Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2233/18
Провадження № 1-кп/723/2744/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2018 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000889 від 13.08.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , -

встановив:
В провадженні Сторожинецького районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 подано скаргу на рішення слідчого від 10.04.2018 про часткову відмову у задоволенні клопотання захисника. Посилається на те, що 23.03.2018 року під час затримання ОСОБА_3 було вилучене майно, зазначене в протоколах про затримання останнього та огляду транспортного засобу. 06.04.2018 він звернувся до слідчого Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 з клопотанням про надання відомостей щодо процесуальних рішень, які стали підставою для зберігання у сторони обвинувачення вилучених речей, предметів, документів і грошей, та повернення вилучених речей, майна, документів, грошей, транспортного засобу у разі відсутності законних підстав для подальшого їх зберігання у сторони обвинувачення. 10.04.2018 року слідчий ОСОБА_6 виніс постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання, роз`яснивши, що речі і транспортний засіб арештовані ухвалою суду від 27.03.2018 року. Вважає дану постанову незаконною, оскільки прийнята вона поза межами встановленого законом 3-денного строку, не містить мотивів прийняття постанови та їх обґрунтування, в ній не зазначено норм КПК України, які забороняють його підзахисному користуватися арештованим майном і дають підстави не повертати майно. Зазначає, що із ухвали слідчого судді від 27.03.2018 року про накладення арешту вбачається, що в ній не застосовано обтяжливого способу арешту майна, не встановлено заборони або обмеження для підзахисного розпоряджатися чи користуватися вилученим у нього майном. Однак слідчий незаконно відмовив в частині клопотання про повернення майна ОСОБА_3 . Просив скасувати як незаконну постанову слідчого від 10.04.2018 про часткову відмову в задоволенні клопотання та прийняти рішення про повернення вилученого 23.03.2018 року у ОСОБА_3 майна, в тому числі грошей в сумі 350 євро, документів та транспортного засобу марки «БМВ» за описом вилученого майна, який зазначений в протоколі про затримання та двох протоколах огляду місця події вказаного автомобіля від 23.03.2018 року.

В судовому засіданні захисник уточнив вимоги скарги, просив повернути підзахисному ОСОБА_3 транспортний засіб, два мобільних телефони, кошти в сумі 350 євро, паспорти на ім`я ОСОБА_3 : паспорт громадянина України, паспорт для виїзду за кордон, румунський паспорт.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав скаргу захисника.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, так як постанову слідчого вважає законною, обґрунтованою, що містить всі реквізити, яка винесена із врахуванням ухвали слідчого судді про арешт майна, підстав для його повернення немає. Зазначив, що вилучені в ході огляду транспортного засобу паспорт громадянина України для виїзду за кордон та румунський паспорт на ім`я Банческу постановою слідчого визнані речовими доказами, крім того ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді застави зобов`язано Банческу здати до відповідних органів державної влади зазначені паспорти. Не заперечував, що український паспорт Банческу був вилучений з іншими документами та речами.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши доводи скарги, суд приходить до наступних висновків.

Частина 1 ст.303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні. Відповідно до частини 2 зазначеної норми скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Захисник як на підставу незаконності оскаржуваної постанови слідчого вказує на те, що прийнята вона поза межами встановленого законом 3-денного строку, не містить мотивів прийняття постанови та їх обґрунтування, в ній не зазначено норм КПК України, які забороняють його підзахисному користуватися арештованим майном і дають підстави не повертати майно.

Частиною першою ст.220 КПК України визначено обов`язок прокурора, слідчого розглянути клопотання сторони захисту про виконання будь-яких процесуальних дій в строк не більше трьох днів з моменту подання.

Відповідно до ч.7 ст.115 КПК України якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Таким чином, посилання захисника на те, що оскаржувана постанова слідчого прийнята з порушенням строків, визначених КПК України, є безпідставними, так як триденний строк розгляду клопотання, поданого 06.04.2018 року, закінчувався у вихідний день і слідчий правомірно виніс її 10.04.2018 року в наступний після вихідного робочий день.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим кодексом порядку.

З долученої до скарги копії ухвали слідчого судді від 27.03.2018 року вбачається, що за клопотанням слідчого накладено арешт на речі, вилучені під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_3 та обшуку автомобіля марки «БМВ», при цьому в ухвалі не зазначено про повернення вилученого майна, не визначено конкретного способу чи способів арешту майна, в тому числі не пов`язаного з позбавленням права користування майном.

Таким чином, слідчий правомірно залишив без задоволення клопотання захисника в частині відмови в поверненні вилучених речей, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді. Та обставина, що слідчий не навів мотивів прийняття постанови та їх обґрунтування, на думку суду, на даній стадії кримінального провадження не може бути підставою для скасування постанови, якою прийнято правильне рішення по суті клопотання.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що скарга в частині скасування як незаконної постанови слідчого від 10.04.2018 року про часткову відмову в задоволенні клопотання задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає, що не підлягає задоволенню також скарга в частині повернення вилученого у ОСОБА_3 майна, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, на транспортний засіб марки «БМВ», два мобільні телефони, 350 євро, які в судовому засіданні просила повернути сторона захисту, ухвалою слідчого судді накладено арешт.

У разі незгоди з судовим рішенням про арешт майна, підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право його оскаржити (абз.7 ч.7 ст.173 КПК України).

Крім того, питання, пов`язані із скасуванням арешту майна, регулюються ст.174 КПК України. Зокрема, питання про скасування арешту майна суд вирішує одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд. Разом з тим, частина перша даної статті передбачає умови, за наявності яких підозрюваний, обвинувачений, їх захисник мають право звернутися з клопотанням про скасування арешту майна до слідчого судді під час досудового розслідування, та до суду під час судового провадження.

Таким чином, у суду відсутні підстави для вирішення питання про повернення вилучених 23.03.2018 року у ОСОБА_3 речей та грошей в межах розгляду скарги захисника на постанову слідчого про часткову відмову в задоволенні клопотання.

Сторона захисту також заявляє про повернення паспортів на ім`я ОСОБА_3 , які були вилучені 23.03.2018 року в ході огляду транспортного засобу.

В ході судового засідання з`ясовано, що під час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді застави і одним із обов`язків підозрюваному визначено здати до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон та паспорт громадянина Румунії. Крім того, прокурор вказав, що дані паспорти визнані речовими доказами в кримінальному проваджені.

З приводу повернення паспорту громадянина України, то окрім наданої захисником ксерокопії протоколу огляду транспортного засобу від 23.03.2018 року, де зазначено про вилучення речей виявлених в ході огляду, суду не надано даних про те, що до цього часу паспорт знаходиться в органу досудового розслідування. Відсутність у суду матеріалів кримінального провадження не дає можливості з`ясувати чи долучався до матеріалів паспорт, чи не приймалися рішення, що дають підстави для законного утримання даного документа. Дане питання може бути вирішене судом при наданні матеріалів кримінального провадження після призначення справи до судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга захисника на постанову слідчого від 10.04.2018 року задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.303,314 КПК України, суд, -
постановив:
В задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про часткову відмову в задоволенні клопотання захисника від 10 квітня 2018 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя