справа № 462/1766/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

законного представника

неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_7 ,

представника «Служби у справах

дітей» Департаменту гуманітарної

політики Залізничної РА ЛМР: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, учня 8-го класу ЗСШ №67 м. Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України, суд

в с т а н о в и в :

12.01.2018 року близько 15 годин 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю сторонньої уваги за ним, витягнув з кишені куртки потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон марки «MeizuM5 Note», модель М621Н, сірого кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта № 9/200 від 21.03.2018 року становить 2 670,00 гривень та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми протиправними діями неповнолітній ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2 670 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна /крадіжка/, доведена повністю, його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

Відповідно до ч.1 ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчинений умисно; особу винного, який раніше не судимий, неповнолітній, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк. 60, 61/, згідно наданих характеристик за місцем навчання та проживання характеризується позитивно /матеріали кримінального провадження, арк. 62,63/.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі в наближених мінімальних межах санкції статті обвинувачення та беручи до уваги, що обвинувачений є неповнолітнім, щиро розкаявся у вчиненому, обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, суд прийшов до висновку, про можливість застосувати до обвинуваченого ст.105 КК України і звільнити його від відбування покарання, застосувавши до обвинуваченого примусові заходи виховного характеру, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Згідно ст.118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експерта. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Із матеріалів справи вбачається, що витрати на проведення товарознавчої експертизи становлять 572 /п`ятсот сімдесят дві/ гривні 00 копійок, які слід покласти на обвинуваченого, оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

Керуючись ст. 65-67, 105, 185 КК України, ст. 100, 118, 368-371, 373-375, 392-393, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

На підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання та застосувати до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та заборони відвідувати розважальні заклади (дискотеки, клуби, ресторани, бари) протягом одного року з дня ухвалення вироку.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави - 572 /п`ятсот сімдесят дві/ гривні 00 копійок процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи № 9/200 /матеріали кримінального провадження а.с.25/.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Meizu M5 Note», модель М621Н, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_9 /матеріали кримінального провадження а.с.19/

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1