Кримінальне провадження № 629/4492/17
Номер провадження 1-кп/629/147/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальні провадження № 0002139 від 26.09.2017 року та № 0004820 від 07.08.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працюючого, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

16.01.2017 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України 2 роки іспитового строку,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2,3 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,-

в с т а н о в и в :

07.08.2017 року близько 12 години 10 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись в кафе «Малібу», що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Гв. Широнинців, 15/46, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з жіночої сумки, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві приватної власності та знаходилась за барною стійкою вищевказаного кафе, таємно викрав грошові кошти в сумі 328 грн. Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, однак свій злочинний намір до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки при спробі покинути місце скоєння вищевказаного кримінального правопорушення з викраденим майном, його дії були помічені власником кафе ОСОБА_6 , який і зупинив його, разом з викраденим майном.

Крім того, 25.09.2017 року близько 15.00 год. ОСОБА_4 , перебував за адресою АДРЕСА_3 . Знаходячись за вказаною адресою, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 ,. проник в квартиру АДРЕСА_4 , розташовану за вищевказаною адресою, яка належить ОСОБА_7 , де помітив жіночу сумку, яка належить раніше не знайомій йому ОСОБА_8 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав гаманець в якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 грн. та банківська картка «А-банку», спричинивши майнову шкоду потерпілій ОСОБА_8 на суму 1000 грн.
Також, 25.09.2017 року близько 15.00 год. ОСОБА_4 , перебував за адресою АДРЕСА_3 . Знаходячись за вказаною адресою, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 ,. проник в квартиру АДРЕСА_4 , розташовану за вищевказаною адресою, яка належить ОСОБА_7 , де помітив жіночу сумку, яка належала раніше не знайомій йому ОСОБА_8 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав гаманець, в якому знаходилась кредитна картка на імя потерпілої ОСОБА_8 ..
Крім того, 25.09.2017 року близько 15.00 год. ОСОБА_4 , перебував за адресою АДРЕСА_3 . Знаходячись за вказаною адресою, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 ,. проник в квартиру АДРЕСА_4 , розташовану за вищевказаною адресою, яка належить ОСОБА_7 , де помітив жіночу сумку, яка належала раніше не знайомій йому ОСОБА_8 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав гаманець в якому знаходилась кредитна картка на імя потерпілої ОСОБА_8 , з якої згодом викрав грошові кошти в сумі 16000 грн., чим спричинив їй майнову шкоду на суму 16 000 грн.
Крім того, 28.10.2017 року перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_5 , близько 16.00 год. ОСОБА_4 знайшов гаманець, в якому знаходилися ключі від квартири. ОСОБА_4 зрозумів, що гаманець, який він знайшов, належить одному з двох чоловіків, які щойно вийшли з кафе. Таким чином, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 прослідкував за чоловіками з метою дізнатися точну адресу квартири та здійснити крадіжку. 28.10.2017 близько 23.00 години ОСОБА_4 , маючи при собі ключі власника квартири, незаконно проник у квартиру ОСОБА_9 , розташовану за адресою: АДРЕСА_6 . Знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з квартири плазмовий телевізор «LG» моделі «42PJ250» вартістю 4200 грн., та праску «Technika» модель «ТК-1168» вартістю 55 грн. Після скоєння даного правопорушення ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток ОСОБА_9 на загальну суму 4255 грн.
Крім того, 31.10.2017 року близько 16.00 год. ОСОБА_4 , перебував в приміщені магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованому за адресою АДРЕСА_7 , де в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з картонового ящику, що знаходився на прилавку, грошові кошти в сумі 3000 грн., які належали потерпілій ОСОБА_10 , чим спричинив їй майнову шкоду на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочини при зазначених обставинах. Щиросердно розкаюється у скоєному ним злочинах.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднане з проникненням у житло; за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто таємне викрадення офіційного документу.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_4 винним за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; за ч.1 ст. 357 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 приєднати до покарання, призначеного за новим вироком частину покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2017 року та остаточно призначити 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд призначити найменш суворе покарання, оскільки визнав себе винним та каявся у скоєних злочинах. Визнав цивільний позов ОСОБА_8 в частині матеріальної шкоди та витрат по відшкодуванню на надання правової допомоги в повному обсязі.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особи обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочини невеликої, середньої тяжкості та тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він з середньо-технічною освітою, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 16.01.2017 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України 2 роки іспитового строку. Має не зняту та не погашену в законному порядку судимість за скоєння корисливого злочину, на шлях виправлення не став і вчинив однорідне кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує положення ст. 69-1 КК України.

Із врахуванням викладеного та в зв`язку зі скоєнням кримінального правопорушення у період іспитового строку, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

Захід забезпечення кримінального провадження залишити незмінним у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 обчислювати з фактичного затримання його співробітниками поліції, а саме з 03 листопада 2017 року, що підтверджується протоколом № 115/86 від 03.11.2017 року та ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.11.2017 року.
По справі є судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи за № 5043 від 14.11.2017 року у розмірі 395 грн. 48 коп. і суд вважає за необхідне стягнути їх з підсудного.

По справі заявлений цивільний позов ОСОБА_8 , в якому просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальну шкоду у сумі 17 000 грн. та витрати по наданню їй правової допомоги у сумі 600 грн., а також моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Відповідно до ст.23 ЦК України, цивільний позивач має право звернутися у порядку цивільного судочинства з позовом про відшкодування моральної (немайнової шкоди), завданої їй злочином за наявності доказів, що підтвердять факт завдання даної шкоди.
Згідно з ч.3,4 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром його відшкодування.
Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 р. № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) (далі - постанова Пленуму від 31.03.1995) роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.
У п.9 постанови Пленуму від 31.03.1995 роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
З огляду на визнання позову обвинуваченим частково, а також недоведеністю спричинення моральної шкоди, а також причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням обвинуваченого, суд вважає за необхідне задовольнити його частково, а саме в частині стягнення з підсудного матеріальної шкоди в розмірі 17 000 грн та витрат по наданню їй правової допомоги у сумі 600 грн. В іншій частині позову відмовити та роз`яснити цивільному позивачу ОСОБА_8 про її право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з наданням доказів про моральну шкоду, яку вона понесла в зв`язку з протиправними діями ОСОБА_4 та причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_4 винним за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення призначених покарань, призначити к відбуттю ОСОБА_4 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України з урахуванням вироку Київським районним судом м. Харкова від 16.01.2017 року приєднати невідбуту частину покарання в вигляді 2 (двох) місяців та остаточно визначити до покарання ОСОБА_4 4 (чотири) роки 2 місяця позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 обчислювати з фактичного затримання його співробітниками поліції, а саме з 03 листопада 2017 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи за № 5043 від 14.11.2017 року у розмірі 395 грн. 48 коп. на користь держави. Код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, одержувач платежу: Держава

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України, а саме: плазмовий телевізор «LG» моделі «42PJ250», та праску «Technika» модель «ТК-1168», які згідно зберігальної розписки повернуті потерпілій ОСОБА_11 ; грошові кошти у розмірі 328 грн. які згідно зберігальної розписки повернуті ОСОБА_5 вважати повернутими потерпілим.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 матеріальну шкоду у сумі 17 000 грн. та витрати по наданню правової допомоги у сумі 600 грн. на користь ОСОБА_8 , мешкає за адресою: АДРЕСА_8 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1