Справа № 487/6036/18
Провадження № 1-кс/487/2983/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2018 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Миколаєві, українець, громадянин України, має повну середню освіту, офіційно не працює, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має неповнолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово судимий, останнє засудження 01.04.2014 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 24.11.2017 року у зв`язку з відбуттям строку покарання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2018 року слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0003558 від 12.09.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Слідчий вказує на те, що 12.09.2018 року період часу з 15-00 год. до 15-30 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 знаходились на перехресті вулиць Сінна та Декабристів в м. Миколаєві, де побачили раніше невідомого їм ОСОБА_9 , у якого через плече знаходилась шкіряна сумка чорного кольору, та дівчину, яка стояла поряд з ним та розмовляла на підвищених тонах. В цей час у ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виник спільний злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи. Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливими мотивами, діючи умисно, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 , підійшли до ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , наніс ОСОБА_9 один удар кулаком по голові, а ОСОБА_8 в цей час наніс ОСОБА_9 один удар ногою по тулубу, чим завдали ОСОБА_9 фізичного болю. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_4 відкрито заволоділи чоловічою шкіряною сумкою чорного кольору, яка належала ОСОБА_9 та в якій знаходились грошові кошти в розмірі 500 доларів США та 7000 грн. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_4 завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 500 доларів США та 7000 грн.

Підставою до внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочин, який відповідно до даної норми закону карається позбавленням волі на строк до 6 років. Окрім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 п.1,3,5 КПК України та неможливість запобігти ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що злочину не вчиняв та пояснив, що 12.09.2018 року на прохання знайомого на ім`я ОСОБА_10 погодився допомогти його знайомій, якій погрожував якійсь чоловік. З цією метою, він зателефонував ОСОБА_8 з проханням відвезти його на перехрестя вулиць Декабристів та Сінна, на що той погодився. Коли приїхали на місце, він побачив біля стоматології дівчину та чоловіка, який поводився неадекватно, розмовляв на підвищених тонах, розмахував руками, лякав перехожих, та вирішив заступитися за дівчину. З цією метою підійшов до них та став запитувати у чоловіка чому він так поводиться, між ними виник словесний конфлікт та в подальшому чоловік його вдарив по шиї, а він не втримався на ногах, послизнувся та впав на одне коліно. В цей час до них підбіг ОСОБА_8 та з метою відштовхнути від нього чоловіка, вдарив його, після чого відразу повернувся до машини. А він у цей час намагався втихомирити чоловіка та посадити його до машини. В ході штовханини у чоловіка з плеча впала на землю сумка, він вирвався та побіг, при цьому висловлюючи погрози у його бік. Оскільки сумка чоловіка залишилася лежати на землі, а потерпілий та дівчина втекли, він її (сумку) підняв та положив до машини, щоб в подальшому повернути тій дівчині, з якою сварився чоловік. Зателефонувавши дівчині він домовився зустрітися з нею біля торгівельного центру «КІТ», але там їх затримали працівники поліції.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри, не доведеність наявності ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Також зазначив, що клопотання не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки в ньому не визначено розмір застави, не зазначено: перебування у шлюбі з ОСОБА_11 з 26.02.2008 року більше 10 років, наявності на утриманні неповнолітньої дитини, постійне зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 , перебування на утриманні ОСОБА_4 двох батьків непрацюючих пенсіонерів осіб похилого віку 68 років, необхідність догляду за хворим на серцево-судинну недостатність батьком. Обставини, зазначені стороною обвинувачення в клопотанні не підтверджують обставин підозрювати, а навіть спростовують деякі зазначені стороною обвинувачення обставини. Крім того, слідчим не вказано в клопотанні про наявність захворювань підозрюваного, які відповідно до спільного наказу МОЗ включені до переліку захворювань, за наявності яких тримання під вартою не допускається та має бути обраний інший запобіжний захід. Посилаючись на те, що на утриманні підозрюваного фактично перебуває три особи, підозрюваний виконання робіт здійснює на підставі цивільно-правових договорів, має постійне місце мешкання, просив застосувати домашній арешт у нічний час з можливістю відвідувати роботу з 08:00 до 19:00 год.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0003558 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме за заявою ОСОБА_9 , який просить вжити заходи щодо двох раніше невідомих осіб, які 12.09.2018 року в період часу з 15:00 год. по 15:30 год., перебуваючи по вул. Сінна та вул. Декабристів в м. Миколаєві, відкрито викрали чоловічу сумку, в якій знаходилось 500 доларів США, 7000 гривень та документи на ім`я заявника.

Згідно протоколу затримання, 12.09.2018 р. о 20 год. 25 хв. в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

13.09.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме при вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах:

12.09.2018 року в період часу з 15:00 по 15:30 годин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_12 , знаходились неподалік перетину вулиць Сінна та вулиці Декабристів у місті Миколаєві, неподалік дитячого містечка «Казка», де побачили раніше невідомого їм ОСОБА_9 , у якого через плече знаходилась шкіряна сумка чорного кольору, та дівчину, яка стояла поряд з ним та розмовляла на підвищених тонах. В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_12 , підійшли до ОСОБА_9 спереду, де ОСОБА_4 із застосуванням до останнього насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я наніс ОСОБА_9 один удар кулаком по голові, а ОСОБА_12 в цей час наніс ОСОБА_9 один удар ногою по тулубу, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 фізичного болю. Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_12 відкрито заволоділи чоловічою шкіряною сумкою чорного кольору, належну потерпілому ОСОБА_9 , в якій знаходились грошові кошти в розмірі 500 доларів США та 7000 гривень.

В подальшому ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_12 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_12 заподіяли ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 500 доларів США та 7000 гривень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України підтверджують: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 12.09.2018 року, протокол огляду місця події від 12.09.2018 р., протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.09.2018 року, протокол допиту свідка ОСОБА_13 , протокол допиту свідка ОСОБА_14 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_14 .

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 , оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працює, раніше судимий за ч. 3 ст. 186 КК України.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує те, що ОСОБА_4 офіційно не працює, одружений, має неповнолітнього сина, раніше судимий за ч. 3 ст. 186 КК України.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу, оскільки, хоча підозрюваний і має неповнолітнього сина та постійне місце проживання, що свідчить про зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування, але не усуває всіх інших, встановлених судом ризиків. Крім того, його неповнолітній син з ним не проживає, а доказів надання ОСОБА_4 коштів на його утримання слідчому судді не надані. Також слідчий суддя критично оцінює пояснення захисника щодо наявності на утриманні ОСОБА_4 двох непрацюючих батьків пенсіонерів, оскільки доказів такого не надано.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні чи продовжити вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Враховуючи, що ОСОБА_4 затримано 12.09.2018 року, строк тримання під вартою слід рахувати з 12.09.2018 року.

Далі, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 55 000 грн. (тридцять сім тисяч гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва до 10.11.2018 року (включно).

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в сумі 55 000 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч гривень).

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати слідчого СВ Заводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 із встановленою періодичністю 1 раз на тиждень кожного понеділка з 13-00 год. до 14-00 год. ;

- не відлучатися за межі міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні будь-яким чином у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку та Інтернет мережі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 10.11.2018 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1