1Справа № 335/5870/18 1-кс/335/3952/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має вищу освіту, не одружений, перебуває на посаді дільничного офіцера поліції Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 04.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді дільничного офіцера поліції Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, часі та місці, незаконно умисно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи психотропну речовину метамфетамін, з метою її подальшого збуту.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут психотропної речовини метамфетаміну, ОСОБА_5 09.05.2018 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи у м. Запоріжжя по вулиці Перспективній поблизу адміністративного приміщення Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області отримав від ОСОБА_6 з метою подальшого збуту, психотропну речовину метамфетамін.

Продовжуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконний збут психотропної речовини метамфетаміну, ОСОБА_5 , перебуваючи 09.05.2018 року, приблизно о 15 годині 45 хвилин у м. Запоріжжя по вул. Перспективній поблизу адміністративного приміщення Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , достовірно знаючи, в силу займаної посади, про властивості психотропних речовин та про заборону їх вільного обігу, незаконно збув ОСОБА_7 психотропну речовину - метамфетамін.

Після цього придбана у ОСОБА_5 психотропна речовина метамфетамін, добровільно видана ОСОБА_7 працівникам правоохоронних органів.

Відповідно до висновку експерта №7-939 від 21.05.2018, проведеного Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, видана ОСОБА_7 речовина є психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,1462 г (в перерахунку на основу) та масою 0,0172 г (в перерахунку на основу).

25.05.2018 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити нове кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просить його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, просили у задоволенні клопотання відмовити.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 04.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

24.05.2018 року о 13 годині 55 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України, 25.05.2018 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 26.05.2018 року, під час розгляду клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, визнано незаконним затримання ОСОБА_5 , починаючи з 13 години 55 хвилин 25.05.2018 року, та ОСОБА_5 звільнено з-під варти у залі суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з наявних в наданих слідчому судді матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Доводи сторони захисту в цій частині щодо необґрунтованості підозри слідчий суддя не бере до уваги, оскільки на даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду, а матеріали клопотання містять достатньо даних для висновку про причетність ОСОБА_5 до скоєння вказаного злочину.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішені «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого. Наявність ризиків, в тому числі, обґрунтовано можливістю використання підозрюваним службового становища для вчинення дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, та дані про особу підозрюваного, який має вищу освіту, не одружений, перебуває на посаді дільничного офіцера поліції Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, дітей на утриманні не має, має постійне місце проживання, раніше не засуджений.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.

Слідчий суддя, вирішуючи клопотання, враховує обставини, встановлені в ході розгляду клопотання, які підтверджуються наданими доказами, зокрема дані, які характеризують підозрюваного, а також ступінь його участі у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

Так, в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 стороною захисту надано достатньо доводів про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні.

Виходячи з загальних принципів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судовим органам не надається вибору між тим, щоб „притягнути звинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду. До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає перед усім у забезпеченні „умовного звільнення, якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим. Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою ( рішення у справі „Ідалов проти Росії).

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення його явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на „розгляд судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, а й передбачає, що „звільнення може бути обумовлено гарантіями з`явитися на судове засідання.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Летельє проти Франції, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу. За виняткових обставин цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є достатні підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути „формою очікування обвинувального вироку.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, враховуючи дані про особу підозрюваного, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає не доведеним, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, що виключає застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та приходить до висновку про наявність підстав для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати своє житло цілодобово, та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід як домашній арешт, на переконання слідчого судді, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді. Застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя вважає недоцільним.

Визначаючи коло обов`язків, які слід покласти на підозрюваного, з урахуванням умов цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає необхідним та достатнім покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали кримінального провадження, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 219 КПК України, з урахування часу, протягом якого ОСОБА_5 був затриманий, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, до 22.07.2018 року.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 22.07.2018 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали кримінального провадження, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду ;

- утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк дії даної ухвали слідчого судді строком до 22.07.2018 року включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1