з сім-картою оператора «ВФ Україна» за № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Dodgee», в корпусі чорного кольору з IMEI: НОМЕР_3 , з сім-картою оператора «ВФ Україна» за № НОМЕР_4 ; банківські картки «ПриватБанк» в кількості 4-х штук: № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 ; банківські картки «АльфаБанк» в кількості 2-х штук: № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 ; банківську картку «Таскомбанк» за № НОМЕР_11 ; зв`язку ключів у кількості 3-х штук; зламаний брелок чорного кольору «Пежо»; брелок сигналізації чорного кольору; брелок у формі купюри номіналом 100 доларів США; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 на автомобіль марки «Пежо 605»; страховий полюс номер НОМЕР_13 , які виявлено та вилучено в ході особистого обшуку ОСОБА_5 .
3. Накласти арешт на пластикову картку оператора «ВФ Україна» без сім-картки з № НОМЕР_14 ; грошові кошти в сумі 2200 гривень номіналом по 200 та 100 гривень; телефон марки «NokiaRM-1190» в справному стані без ушкоджень; сім-картку оператора «ВФ Україна» за № НОМЕР_15 ; сім-картку оператора «лайфселл» за № НОМЕР_16 , які виявлено та вилучено в ході особистого обшуку ОСОБА_6 .
Вказане вище майно, слідчий просив зберігати згідно з «Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 25.12.2017 близько 22:00 години невстановлені особи, шахрайським шляхом під приводом того, що син заявниці нібито потрапив до лікарні, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму приблизно 600 тисяч гривень, в той час коли вона знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 .
22.04.2018 за підозрою у вчиненні шахрайських дій відносно ОСОБА_13 , 1926 р.н., в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході особистого обшуку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виявлено та вилучено вищевказані предмети.
23.04.2018 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
23.04.2018 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення відносно ОСОБА_13 .
Слідчий вказав, що вилучене 22.04.2018 в ході особистих обшуків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , майно, відповідно до положень ст. 98 КПК України, може бути знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом та відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене в ході затримання особи майно, є доказом злочину.
Слідчий також вказав, що процесуальний строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна був пропущений з поважних причин, які пов`язані з затримання підозрюваних осіб безпосередньо після вчинення злочину, а також обрання запобіжних заходів та не порушення процесуальних прав підозрюваних.
Слідчий ОСОБА_3 , підозрювані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлені своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явились. 08.05.2018 до суду надійшла заява від слідчого ОСОБА_14 , в якій він просив розглядати клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити. Крім того, слідчий до вказаної заяви додав рапорти про те, що ним було повідомлено підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в телефонному режимі про час та місце розгляду клопотання про арешт майна, в ході розмов останні повідомили, що просять розглядати клопотання слідчого без їх участі, проти накладення арешту не заперечують. Також слідчий додав заяви від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в яких вони просять розглядати клопотання без їх участі, проти задоволення клопотання слідчого не заперечують.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі підозрюваних та слідчого.
Більш того, власники майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
22.04.2018 під час затримання ОСОБА_6 було вилучено майно, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.04.2018.
22.04.2018 під час затримання ОСОБА_5 було вилучено майно, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.04.2018.
23.04.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
23.04.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2018 вказане клопотання слідчого було повернуто прокурору для усунення недоліків, встанолено строк в сімдесят дві години, з моменту отримання копії ухвали. Копію вказаної ухвали отримано прокурором 05.05.2018 р. о 16-25 год. Клопотання про арешт майна подано до суду 07.05.2018 о 11-47 год.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
Разом з тим, слідчим порушено встановлений ч. 5 ст. 171 КПК України строк для подачі клопотання слідчим, оскільки майно було вилучене 22.04.2018р. та з клопотанням про арешт майна слідчий повинен був звернутись 23.04.2018р.
Однак, відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до поновлення процесуального строку слідчому, прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, пропущеного із поважних причин. Крім того, при наявності не вирішеного питання щодо арешту тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні забезпеченням гарантованого нормами міжнародного та вітчизняного права принципу доступу до правосуддя є розгляд даного клопотання по суті із винесенням судового рішення.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину 22.04.2018, за виключенням нижче вказаного майна, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколів затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 22.04.2018 майно, за виключенням нижче вказаного майна, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до часткового арешту майна, враховує можливість використання його як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.
Разом з тим, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на майно, вилучене під час затримання ОСОБА_5 , а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 на автомобіль марки «Пежо 605» та страхового полюсу номер НОМЕР_13 .
Отже, в цій частині стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що зазначене вище майно може містити дані про факти чи обставини, що встановлюються під час даного кримінального провадження, та потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в цій частині клопотання слідчого, прокурора, не доведено значення вищевказаних речей для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться у цих речах, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно, вилучене під час затримання ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі чорного кольору з IMEI: НОМЕР_1 , з сім-картою оператора «ВФ Україна» за № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Dodgee», в корпусі чорного кольору з IMEI: НОМЕР_3 , з сім-картою оператора «ВФ Україна» за № НОМЕР_4 ; банківські картки «ПриватБанк» в кількості 4-х штук: № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 ; банківські картки «АльфаБанк» в кількості 2-х штук: № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 ; банківську картку «Таскомбанк» за № НОМЕР_11 ; зв`язку ключів у кількості 3-х штук; зламаний брелок чорного кольору «Пежо»; брелок сигналізації чорного кольору; брелок у формі купюри номіналом 100 доларів США, - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Накласти арешт на майно, вилучене під час затримання ОСОБА_6 , а саме: пластикову картку оператора «ВФ Україна» без сім-картки з № НОМЕР_14 ; грошові кошти в сумі 2200 гривень номіналом по 200 та 100 гривень; телефон марки «NokiaRM-1190» в справному стані без ушкоджень; сім-картку оператора «ВФ Україна» за № НОМЕР_15 ; сім-картку оператора «лайфселл» за № НОМЕР_16 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити СУ ГУ НП у Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1