В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0015470 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Зугдіді, Республіки Грузії, грузина, громадянина Грузії, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, без постійного місця реєстрації в Україні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.04.2011 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч.1 ст.185 КК України до 3 місяців 2 днів арешту;

-29.12.2011 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;

-18.01.2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-27.03.2012 року Бородянським районним судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 13.12.2013 року Піщанської ВК №59 Вінницької області по відбуттю строку покарання;

-17.08.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

-16.01.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, 71 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 10.11.2014 року приблизно о 15 годині 20 хвилин разом з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, перебували поблизу житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , де помітили припаркований автомобіль «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 . Підійшовши до вказаного автомобіля ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, помітили, що на сидінні в салоні перебуває сумка з особистими речами потерпілого ОСОБА_5 . Помітивши відсутність водія в салоні автомобіля у ОСОБА_3 та особи, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення, діючи за чітким розподілом ролей, по заздалегідь оговореному плану, ОСОБА_3 підійшов до потерпілого ОСОБА_5 , який в той момент знаходився позаду автомобіля, та з метою відволікання його уваги, а також з метою попередження свого спільника, в разі виникнення будь-якої небезпеки, спілкувався з потерпілим ОСОБА_5 . В свою чергу особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спілкується з ОСОБА_3 та не звертає на нього увагу, підійшов до водійських дверей автомобіля «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , непомітно для ОСОБА_5 , відчинив двері та таємно викрав з сидіння сумку, що належить ОСОБА_5 , в якій знаходились грошові кошти в сумі 1 111,00 гривень, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , що не має матеріальної цінності, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що не має матеріальної цінності, страховий поліс автомобіля «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , що не має матеріальної цінності, банківські кредитні картки, що не мають матеріальної цінності, окуляри в футлярі, вартістю 50 гривень, а всього майна на загальну суму 1 161,00 гривня. В подальшому особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, утримуючи при собі сумку з особистим майном потерпілого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 10.11.2014 року приблизно о 15 годині 20 хвилин, він разом зі своїм знайомим, перебували за адресою: м. Київ, вул. Р. Окіпної, 8-А, де помітили припаркований автомобіль «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , коли підійшли до нього, то побачили, що в салоні автомобіля лежить сумка з особистими речами, а водій знаходиться позаду автомобіля. Після чого, він підійшов до потерпілого та почав його відволікати розмовою, а його знайомий ОСОБА_6 , підійшов до водійських дверей автомобіля непомітно для ОСОБА_5 , відчинив двері та повторно таємно викрав з сидіння сумку, всередині якої знаходились грошові кошти в розмірі 1 111,00 гривень, документи та особисті речі.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечував проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна /крадіжка/, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем відбування покарання характеризується з негативної сторони, раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, та застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді застави.

Після набрання законної сили вироком суду, грошові кошти, внесені в якості застави за ОСОБА_3 , в розмірі 24 360 /двадцять чотири тисячі триста шістдесят тисячі/ гривень 00 копійок, повернути заставодавцю.

Речові докази у кримінальному провадженні: грошові кошти в сумі 1 111,00 гривень купюрами: 4 купюри номіналом по 200 гривень, 2 купюри номіналом по 100 гривень, 2 купюри номіналом по 50 гривень, 1 купюра номіналом по 10 гривень, 1 купюра номіналом по 1 гривні; футляр від окулярів, золотистого кольору з окулярами; ключ від квартири, ручку; записну книжку; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , виданий Рубіжанським МВ УМВС України в Луганській області 14.06.2000 року, кредитні картки «Приватбанк», «Юнікредіт банк», на ім`я ОСОБА_5 ; дисконтну картку АЗС «Бром», посвідчення водія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 ; талон до посвідчення водія, на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 ; поліс загальнообов`язкового страхування АІ/1640615, гарантійний талон від акумулятора - залишити у володінні власника ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя