УХВАЛА
27 квітня 2018 року м. Київ
Суддя Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 розглянувши клопотання захисника ОСОБА_2 про передачу справи за її заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 22 березня 2001 року щодо засудженого ОСОБА_3 на розгляд Великої Палати Верховного Суду,
встановив:
Вироком Київського обласного суду від 21 грудня 2000 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених пунктами «а», «г», «ж», «і» ст. 93, ч. 3 ст. 142 Кримінального кодексу 1960 року та засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю.
Ухвалою Верховного Суду України від 22 березня 2001 року вказаний вирок залишено без зміни.
На даний час ОСОБА_3 відбуває покарання в Житомирській установі з виконання покарань № 8.
30 жовтня 2017 року адвокатом ОСОБА_2 укладено угоду про надання правової допомоги засудженому ОСОБА_3 з метою захисту його прав та інтересів.
Ухвалою судді Верховного Суду (далі-Суд) від 12 березня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 22 березня 2001 року щодо ОСОБА_3 .
У своєму клопотанні захисник обґрунтовує необхідність передачі справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду неоднозначністю позиції касаційного суду при вирішенні питання про визначення процесуального строку на подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Зокрема, вказує на те, що ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2014 року (Справа № 5-619км 13) та від 30 жовтня 2014 року (Справа № 5-3524км 14) визначено, що у разі подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами захисником, встановлений ч. 1 ст. 461 Кримінальним процесуальним кодексом (далі-КПК) процесуальний строк має обраховуватися щодо цього захисника.
У той же час, ухвалами Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 грудня 2017 року (номер справи невідомий) та від 27 грудня 2017 року (Справа № 1-83/2000) визначено, що вказаний процесуальний строк необхідно обраховувати щодо засудженого, хоча в його інтересах із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами звернувся захисник.
На думку захисника ОСОБА_2 , таке неоднакове застосування за одних і тих самих обставин положень ч. 1 ст. 461 КПК судом касаційної інстанції призводить до правової нерівності та непередбачуваності закону, унеможливлюючи ефективний захист конституційних прав засудженого та перешкоджає виправленню судових помилок.
Враховуючи наведене вважає, що вказана справа містить виключно правову проблему, а тому з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики її слід передати на розгляд до Великої Палати Верховного Суду в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 434-1 та частинами 1, 4 ст. 434-2 КПК.
Перевіривши матеріали провадження та наведені захисником доводи вважаю, що підстав для задоволення клопотання немає з огляду на таке.
Відповідно до ч. 5 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключно правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
У своєму клопотанні захисник ОСОБА_2 стверджуючи про різну практику касаційного суду у вирішенні питання про поновлення пропущеного строку на подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами посилається на рішення Верховного Суду від 22 та 27 грудня 2017 року, та рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2014 року та від 30 жовтня 2014 року.
Однак із обґрунтованістю цих доводів захисника погодитись не можна.
Так, із змісту ухвал Верховного Суду від 22 та 27 грудня 2017 року вбачається, що відмовляючи у задоволенні клопотань захисників про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами Суд виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 464 КПК заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано особою протягом трьох місяців з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про ці обставини. За висновком Суду укладення засудженим угоди з новим захисником не скасовує попередні процесуальні дії та рішення і не є підставою для вчинення нових, а тому поява нового захисника не може вважатися поважною причиною для поновлення пропущеного строку.
Водночас, із змісту ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2014 року та від 30 жовтня 2014 року вбачається, що наведені в них висновки стосуються лише істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допущених судом апеляційної інстанції при розгляді заяви захисника про поновлення пропущеного строку, в зв`язку з чим судові рішення у справі були скасовані, і не містять жодних посилань про необхідність обчислення цього строку з прив`язкою до особи захисника.
Таким чином, захисником ОСОБА_2 у клопотанні не наведено переконливих доводів й не надано доказів, які би свідчили про неоднозначність позиції та різну судову практику суду касаційної інстанції у визначенні процесуальних строків, передбачених ч. 1 ст. 461 КПК, а отже немає й підстав стверджувати про наявність правової проблеми у даному питанні.
Враховуючи наведене підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду не вбачається, а тому у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 441, п. 16 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК ( в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року),

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 про передачу справи за її заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 22 березня 2001 року щодо засудженого ОСОБА_3 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1