АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 177/1044/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/317/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

02 серпня 2018 року м.Кривий Ріг
Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
суддя-доповідач ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000030, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2016 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в ст. Губська Мостовського району Краснодарського краю РФ, проживає без реєстрації на території України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6
потерпіла ОСОБА_9 ,-
В С Т А Н О В И В:
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, просить скасувати вирок, ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.187 КК України на ч.3 ст.186 КК України та пом`якшити призначене покарання.
Обґрунтовуючи вимоги скарги, захисник вказує на те, що суд, при визнанні ОСОБА_7 винним за ч.3 ст.187 КК України, не взяв до уваги, та, в порушення вимог ст.85 КПК України, не надав належної оцінки його поясненням про відсутність у нього умислу на застосування до потерпілої насильства небезпечного для її життя і здоров`я з використанням ножа і відкривачки, й що він не погрожував потерпілій застосувати ці предмети, що вплинуло на визначення правильності правової кваліфікації вчиненого злочину і міри покарання.
Також захисник вказує на те, що судом не усунуті протиріччя між показаннями обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_9 , та звертає увагу, що потерпіла має неприязнь до ОСОБА_7 і з помсти може оговорити останнього щодо застосування до неї насильства небезпечного для життя і здоров`я.
Окрім того, сторона захисту вказує на не встановлення досудовим розслідуванням особи, за попередньою змовою з якою ОСОБА_7 вчинено злочин, а також існування змови між ними на використання знарядь злочину. Захисник вважає, що відсутність на відкривачці та ножі, які визнані речовими доказами у справі, слідів пальців рук ОСОБА_7 чи іншої особи спростовує обставини, які підлягають доказуванню.
На думку захисника, судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, та суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, при цьому у вироку не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Сторона захисту вважає, що обвинуваченим щодо потерпілої ОСОБА_9 вчинено грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для її життя чи здоров`я, за змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тому просить перекваліфікувати його дії на ч.3 ст.186 КК України, призначивши більш м`яке покарання.
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому майна, на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за цим вироком з покаранням за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, з конфіскацією всього належного йому майна.
Цим вироком вирішено питання по речовим доказам і процесуальним витратам.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 13.01.2016 близько 21.30 годин за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, керуючись корисливою метою, знаходячись біля домоволодіння, що належить ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , вирішили скоїти розбійний напад на ОСОБА_9 , з метою заволодіння належним їй майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , разом із особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_9 , де діючи згідно з розподіленням ролей, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, вимкнула подачу електроенергії до будинку на приборі обліку, розташованому на зовнішній стіні будинку. Близько 21.35 годин цього ж дня, дочекавшись коли ОСОБА_9 відкрила вхідні двері свого будинку, ОСОБА_7 разом з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, напали на ОСОБА_9 та, заштовхнувши її до будинку, незаконно проникли до приміщення її будинку.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 разом із особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, знаходячись на кухні будинку, використовуючи липку стрічку, яку знайшли у будинку, із застосуванням фізичної сили до потерпілої ОСОБА_9 зв`язали їй руки та ноги з метою обмеження пересування та протидії з її боку, при цьому, спричинивши останній фізичний біль.
Далі, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, взявши зі столу кухонний ніж, належний ОСОБА_9 , та, використовуючи його в якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення, прикладаючи ніж до горла та тулубу потерпілої, почала погрожувати застосуванням фізичного насильства, небезпечного для її життя та здоров`я і разом з ОСОБА_7 вимагати гроші.
Не дочекавшись відповіді ОСОБА_9 , особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, почала сама здійснювати пошук схованих потерпілою грошей, та знайшла у сусідній спальній кімнаті будинку, в сумці ОСОБА_9 , гроші в сумі 7000 гривень і банківську картку КБ «Приватбанк», на рахунку якої знаходились гроші в сумі 1000 гривень. В цей час ОСОБА_7 залишився біля ОСОБА_9 та продовжував вимагати гроші і погрожувати потерпілій застосуванням фізичного насильства, наносячи ОСОБА_9 невстановленим предметом декілька ударів в ділянку голови та тулубу, спричиняючи останній фізичний біль.
Далі особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, повернулась на кухню до ОСОБА_9 , де разом із ОСОБА_7 , який, взявши зі столу відкривачку, почав прикладати її до тулубу потерпілої, погрожуючи їй застосуванням фізичного насильства та вимагав у потерпілої повідомити їм пін-код банківської картки. Побоюючись за своє життя та здоров`я, реально сприймаючи погрози нападників, ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_10 та особі, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, пін-код своєї банківської картки.
Після чого ОСОБА_7 спільно з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, утримуючи при собі викрадене у ОСОБА_9 майно, а саме гроші у сумі 7000 гривень та банківську картку КБ «Приватбанк», зв`язали руки та ноги ОСОБА_9 знайденим в будинку дротом від праски та закрили їй рот хустиною і зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.
Цього ж дня, близько 22.12 годин, ОСОБА_7 спільно з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, з викраденої банківської картки КБ «Приватбанк», належної ОСОБА_9 , шляхом зняття коштів з банкомату КБ «Приватбанк», розташованому по вулиці 23 лютого, 24, в Тернівському районі м. Кривого Рогу, заволоділи грошима потерпілої ОСОБА_9 у розмірі 1000 гривень, якими також розпорядились на власний розсуд.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, скасувати вирок, з підстав зазначених у скарзі, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.3 ст.187 КК України на ч.3 ст.186 КК України та пом`якшити призначене судом покарання.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просив вирок залишити без змін.
Потерпіла ОСОБА_9 також заперечувала проти вимог апеляційної скарги, вважала, що вирок щодо ОСОБА_7 необхідно залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В статті 91 КПК України зазначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано належним чином.
Апеляційним переглядом встановлено, що викладені у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за що його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.187 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам провадження, і які суд першої інстанції дослідив в повному обсязі, й дав правильну та об`єктивну оцінку.
Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому злочині визнав частково та пояснив, що у вечірній час 13 січня 2016 року він зустрівся з раніше незнайомим ОСОБА_11 , з яким вони вирішили вчинити грабіж щодо ОСОБА_9 . Прийшовши до місця мешкання потерпілої, він вимкнув електроенергію на щитовій у будинку для того, щоб ОСОБА_9 вийшла на подвір`я. Дочекавшись біля дверей, коли вийде потерпіла, він завадив їй зачинити двері, поставивши ногу на поріг, силоміць відкрив двері і штовхнув потерпілу у середину будинку до вітальні та зайшов сам, а за ним ОСОБА_11 . На його питання «де гроші» потерпіла не відповідала, тоді він, повалив її на підлогу і накинув куртку на голову, вимагаючи повідомити, де зберігаються гроші. Так як потерпіла не казала, де гроші, він відрізав від праски електричний шнур та зв`язав їй ноги, а скотчем, який знайшов у коридорі, зв`язав їй руки, наносячи гострим кінцем кухонної відкривачки колючі удари у частини тіла, спричиняючи біль останній, вимагав повідомити, де вона зберігає свої заощадження. В цей час ОСОБА_11 погрожував потерпілій ножем, який взяв зі столу у вітальні. Потерпіла, злякавшись їх дій, вказала, що гроші лежать у сумці.
Потерпіла ОСОБА_9 , пояснила, що з обвинуваченим знайома з 2010 року, оскільки він періодично допомагав їй по господарству та робив ремонт у будинку. 13.01.2016 ввечері вона впізнала ОСОБА_7 , як чоловіка, який знаходився на подвір`ї її будинку та разом із ОСОБА_12 вчинили щодо неї відкритий напад, застосовуючи насильство - силоміць заштовхнули її до будинку, поваливши на підлогу, зв`язали її руки та ноги скотчем, а ОСОБА_12 зав`язав їй на обличчі хустку, прикладали ніж до шиї та вимагали вказати місце зберігання грошей та золота. Однак, не дочекавшись відповіді, ОСОБА_12 самостійно у спальній кімнаті віднайшов 7000 грн. та кредитну картку КБ «ПриватБанк», про що вголос повідомив ОСОБА_7 , що також чула і вона. Не вдовольнившись знайденим, останні почали вимагати пін-код від знайденої картки банку, на що вона повідомила їм невірний код, але вони знайшли роздруківку з банку, де зазначено вірний пін-код, у зв`язку з чим, розлютившись, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 почали наносити їй удари по голові та по тілу й кололи кухонною відкривачкою у різні частини тіла. Вказані дії нападників вона сприймала як небезпеку для свого життя і здоров`я в момент їх заподіяння. Перед тим, як піти, їй в рот запхали шкіряну рукавичку і залишили зв`язаною на підлозі вітальні її будинку.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , пояснив, що з ОСОБА_7 вони сусіди. 13.01.2016 близько 18.00 чи 19.00, ОСОБА_7 зайшов до нього у гості і вони випили горілки. Коли до нього приїхав ОСОБА_13 , ОСОБА_7 попросив відвезти його на автовокзал. Вони втрьох поїхали до автовокзалу, але по дорозі ОСОБА_7 вийшов у селі Новоіванівка забрати борг та попросив дочекатися його. Повернувся він з невідомим чоловіком приблизно через 30-40 хвилин, тримаючи в руках пакет. Представив нового знайомого як свого товариша та в подальшому просив зупинити автомобіль біля банкомату щоб останній віддав ОСОБА_7 борг, що вони і зробили на зупинці «Роза Люксембург» у м.Кривому Розі. Після цього ОСОБА_7 розраховувався з Бондарем Геною. На зупинці «173 квартал» він вийшов, а ОСОБА_7 поїхав далі з товаришем та ОСОБА_14 . Про те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, дізнався наступного дня.
Свідок ОСОБА_15 , пояснив, що 13.01.2016 на прохання ОСОБА_12 , він повіз останнього разом із ОСОБА_7 до м.Кривого Рогу. У селі Новоіванівка, вони зупинилися на вимогу ОСОБА_7 , якому необхідно було щось забрати у знайомих. Приблизно через 30 хвилин він повернувся із незнайомим чоловіком та поїхали далі у місто, де на прохання ОСОБА_7 , зупинилися біля банкомату КБ «ПриватБанк» на зупинці «Роза Люксембург». Там обвинувачений ОСОБА_7 зняв гроші та дав ОСОБА_12 300 гривень. Після цього він розвіз усіх по місту, при цьому ОСОБА_7 відвіз на автовокзал.
Свідок ОСОБА_16 пояснила, що ввечері 13.01.2016 приблизно о 18.00 ОСОБА_7 та ОСОБА_12 поїхали, але куди їй невідомо. ОСОБА_12 повернувся з покупками близько 01.00 годині ночі, повідомивши, що заїжджав до колишньої дружини, яка дала йому гроші, та він купив продукти, а ОСОБА_7 відвіз до автовокзалу. Про те, що ОСОБА_7 пограбував жінку, побив її та зв`язав, вона дізналась 14.01.2016.
Протоколом огляду від 13.01.2016-14.01.2016, підтверджено виявлення та вилучення слідів папілярних ліній, мобільні телефони, відкривачки, рукавочок шкіряних, рулону скотчу, ножу, жіночої хустки та фрагменти електропроводу під час обстеження житлового приміщення, що належить ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 (том 2 а.п.10-16).
З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.01.2016, слідує, що потерпіла ОСОБА_9 , у присутності понятих, впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила розбійний напад щодо неї (том 2 а.п.28-31).
Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 25.01.2016, встановлено зняття 13.01.2016 о 22.12 годин з карткового рахунку банківської картки № НОМЕР_1 належної потерпілій з банкомату, що розташований за адресою вулиця 23-го Лютого, 24, грошових коштів у розмірі 1000 грн.
З відеозапису та фотознімків, які збережені на CD-R диску, й досліджені судом, видно, що саме ОСОБА_7 з банкомату ПРаТ КБ «ПриватБанк» CAD №5667 13.01.2016 о 22.12 годин були знятті грошові кошти (том 2 а.п.116).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 16.03.2016, за участю потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_17 проведеного у присутності понятих, а також доданим до нього відеозаписом, переглянутим в процесі судового розгляду, ОСОБА_7 в присутності понятих, детально розповів та показав на місцевості, як відбувалися події, яку саме роль він виконував (том 2 а.п.167-169).
Протоколом пред`явлення предметів для впізнання від 17.03.2016, підтверджено впізнання потерпілою ОСОБА_9 кухонного ножу, яким їй погрожували під час розбійного нападу 13.01.2016 ОСОБА_7 та невідома особа (том 2 а.п.174-176).
Отже, на підставі цих доказів, належність, допустимість, та достовірність й достатність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами сторони захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, та вірно кваліфікував його дії за ч.3 ст.187 КК України, як напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Разом з цим, доводи сторони захисту про відсутність у провадженні доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 та необхідності перекваліфікації його дій на ч.3 ст.186 КК України, є необґрунтованими та спростовуються сукупністю вищенаведених доказів у провадженні та таким.

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом та корисливим мотивом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони розбою є мета, з якою здійснюється напад - заволодіння чужим майном.
Отже, розбій - є окремим спеціальним різновидом суспільно небезпечного діяння проти власності, яке складається з двох нерозривних, взаємозалежних дій: нападу і насильства.
Напад складається (може складатися) з одномоментного акту або системи поведінкових актів, за допомогою яких відбувається заволодіння чужим майном. Властивістю нападу є включення в нього насильства - дії, що робить заволодіння майном нападом. Власне акт чи акти заволодіння майном через обов`язкове поєднання з насильством чи погрозою його застосування (фізичне або психічне насильство) наповнюються якісно іншим змістом - набувають ознак розбійного нападу.
У розбої напад завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи (потерпілого, власника майна); застосовуються проти її волі та/або поза її волею. Метою такого насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник покладається й обирає форми (способи) насильства, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж тривання нападу. В уяві нападника таке насильство забезпечує безперешкодний перехід чужого майна на його користь або уможливити його утримання, якщо воно вже у нього перебувало. У більшості випадків під час розбою особа діє раптово і несподівано. Насильство, як правило є інтенсивним. Особа, яка його застосовує або погрожує ним, перебуває в агресивно-насильницькому стані, тобто у стані готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, на будь-якому етапі злочинної поведінки. Такий стан і характер дій нападника по суті є тими ознаками, які, навіть за відсутності реального застосування насильства, свідчать про розбій.
Насильство, яке застосовується під час відкритого заволодіння майном (грабежу), має іншу правову природу. Особа має намір викрасти чуже майно і для цього застосовує відкриту форму заволодіння ним. Головним у намірі грабіжника є бажання відкрито заволодіти майном. Стосовно цієї мети насильство має факультативне, другорядне, хоча обтяжуюче й кваліфікуюче, але побічне значення; в умислі винного воно не є переважаючим чинником.
При грабежі неможливо заподіяти небезпечні для життя чи здоров`я тілесні ушкодження, оскільки форма, в якій реалізується злочинний умисел, не передбачає використання дій (прийомів, засобів), які можуть призвести до більш тяжчих наслідків. Інакше ці дії за певних обставин матимуть ознаки розбою. Особа, яка вчиняє грабіж, не вдається до демонстративної агресивно-насильницької поведінки і своїм станом та характером дій не виражає її, не використовує предметів із підвищеною травмувальною дією, не застосовує засобів впливу, які очевидно можуть призвести до наслідків, небезпечних для життя чи здоров`я, не погрожує застосуванням саме такого насильства, оскільки такі погрози при грабежі об`єктивно неможливі.
Отже, прояв ознак розбою та грабежу, їх відмінність між собою полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.
Якщо поведінка винної особи в конкретний час, місці, за обставин та в обстановці є підступною, несподіваною, раптовою і неспровокованою; спрямована проти волі або поза волею потерпілого; насильство є реальним, інтенсивним і небезпечним для життя чи здоров`я особи або ж воно не застосовується (є нереальним), але характер дій особи є агресивно-насильницьким, то такі ознаки свідчать про напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або з погрозою його застосування, і мають розцінюватись як розбій.
Враховуючи наведене, суд вважає, що твердження захисника ОСОБА_6 про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на досліджених доказах, яким суд надав належну правову оцінку і не спростовують висновок суду про вчинення обвинуваченим саме нападу з метою заволодіння чужим майном - потерпілої ОСОБА_9 , поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Разом з цим доводи апеляційної скарги захисника про ненадання оцінки показанням ОСОБА_7 щодо його непричетності до використання ножа під час вчинення злочину, та незастосування з його боку погроз про насильство щодо потерпілої ОСОБА_9 , суд вважає надуманими, оскільки суд першої інстанції надав належну оцінку показанням обвинуваченого, вірно зазначивши, що дії ОСОБА_7 безпосередньо сприяли застосуванню погрози насильства, так як невстановлена досудовим слідством особа використовувала ніж, для заволодіння майном потерпілої і, незважаючи на те, що сам ОСОБА_7 його не застосовував, узгодженість дій нападників, свідчить про наявність між ними явного умислу на заволодінням чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, шляхом застосування ножа та відкривачки, що потерпілою сприймалось як реальна загроза її життю та здоров`ю.
Доводи скарги про відсутність на відкривачці та ножі, які визнані речовими доказами у провадженні, слідів пальців рук ОСОБА_7 чи іншої особи, що, на думку захисника, спростовує обставини, які підлягають доказуванню, суд не бере до уваги, оскільки застосування цих речей під час вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності.
Твердження скарги захисника, що потерпіла обмовляє обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки, як зазначалося вище вони спростовуються показаннями самого обвинуваченого, який під час проведення слідчого експерименту та в судовому засіданні не заперечував обставини вчинення злочину щодо потерпілої ОСОБА_9 .
Так, ОСОБА_7 не заперечує, що подія злочину дійсно мала місце 13.01.2016 близько 21.30 годин в домоволодінні, що належить ОСОБА_9 , куди він проник, за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, з метою заволодіння належним потерпілій майном. Також обвинувачений не заперечував, що наносив потерпілій гострим кінцем кухонної відкривачки колючі удари у частини тіла, а невстановлена особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, погрожував потерпілій ножем, взятим зі столу у вітальні, тобто обставини безпосереднього нападу на потерпілу.
Стосовно доводів сторони захисту, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, не зазначивши у вироку чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, то вони є надуманими, оскільки ці доводи захисником не конкретизовані, та не зрозуміло які саме докази мав на увазі захисник.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що, згідно ч.1 ст.91 КПК України, всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції сукупністю доказів, якім суд дав належну правову оцінку.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд діяв з дотриманням вимог ст.50, 65-67 КК України.
Так, призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який на час ухвалення вироку є судимим за вчинення корисливого злочину щодо тієї ж потерпілої ОСОБА_9 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілої, яка наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання (т.1 а.п.138-140, т.2 а.п.126-128,).
Суд, дійшовши висновку, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливо без ізоляції від суспільства, обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією ч.3 ст.187 КК України, та вірно визначив остаточне покарання за правилами, передбаченими положеннями ч.4 ст.70 КК України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду й вважає, що покарання ОСОБА_7 призначено з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, обставин провадження в їх сукупності, й відомостей про його особу, та є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав для застосування щодо ОСОБА_7 положень ст.69 КК України під час апеляційного перегляду не встановлено.
Виходячи з вищенаведеного, суд погоджується з вироком, вважає його законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим, а призначене обвинуваченому покарання таким, яке відповідає меті покарання, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту отримання ухвали.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4