УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/1707/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.289 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
29 серпня 2018 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
в апеляційній скарзі перший заступник прокурора Житомирської області просить вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року, яким затверджено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 , скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Зазначає, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим, постановлений з істотним порушенням норм чинного КПК України.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим, затверджена судом, суперечить вимогам ч.1 ст.55, ч.3 ст.469 КПК України, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, протиправні дії ОСОБА_7 були спрямовані на спричинення матеріальної шкоди потерпілому і одночасно ним здійснено посягання на публічні інтереси.
Зазначив, що відповідно до роз`яснень, які містяться у п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», суд, приймаючи рішення щодо затвердження укладеної між сторонами кримінального провадження угоди має враховувати, що у кримінальних правопорушеннях, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси, а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, то таке укладення угоди про примирення не допускається. Зазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції.
Вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року затверджено угоду про примирення у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000317 від 24.05.2018 року, укладену між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначено йому узгоджене між сторонами покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.289 КК України у виді 3 років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік при умові, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази - автомобіль ВАЗ 2105 р.н. НОМЕР_1 , що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Овруцького ВП, викрутку - повернуто власнику ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що повернуто під розписку власнику ОСОБА_9 залишено останньому.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 24.05.2018, близько 03 години 00 хвилин, по вул. Слобідська, поблизу домогосподарства №4, с. Гладковичі Овруцького району, ОСОБА_7 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшов до автомобіля марки ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився на ділянці вказаної вулиці поблизу домогосподарства за місцем його проживання, та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_9 . Поза волею і без попередньої згоди останнього, не маючи а ні дійсного, а ні уявного права на користування зазначеним транспортним засобом, через незачинені дверцята проник до його салону.
Після цього, ОСОБА_7 за допомогою підібраної в салоні автомобіля викрутки завів двигун автомобіля ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 та разом з ОСОБА_10 , який не був обізнаний про злочинні дії ОСОБА_7 , керуючи ним, розпочав та продовжив рух до домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_10 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , де в подальшому залишив автомобіль на узбіччі вулиці поблизу зазначеного домогосподарства.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до п.19 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» суд, приймаючи рішення щодо затвердження укладеної між сторонами кримінального провадження угоди, має враховувати, що у кримінальних правопорушеннях, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, то укладення угоди про примирення не допускається.
Зокрема, затвердження таких угод не допускається у справах про злочини, передбачені розділом XI "Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту".
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом. Під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь якою метою протиправне вилучення будь яким способом транспортного способу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, є контрольоване використання транспортних засобів. Його додатковим обов`язковим або факультативним об`єктом залежно від конкретного способу вчинення цього злочину можуть виступати життя і здоров`я особи, власність тощо.
Як встановлено судом, протиправні дії ОСОБА_7 були спрямовані на спричинення матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 і одночасно ним здійснено посягання на публічні інтереси. Його дії кваліфіковані за ч.1ст.289 КК України, тобто злочин, передбачений розділом XI "Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту", а тому передбачених законом підстав для затвердження угоди про примирення обвинуваченого з потерпілим у даному кримінальному провадженні не вбачається.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі докази по справі та прийняти законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
Керуючись ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 18 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ: