У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2018 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника володільця майна ДП «Укрвакцина «МОЗ України» ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника ДП «Укрвакцина «МОЗ України» про скасування арешту майна , -

в с т а н о в и в:
до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник «Державного підприємства «Укрвакцина МОЗ України» - адвокат ОСОБА_6 із клопотанням про скасування арешту майна.

В обгрунтування заявленого клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року накладено арешт на майно «Державного підприємства «Укрвакцина МОЗ України», що було вилучено в ході проведеного обшуку в період з 03 по 07 травня 2018 року. Вказує, що обшук було проведено неправомірно, впродовж декількох днів, хоча ухвала про надання дозволу на проведення обшуку дозволяє проникнути до приміщення лише один раз. Вважає накладений арешт необґрунтованим та таким, в якому відпала потреба, оскільки пройшов вже досить довгий період часу, а утримання арештованих документів є перешкодою у здійсненні підприємницької діяльності. Як наслідок, просить скасувати накладений арешт та зобов`язати слідчого повернути підприємству вилучене майно.

В судовому засіданні представник «Державного підприємства «Укрвакцина МОЗ України» заявлене клопотання підтримала, надала пояснення аналогічні його доводам, просить таке задовольнити.

Слідчий та прокурор проти заявленого клопотання заперечили, вважають таке безпідставним. Пояснили, що правомірність арешту майна перевірялась судом апеляційної інстанції, а потреба в арешті майна не відпала, оскільки на даний час тривають призначені економічні експертизи. Фактично арештовані документи перебувають у розпорядженні експертів.

Заслухавши пояснення представника «Державного підприємства «Укрвакцина МОЗ України», слідчого та прокурора, оцінивши доводи клопотання в сукупності з наданими учасниками доказами, слідчим суддею встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.04.2018 року надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Чигоріна, 18, де знаходиться «Державне підприємства «Укрвакцина МОЗ України».

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, що було вилучено в ході проведеного обшуку за адресою: м. Київ, вул. Чигоріна, 18, де знаходиться «Державне підприємства «Укрвакцина МОЗ України», на підставі вищевказаної ухвали про надання дозволу на проведення обшуку.

Підставою арешту майна стало те, що вилучені речі відповідають критеріям речових доказів, а арешт накладено з метою їх збереження.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 13.06.2018 року, ухвала слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене майно від 16.05.2018 року залишена без змін, а апеляційна скарга представника «Державного підприємства «Укрвакцина МОЗ України» залишена без задоволення.

При цьому, як слідчим суддею, так і колегією суддів Апеляційного суду м. Києва, перевірено доводи представника «Державного підприємства «Укрвакцина МОЗ України» щодо неправомірного, на його погляд, проведеного обшуку та відсутності підстав для арешту майна.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для арешту майна, слідчий суддя зазначає таке.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, саме на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення, або ж під час його застосування, таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

Незважаючи на вказане, представником «Державного підприємства «Укрвакцина МОЗ України» не наведено достатніх доводів на підтвердження поданого клопотання.

Обгрунтованість підстав арешту майна перевірена судом апеляційної інстанції, доводи клопотання про скасування арешту майна аналогічні доводам апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді від 16.05.2018 року про накладення арешту на майно, оцінка яким вже була надана.

Доводів щодо того, що у арешті майна відпала потреба, слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки арештоване майно є речовим доказом, розслідування кримінального провадження триває, усі необхідні слідчі дії, зокрема експертизи, не проведені, відтак актуальність арешту майна та, відповідно, збереження речових доказів, не зникла.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене клопотання є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 7-9, 170, 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
в задоволенні клопотання представника ДП «Укрвакцина «МОЗ України» про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1