Справа № 589/1803/17
Провадження № 1-кп/589/62/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0000416 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добротове Кролевецького району Сумської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.06.2006 року Кролевецьким районним судом за ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 121, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого 27.10.2013 року умовно достроково на 11 місяців 17 днів, 07.07.2016 року Кролевецьким районним судом за ч. 3 ст.185, ч. 2 ст.186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2015 року близько 21 години 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину «Гастроном», який розташований за адресою: Сумська область, м. Кролевець, вул. Європейська, 15, маючи умисел на крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, взяв велосипед «Аrdis Fold 24», що належить ОСОБА_6 , і був залишений власником без нагляду біля вхідних дверей магазину, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 612 від 09 липня 2016 року становить 1406 грн. та поїхав на ньому. Таким чином своїми діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у загальному розмірі 1406 грн. Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину разом з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Крім того, в кінці липня 2016 року (точний час та дата під час досудового розслідування встановлено не було) ОСОБА_4 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, таємно від оточуючих, через отвір в огорожі, проник на територію нежилого домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: Сумська область, Кролевецький район, с. Добротове, перебуваючи в якому, шляхом вільного доступу демонтував з покрівлі сараю 14 листів 8-ми хвильового шиферу, ринкова вартість яких відповідно до висновку товарознавчої експертизи №716 від 28 вересня 2016 року становить 910 грн., які в подальшому виніс з домоволодіння. Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Крадіжкою потерпілій ОСОБА_7 завдана матеріальна шкода в розмірі 910 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованих злочинів визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. ОСОБА_4 суду показав, що ввечері одного із днів літа 2015 року (точної дати він не пам`ятає) біля магазину «Гастроном» в м. Кролевець він побачив велосипед, що був залишений біля вхідних дверей магазину, обвинувачений сів на цей велосипед і поїхав. В подальшому в м. Конотоп він продав велосипед. Крім того, в один із днів літку 2016 року обвинувачений, перебуваючи в с. Добротове, через частину, де була відсутня огорожа (поряд бути ворота та калитка), зайшов на територію домоволодіння, де був розташований згорілий будинок. Там він побачив на вцілілому сараї шифер і вирішив його зняти. Після чого він поставив табурет, заліз і демонтував 14 листів шиферу, які після того відніс через дорогу, а потім продав.

Обвинувачений не оспорює вартості викраденого майна, не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчинених ним злочинів та щиро розкаюється у вчиненому.

Потерпілі, кожна окремо, звернулися до суду із заявами про розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, крім того, своїми діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує наступне. Обвинувачений вчинив умисні корисливі злочини, один з яких згідно зі ст. 12 КК України є тяжким. За місцем реєстрації обвинувачений характеризується позитивно, разом з тим раніше судимий, є особою середнього віку, має неповну середню освіту, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, однак має на утриманні матір інваліда.

В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчинених злочинах, висловив жаль з приводу вчиненого. Крім того, обвинувачений сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення.

Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів (щодо злочинів за ч. 2 ст. 127, ч.2 ст. 121 КК України).

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, ч.3 ст. 185 КК України слід призначити у межах, установлених у санкціях відповідних частин зазначених статей КК України, у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства. Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує таке.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком..

За роз`ясненнями, викладеними у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Під час розгляду даного кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, до постановлення попереднього вироку, ухваленого Кролевецьким районним судом Сумської області 07.07.2016 року, а злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, після постановлення попереднього вироку.

З огляду на викладене у сукупності, обвинуваченому слід призначити покарання за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України враховуючи, що злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 07.07.2016, приймаючи до уваги кількість злочинів, що входять до сукупності, мотиви їх вчинення, відсутність тяжких наслідків, суд вважає необхідним шляхом поглинання покарання призначеного за цей злочин, покаранням, призначеним вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 07.07.2016, визначити підсудному за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В свою чергу, за злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, з урахуванням наведених вище висновків суду, обвинувачений заслуговує покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, в кінці липня 2016 року, тобто після постановлення вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 07.07.2016, яким він засуджений за ч. 3 ст.185, ч. 2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, остаточне покарання підсудному суд призначає за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, тобто у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

При зарахуванні попереднього ув`язнення в строк покарання, суд враховує положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (яка, виходячи з вимог ч. 2 ст. 4, 5 КК України щодо дії закону про кримінальну відповідальність у часі, підлягає застосуванню в даному випадку), за якими у разі засудження особи до позбавлення волі їй зараховується строк попереднього ув`язнення, застосованого в межах того самого кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, при цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, а також відомості, наявні у кримінальному провадженні щодо часу попереднього ув`язнення ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження, згідно з якими на підставі ухвал Кролевецького районного суду Сумської області від 13.09.2016р. та 18.11.2016р. ОСОБА_4 був залишений в СІЗО на час досудового та судового провадження у цій кримінальній справі.

Отже, з огляду на зазначене, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання час його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 13 вересня 2016 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

При вирішенні цивільних позовів про відшкодування шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), суд виходить з наступного.

Так, ОСОБА_7 за цивільним позовом просить стягнути з цивільного відповідача матеріальну шкоду складається із вартості шиферу, що був викрадений обвинуваченим, у розмірі 910 грн.

В свою чергу, ОСОБА_6 заявляє до стягнення за цивільним позовом матеріальну шкоду у сумі 1300 грн та 3000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений заявлений ОСОБА_7 цивільний позов визнав повністю, в свою чергу, цивільний позов ОСОБА_6 - визнав лише в частині вимог, що стосуються матеріальної шкоди, а у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди просив відмовити, посилаючись на їх недоведеність та необгрунтованість.

Тож, суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки, судом встановлено, що ОСОБА_4 неправомірно (шляхом вчинення злочинів) заволодів велосипедом «Аrdis Fold 24», що належить цивільному позивачу ОСОБА_6 , а також 14 листами 8-ми хвильового шиферу, належними ОСОБА_7 , які так і не повернуті власникам, і в результаті його злочинних дій ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , кожній окремо, заподіяно матеріальну шкоду, що підтверджується матеріалами провадження, а відповідні позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди визнані обвинуваченим, а також враховуючи наявність правових підстав, передбачених наведеними вище вимогами ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд дійшов висновку, що такі позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені і підлягають задоволенню - потерпілій ОСОБА_6 у розмірі 1300 грн. (в межах позову), потерпілій ОСОБА_7 у розмірі 910 грн. шляхом стягнення з обвинуваченого.

Щодо вимог позову ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, то у цих вимогах слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка їх спричинила у разі її винуватості.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин.

Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи те, що потерпілою ОСОБА_6 не зазначено в чому саме виразилась, завдана їй моральна шкода та чи взагалі вона мала місце, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення відповідних вимог цивільного позову про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Питання щодо процесуальних витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 07.07.2016, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, зарахувавши в строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 07.07.2016р. з 22.08.2016р. по 13.09.2016р.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік і 2 (два) місяці, призначеного йому вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 07.07.2016, визначивши до відбуття остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з 22.08.2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження з 13 вересня 2016 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 / майнову шкоду в сумі 910 (дев`ятсот десять) грн. 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 / майнову шкоду в сумі 1300 (одна тисяча триста) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати - вартість проведених експертизи в розмірі 1065 грн. 14 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1