ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/39/18 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 347 КК України, на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000812 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000812 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 347 КК України, та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 10.11.2018 року без визначення застави.
Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не вбачав підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
З таким рішенням слідчого судді не погодився захисник підозрюваного та подав апеляційну скаргу, яку доповнив, та просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2018 року скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту чи заставу в розмірі 140960 гривень; просить допитати свідків та дослідити записи з камер відеоспостереження. Апелянт посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що матеріали клопотання не містять доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів. Вказує, що ОСОБА_10 раніше не судимий, одружений, має двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, займає посаду заступника директора ПП «Стройсіті», є громадським активістом, був учасником АТО, має нагороди та відзнаки, приймає участь у слідчих діях, надає пояснення. Вважає, що зміст повідомлення про підозру та текст клопотання не містять відомостей про вчинення особисто ОСОБА_10 дій, що йому інкримінуються, тому на його думку за таких обставин слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави. Події, зазначені у протоколі затримання мали місце 11.09.2018 року о 13.15, ОСОБА_10 був затриманий лише 12.09.2018 року о 14.00, а протокол затримання взагалі складений о 19.45 годині, тому вважає, що такі дії правоохоронних органів суперечать діючому КПК України. Зазначає, що в ухвалі слідчим суддею невірно вказано, що подія відбулася 12.09.2018 року, та вказує, що . ОСОБА_10 не підозрюється у вчиненні активних дій, оскільки слідчий вважає, що він організував прибуття 08.09.2018 року осіб, перелічених у повідомленні про підозру. При цьому прокурор та слідчий прямо заявили, що ОСОБА_10 не знаходився на місці подій. Зібрані стороною захисту докази свідчать про відсутність ОСОБА_10 на місці вказаних подій, що підтверджують свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , записи з камер відеоспостереження, які зафіксували ОСОБА_10 у спортивному клубі «Кінг» та в нього вдома. Однак, слідчим суддею було відхилено клопотання сторони захисту про допит свідків та огляд цих відеозаписів., що на думку апелянта вказує на неповноту судового розгляду. На підставі цього вважає, що підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України є необгрунтованою. Щодо повідомлення про підозру в участі в подіях 19.12.2015 року, захисник зазначає, що допитані свідки вказали, що особи, які кидали предмети в домоволодіння були в балаклавах, що робить неможливим їх впізнання. Потерпілий ОСОБА_13 прямо вказав, що тілесні ушкодження йому нанесли невідомі особи в балаклавах. Звіти про причину пожежі 19.12.2015 року суперечать викладеним у повідомленні про підозру відомостям про знищення майна шляхом підпалу, тому повідомлення про підозру на думку апелянта є безпідставним. Автор апеляційної скарги зазначає, що підозрюваний 12.09.2018 року добровільно прибув до слідчого, де був допитаний в якості свідка по іншому кримінальному провадженню. З огляду на викладене вище та недоведеність жодного ризику, апелянт вважає незаконним застосування до підозрюваного тримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційної скарги. В провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000812, відомості за яким були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 206-2, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 347 КК України. 12.09.2018 року ОСОБА_10 був затриманий та 13.09.2018 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 347 КК України та ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали клопотання, надані суду, на переконання судової колегії підтверджують участь ОСОБА_10 у подіях, що мали місце 19.12.2015 року, з приводу яких йому повідомлено про підозру. Зокрема, свідок ОСОБА_14 пояснив, що після перегляду відеозаписів з камер зовнішнього відеоспостереження та відеозаписів в мережі Інтернет він впізнав на них ОСОБА_15 , який керував погромом його будинку. (а.с. 231-234) Зі змісту протоколу допиту потерпілого ОСОБА_13 від 12.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_16 , якого потерпілий потім впізнав з мережі Інтернет, закликав інших йти до дому до співробітників поліції та громити їх будинки. (а.с. 238-240) Допитаний 13.09.2018 року потерпілий ОСОБА_17 також пояснив, що старшим серед мітингувальників 19.12.2015 року був ОСОБА_16 , який, як потім потерпілий встановив із відеозаписів, перебуваючи біля його будинку керував погромом будинку потерпілого. (а.с. 241-242) Вказане ОСОБА_17 13.09.2018 року підтвердила його дружина (а.с. 243-244) Зі змісту протоколу допиту потерпілої ОСОБА_18 вбачається, що внаслідок дій мітингуючих, які були біля її будинку, було пошкоджено майно 19.12.2015 року. (а.с. 177-179) Надані апеляційному суду стороною захисту копії протоколів допиту ОСОБА_14 від 24.12.2015 року, ОСОБА_17 від 24.12.2015 року та ОСОБА_13 від 05.02.2016 року не спростовують повідомлених ними 12 та 13 вересня 2018 року обставин.
Крім того, допитаний свідок ОСОБА_19 пояснив про обставини 08.09.2018 року та про роль ОСОБА_15 , який приїхав на лани ГП «Благодатне» з метою збору урожаю, при цьому на полі знаходилося близько 150 невідомих молодих людей, ОСОБА_16 давав команду цим особам збирати врожай. ОСОБА_19 також повідомив, що коли він приїхав до зернового елеватора ФХ « ОСОБА_20 », дізнався, що елеватор захоплений невідомими людьми під головуванням саме ОСОБА_15 (а.с. 140-144)
Таким чином, наведене вище не спростовує правильність висновку слідчого судді про причетність ОСОБА_10 до подій, про участь в яких йому повідомлено про підозру. Крім того, апеляційний суд відмічає, що на даний час в повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, йдеться не про безпосередню участь ОСОБА_10 в подіях 11.09.2018 року, а саме про те, що він забезпечив прибуття вказаних у повідомленні про підозру осіб до комплексу «Зерновий елеватор», та які в подальшому узгоджено з ОСОБА_10 вчинили хуліганські дії, застосовуючи зброю, в результаті чого кільком особам були спричинені тілесні ушкодження.
Апеляційний суд вважає хибними твердження сторони захисту щодо безпідставного невизначення слідчим суддею відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України застави, оскільки відповідно до змісту повідомлення про підозру ОСОБА_10 як за ч. 2 ст. 347 КК України так і за ч. 4 ст. 296 КПК України, він підозрюється у вчиненні в групі з іншими особами спільних дій, які пов`язані з застосуванням насильства, і в результаті яких були спричинені тілесні ушкодження.
Враховуючи, що пояснення свідків, що наведені вище, на час апеляційного розгляду не спростовані, колегія суддів не вбачає підстав вважати необгрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_10 , а те, що станом на 11.09.2018 року не було встановлено факту його перебування в с. Занки Зміївського району Харківської області не спростовує обґрунтованість повідомленої підозри з огляду на зазначене вище.
Колегія суддів не вбачає підстав вважати необґрунтованим висновок слідчого судді щодо з існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким, він є уродженцем іншої держави, його рідний батько проживає в Російській Федерації, враховуючи, що через значний резонанс подій, не виключається можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, а посилання захисника, що ОСОБА_10 12.09.2018 року самостійно прибув до правоохоронного органу заслуговує на увагу та зменшує ймовірність настання цього ризику, але не виключає взагалі його наявності, враховуючи тяжкість можливого покарання, та роль ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, в яких він підозрюється.
Так як свідки у кримінальному провадженні надали пояснення щодо участі ОСОБА_10 в подіях 19.12.2015 року та про його причетність хуліганських дій протягом 08-11.09.2018 року, апеляційний суд вважає небезпідставним посилання на ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим колегія суддів вважає, що наявність передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику стороною обвинувачення не доведена, оскільки у клопотанні не конкретизовано, які документи чи речі, що необхідні для кримінального провадження, може знищити ОСОБА_10 . Але ця обставина не спростовує необхідності в даному конкретному випадку застосування на даній стадії до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою приймаючи до уваги наведені вище обставини.
Небезпідставним вважає судова колегія посилання захисників на неправильне відображення у повідомленні про підозру, клопотанні про застосування запобіжного заходу та судовій ухвалі дати народження підозрюваного (замість 28 вересня - 26 вересня), та помилкової дати повідомлення йому про підозру за ч. 4 ст. 296 КК України в ухвалі слідчого судді замість 13.09.2018 року (а.с.251). Разом з цим ці обставини не впливають на правильність остаточного рішення слідчого судді, та ці неточності можуть бути усунені в ході провадження шляхом постановлення відповідних процесуальних документів.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: