Справа № 496/3421/18
Провадження № 1-кп/496/301/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Біляївка в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить строкову службу водія-електрика радіорелейної станції (Р-409МА) взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 у військовому званні матрос,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2017 громадянина ОСОБА_4 призвано на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 липня 2017 № 171, ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини НОМЕР_1 , на посаду водія-електрика радіорелейної станції (Р-409МА) взводу зв`язку роти зв`язку батальйону зв`язку та поставлено на котлове забезпечення.

Разом з тим, у військовій частині НОМЕР_1 проходять строкову військову службу матроси ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до положень ст.ст. 28-34 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, матрос ОСОБА_4 по відношенню до матросів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не є начальником та у відносинах підлеглості вони не перебувають.

Будучи військовослужбовцем Військово-Морських Сил Збройних Сил України матрос ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 56, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати честь і гідність кожної людини; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; будувати відносини між військовослужбовцями на взаємній повазі; бути ввічливими у спілкуванні з іншими особами.

Проте, матрос ОСОБА_4 грубо порушив статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, за наступних обставин.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової служби та проходячи службу на посаді водія-електрика радіорелейної станції (Р-409МА) взводу зв`язку роти зв`язку батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у військовому званні «матрос», 16 квітня 2018 року в період часу з 01 годин 30 хвилин по 02 годин 00 хвилин, більш точний час слідством не встановлено, перебуваючи в розташуванні військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , в побутовій кімнаті, після відбою, будучи невдоволеним діями військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_10 , щодо не належного звертання до військовослужбовців старших за вислугою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, бажаючи продемонструвати свою уявну перевагу над ним та утвердити власний авторитет у військовому колективі, з метою порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, завдав побоїв, а саме ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 , після чого правою та лівою рукою, кісті яких були зігнуті в кулак, наніс біля десяти ударів в область грудної клітини матроса ОСОБА_6 заподіявши тим самим фізичного болю. Після нанесення ударів ОСОБА_4 змусив ОСОБА_6 віджиматися від підлоги.

Він же, повторно 16 квітня 2018 року в період часу з 01 годин 30 хвилин по 02 годин 00 хвилин більш точний час слідством не встановлено, перебуваючи в розташуванні військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в побутовій кімнаті після відбою, будучи невдоволеним відношенням та ставленням до військовослужбовців старших за вислугою військовослужбовця строкової військової служби матроса ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, у порушення наведених вище вимог закону, бажаючи продемонструвати свою уявну перевагу над ним та утвердити власний авторитет у військовому колективі з метою порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, завдав побоїв матросу ОСОБА_9 , що виразилося в нанесені не менше десяти цілеспрямованих ударів правою рукою, кість якої була зігнута в кулак, в область грудної клітини, і по заподіяло йому фізичний біль, після чого змусив останнього віджиматися від підлоги в протигазі.

Він же, повторно, 16 квітня 2018 року часу з 01 годин 30 хвилин по 02 годин 00 хвилин більш точний час слідством не встановлено, перебуваючи в розташуванні військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в побутовій кімнаті після відбою, будучи невдоволеним відношенням до військовослужбовців старших за вислугою, військовослужбовцем строкової служби військової частини НОМЕР_1 матросом ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, у порушення наведених вище вимог закону, бажаючи продемонструвати свою уявну перевагу над ним та утвердити власний авторитет у військовому колективі, з метою порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, завдав побоїв матросу ОСОБА_7 , а саме: наніс декілька цілеспрямованих ударів правою рукою, кість якої була зігнута кулак, в область грудної клітини матроса ОСОБА_7 , що заподіяло йому фізичний біль. Після чого змусив останнього віджиматися від підлоги.

Він же, повторно, часу з 01 годин 30 хвилин по 02 годин 00 хвилин більш точний час слідством не встановлено, перебуваючи в розташуванні військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в побутовій кімнаті, після відбою, діючи з прямим умислом, у порушення наведених вище вимог закону, бажаючи продемонструвати свою уявну перевагу над іншим військовослужбовцем строкової служби цієї ж частини матросом ОСОБА_8 та утвердити власний авторитет у військовому колективі, з метою порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, завдав побоїв матросу ОСОБА_8 , та нанісши не менше п`яти цілеспрямованих ударів стиснутої у кулак кистю правої руки, що заподіяло йому фізичний біль.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, тобто порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилось в завданні побоїв, вчинене щодо кількох осіб.

Під час досудового розслідування, 10 серпня 2018 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України та обвинуваченим було укладено угоду про визнання винуватості у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

З вказаної угоди від 10 серпня 2018 року вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України належить до категорії злочинів середньої тяжкості, особу останнього, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем служби характеризується позитивно, проходить строкову військову службу, молодий вік, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, які пом`якшають покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю вчиненого ним злочину, а також беззастережне визнання ним винуватості, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також відсутність передбачених ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання, сторони дійшли згоди щодо можливості із застосуванням ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 406 КК України та із застосуванням ст. 60 КК України призначити підозрюваному ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на три місяця з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст. ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні, розуміючи надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом, наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні, зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд, заслухавши думку сторін угоди та висновок прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України приходить до наступного.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Як вбачається із обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 406 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються як злочин середньої тяжкості.

Зміст угоди про визнання винуватості від 10 серпня 2018 року, укладеної між прокурором та обвинуваченим, відповідає вимогам, встановленим в ст. 472 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, його дії кваліфіковані вірно, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого - наявні.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що укладена між підозрюваним та прокурором угода про визнання винуватості підлягає затвердженню на підставі п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати, пов`язані із проведеннях судових експертиз у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст. ст. 373-376, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 10 серпня 208 року про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_11 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 406 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст. 394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

02 жовтня 2018 року