Справа № 214/7443/14-к
1-кс/214/321/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

представника особи, що подала скаргу адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із зазначеною скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 20.10.2017 року про закриття кримінального провадження №0000001 за ч. 2 ст. 190 КК України по факту шахрайства щодо її майна.

В обґрунтування скарги послалась на те, що мала кредитні відносини з ПАТ «Террабанк» та щоб не втратити свою квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебувала в іпотеці Банку, для погашення кредиту вона хотіла взяти інший кредит, для чого звернулась до ТОВ «УкрФінанс», з яким уклала договір про надання послуг, яке направило її до ТОВ «Гермес», а те до ОСОБА_6 , який роз`яснив їй, що для отримання коштів у кредит вона має укласти фіктивний договір купівлі-продажу її квартири, щоб та слугувала завдатком за наданий кредит і в разі, якщо вона буде справно виплачувати надані кошти, то знову переоформить право власності на квартиру на неї.

04 квітня 2011 року, зловживаючи її довірою та скрутним становищем, ОСОБА_7 уклав з нею договір купівлі-продажу її квартири.

У подальшому вона сплачувала ОСОБА_6 по 3000 грн. на місяць за їхньою домовленістю, а потім за браком коштів взагалі припинила платити за договором.

Зрозумівши, що зазначені особи це шахрайська група, вона звернулась із заявою до прокуратури, якою 08 січня 2014 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Надалі справа неодноразово закривалась, останній раз слідчим ОСОБА_5 20 жовтня 2017 року.

Однак вона вважає, що слідчий, закриваючи справу, не виконав усіх необхідних процесуальних дій не допитав указаних нею осіб з приводу шахрайства, не звернув увагу на те, що ОСОБА_6 шляхом довіри скористався її скрутним становищем та вмовив її укласти в усній формі договір кредитування, залоговим майном в якому мала бути її квартира, не дав оцінки розбіжностям у показаннях зазначених нею осіб та взагалі не провів досудового розслідування.

У судовому засіданні заявник та її представник скаргу підтримали, слідчий в судове засідання не з`явився.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги та кримінальне провадження №0000001, суд приходить до такого.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що у січні 2014 року ОСОБА_4 звернулась із заявою про те, що ОСОБА_7 та малознайомі особи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 її ошукали під приводу надання їй кредиту та заволоділи її квартирою.

У ході проведення досудового розслідування слідчими були вилучені у нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 документи по укладанню Договору купівлю продажу від 04.04.2011 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

За погодженням сторін продаж квартири було вчинено за 50000 грн., які покупець сплатив продавцям у момент підписання даного договору у повному обсязі.

У Договорі зазначено, що сторони розуміють його значення і умови та його правові наслідки, що правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі, а також, що Договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину.

Також нотаріусу з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_12 надавались заяви про те, що в квартирі, яку вони продають, ніхто не прописаний

Слідчим допитувались в якості потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_12 .

У своїх поясненнях у 2014 році ОСОБА_4 зазначала про те, що вважала, що для отримання кредиту уклала договір застави квартири, при цьому попередньо перед укладанням договору знялась з реєстрації.

При додатковому допиті в серпні 2015 року ОСОБА_4 вказувала, що мала намір отримати кредит у сумі 50000 грн., для чого уклала фіктивний договір купівлі-продажу її квартири, що договір кредитування з Нікітським так і не укладався, а також на те, що у нотаріуса підписала договір купівлі-продажу.

Потерпілий ОСОБА_12 поясняв, що покладався на свою матір ОСОБА_4 , тому не вчитувався у текст договору, який підписав у нотаріуса, що пізніше дізнався про те, що його до цього було знято з реєстрації, хоча він із заявою до ЖЄО не звертався.

Свідок ОСОБА_13 поясняла, що працювала у компанії з питань нерухомості та оцінки майна, що у березні 2011 року до неї звернулась ОСОБА_4 за отриманням консультаційних послуг щодо продажу своєї квартири, оскільки мала заборгованість перед Банком, і її квартира могла бути реалізовано в рахунок її погашення, тому вона хотіла найти особу, яка погодиться придбати у неї квартиру після відшкодування заборгованості перед банком, що ОСОБА_7 погодився придбати у неї квартиру, що 04 квітня 2011 року ОСОБА_7 у відділені «Террабанку» сплатив заборгованість ОСОБА_4 перед банком, потім уклав з нею договір купівлі-продажу квартири у нотаріуса ОСОБА_11 , пригадує, що після укладання договору ОСОБА_4 просила пожити у квартирі, за що буде платити, що на прохання ОСОБА_7 . ОСОБА_4 перераховувала кошти за оренду квартири на її картку у «Приватбанку», які вона передавала ОСОБА_7 .

За протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , останній як директор «Укрфінансу» уклав договір із ОСОБА_4 про надання консультативних послуг про умови надання кредиту та збір необхідної документації, що 02 лютого 2011 року було складено Акт про виконання робіт, а ОСОБА_4 було запропоновано звернутись для отримання фінансових коштів до приватного інвестора.

Відповідно до пояснень ОСОБА_6 , останній працював директором «Першого міського ломбарду», який був посередником при оформлені кредитних договорів, що на початку березня 2011 року до нього звернулась ОСОБА_4 із пропозицією придбати у неї квартиру, на що він повідомив, що квартира йому не потрібна, але він може про це повідомити покупця, якщо такий буде, що через тиждень про таку пропозицію він повідомив ОСОБА_7 , якого ця пропозиція зацікавила, і він зателефонував ОСОБА_4 , яка повідомила, що на квартиру накладена заборона, і вона хоче продати квартиру дорожче, ніж оцінює банк, що разом із ОСОБА_15 вони оглянули квартиру та повідомили про необхідність готувати документи для продажу, що він повідомив « ОСОБА_16 », що ОСОБА_4 хоче продати квартиру, і її заборгованість буде погашена, щоб зняти обтяження, що 04 квітня 2011 року він разом із ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , її сином та представниками «Терабанку» приїхав до нотаріуса ОСОБА_11 , де у присутності нотаріуса ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 гроші за квартиру, яку суму не пам`ятає, а та передала гроші працівнику банку, кошти провели через касу, зняли обтяження квартири, потім було укладено договір купівлі-продажу квартири.

ОСОБА_7 дав аналогічні показання, а також пояснив, що за квартиру сплатив 50-55 тис. грн., що після продажу квартири ОСОБА_4 його попросила трохи пожити у квартирі на умовах оренди, за що повинна буда платити по 1600 грн., що гроші вона перераховувала на рахунок ОСОБА_10 , що спочатку ОСОБА_4 платила за оренду квартири, але потім припинила, на зв`язок з ним не виходила, він звернувся до міліції, потім до Довгинцівського суду, рішенням якого, залишеним судом апеляційної інстанції в силі, ОСОБА_4 було виселено із квартири.

Також у матеріалах справи є копія розписка ОСОБА_4 від 10.02.2012 року, в якій вона вказує, що вона та її син ОСОБА_12 звільнять квартиру до 05 березня 2012 року.

Також слідчим перевірялись доводи ОСОБА_4 про те, що маються аналогічні злочини, вчинені ОСОБА_7 , але за даними ОСОБА_19 останній до кримінальної відповідальності не притягався.

Надалі, на виконання вказівок прокурора слідчим було встановлено, що 07 грудня 2007 року за договором іпотеки накладеного обтяження на належну ОСОБА_4 квартиру, обтяження вилучено 04 квітня 2011 року за заявою ПАТ «ТерраБанк», додатково була опитана ОСОБА_4 , яка підтвердила факт, що у неї були кредитні відносили з « ОСОБА_16 », і на квартиру було накладено обтяження, що договору кредитування між нею та ОСОБА_20 укладено так и не було.

Таким чином, суд уважає, що наведені потерпілою доводи були перевірені слідчим, але не встановлено обставин, які б свідчили про заволодіння її майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Також судом було досліджено рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.07.2017 року (справа №211/7044/14-ц) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 року, яким було залишено рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до яких ОСОБА_4 просила визнати договір купівлі-продажу її квартири недійсним у зв`язку з тим, що її було введено в оману.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню у зв`язку з відсутністю жодних доказів, що останню було введено в оману, що вона помилилась щодо правової природи правочину, що на неї було здійснено вплив та що вона не усвідомлювала своїх дій на момент підписання договору.

Отже, зважаючи на все вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи заявника про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, перевірені слідчим у повному обсязі, але не підтвердились, тому рішення про закриття кримінального провадження винесено законно та обґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_21 у задоволенні скарги про скасування постанови слідчого СВ Саксаганського РВ ОСОБА_5 від 20.10.2017 року про закриття кримінального провадження за № 0000001 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .