Ухвала

05 липня 2018 року

м. Київ
справа № 653/1890/16-к

провадження № 51-7031 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.

Частиною 1 ст. 438 КПКвизначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак всупереч наведеним положенням процесуального закону, порушуючи питання про скасування вироку суду першої інстанції й ухвали апеляційного суду та закриття кримінального провадження, потерпілий у касаційній скарзі не посилається на жодну з підстав, передбачену ч. 1 ст. 438 КПКдля скасування цих судових рішень, а також не наводить обґрунтування їх незаконності відповідно до положень статей 412414 цього Кодексу. Також він не вказує, з яких підстав, передбачених ст. 284 КПК, провадження щодо ОСОБА_5 підлягає закриттю.
Крім того, потерпілий не зазначає, у чому саме полягає неналежна перевірка судом апеляційної інстанції доводів його апеляційної скарги з огляду на положення статей 404, 419 КПК ( не вказує як це вплинуло на законність і обґрунтованість ухвали апеляційного суду, якою вирок районного суду залишено без змін).
Оскільки касаційна скарга потерпілого не відповідає вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (потерпілим має бути підтверджено, що ним не пропущений встановлений ухвалою суду строк при повторному зверненні до суду).
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 березня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 єва ОСОБА_3