Дата документу Справа № 318/863/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 318/863/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/1167/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянула 06 серпня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» адвоката ОСОБА_8 на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верхній Рогачик Херсонської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Встановлені вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року обставини:
29 вересня 2016 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Т-0804 «Кам`янка-Дніпровська-Велика Лепетиха-Каховка» у бік м. Кам`янка-Дніпровська в межах населеного пункту з мінімально можливою швидкістю 75.2-78.5 км/год., яка перевищувала дозволену, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, (далі ПДР), 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним, і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.», 12.9 «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил», не впевнився в безпеці та змінив напрямок свого руху, виїхавши на зустрічну для себе смугу руху.
В цей же час, у зустрічному водієві ОСОБА_9 напрямку, здійснював дорожній рух водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Водій ОСОБА_9 , маючи об`єктивну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання ним вимог п. 10.1 ПДР, не впевнився в безпеці, виїхав на смугу руху водія ОСОБА_10 , та в районі будівлі АДРЕСА_2 , допустив зіткнення транспортних засобів, в наслідок якого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження з якими їх було доставлено до медичного закладу. 14.10.2016 у КУ «Запорізька обласна дитяча клінічна лікарня» настала смерть ОСОБА_12 .

Вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року:
ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.
На підставі ст. 1 п. В Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання.
Стягнуто з СК «Універсальна» на користь ОСОБА_10 64064 (шістдесят чотири тисячі шістдесят чотири) грн. 32 коп.
Стягнуто з СК «Універсальна» на користь ОСОБА_11 96542 (дев`яносто шість тисяч п`ятсот сорок дві) грн. 32 коп.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» адвокат ОСОБА_8 вказує на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного вироку в частині вирішення цивільних позовів через порушення норм права. Вказує, що суд першої інстанції порушив норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки недотримання потерпілими особами процедури отримання страхової виплати є перевищенням меж здійснення їх цивільних прав. Зазначає, що на даний час позивачі не виконали дій, визначених законом для здійснення свого права, а тому не мають правових підстав для отримання страхової виплати. Також вказує, що стягуючи з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_10 вартість непоправно пошкодженого автомобіля в сумі 23 000 грн., суд не звернув уваги, що матеріали справи будь-яких документів, які б підтверджували розмір заподіяного збитку, не містять. Також суд безпідставно стягнув з ПАТ «СК «Універсальна» транспортні витрати (затрати на бензин) в сумі 1064,32 грн., понесення яких ОСОБА_10 обґрунтовував поїздками до правоохоронних органів та медичних закладів, оскільки відшкодування таких витрат Страховиком не передбачено Законом. Крім того, зазначає про відсутність належних доказів на підтвердження витрат на лікування ОСОБА_10 в розмірі 20 000 грн. та витрати на лікування ОСОБА_11 23 478,32 грн,, а саме документів медичних закладів із встановленим діагнозом та лікарськими призначеннями, а з документів, які містяться в матеріалах справи не вбачається причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та понесеними витратами. Також, посилаючись на положення п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», апелянт не погоджується зі стягнутою сумою моральної шкоди, вказує, що загальний розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю малолітнього ОСОБА_12 , складає 17 400 грн. (1450 грн. х 12) та підлягає виплаті рівними частинами на користь осіб, зазначених у ст. 27 Закону. Просить вирок змінити в частині, що стосується вирішення цивільних позовів, відмовивши в задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ПАТ «СК «Універсальна» в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вказують, що вирок суду від 15.02.2018 року потрібно залишити в силі, стягнувши з ПАТ «СК «Універсальна» на користь потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визначені судом суми матеріального та морального відшкодування.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, захисника та прокурора, які висловили заперечення вимогам апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Оскаржуване судове рішення, реалізуючи вимоги процесуального закону, переглядалось у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, у межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення за обставин вказаних у вироку в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Стосовно доводів представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна»адвоката ОСОБА_8 в частині вирішених цивільних позовів щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди то, ці вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та цивільних позовів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 23-27, а.с. 60-51, а.с. 89-97) підставою для звернення потерпілих із позовом стало заподіяння останнім матеріальної та моральної шкоди, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка стала предметом перевірки у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Так оскаржуваним вироком, позовні вимоги потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про стягнення шкоди задоволено частково, зокрема, стягнуто матеріальну та моральну шкоду з ПАТ СК «Універсальна» на користь ОСОБА_10 в розмірі 64064,32 грн., та на користь ОСОБА_11 в розмірі 96542,32 грн.

Відповідо до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Вищенаведені вимоги судом дотримані не були, оскільки у оскаржуваному вироку взагалі відсутнє обґрунтування стягнутої матеріальної шкоди з ПАТ СК «Універсальна» на користь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Крім того, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно положень ст. 26-1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілому, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю.
Однак, суд першої інстанції, розв`язуючи питання позовів і в частині стягнення моральної шкоди з ПАТ СК «Універсальна» на користьпотерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , в порушення вищезазначеної норми закону, не встановив суму страхових виплат, не обґрунтував розмір стягнутої з ПАТ СК «Універсальна» на користьпотерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 моральної шкоди, не навів відповідних розрахунків стягнутих сум.
Отже, без належного аргументування стягнутих сум, вирок суду у даній частині носить формальний характер, що суперечить положенню ст. 370 КПК України як обов`язкових вимог обґрунтованості і вмотивованості судового рішення.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку в цій частині, колегія суддів виходить із положень ч. 6 ст. 9 КПК України, якою встановлено, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України, якими в даному випадку є передбачені п.п. 2, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України - законність, забезпечення змагальності сторін.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються кримінальним процесуальним законом України, оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної і матеріальної шкоди підлягає скасуванню з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, що передбачає часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року відносно ОСОБА_9 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, в частині стягнення шкоди з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 скасувати, призначити новий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства в тому ж суді.
В іншій частині вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4