Номер провадження 11-кп/775/694/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду Донецької області в режимі відео конференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2018 року у кримінальному провадженні внесеному в № 0001956 від 28 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2018 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов`янська Донецької області, громадянина України, який не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, з середньою освітою, раніше судимого:

1. 24 березня 2010 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

2. 19 січня 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 26.12.2012 року умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 10 місяців 18 днів;

3. 01 квітня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений умовно-достроково 22.08.2016 року, не відбутий строк покарання 10 місяців 18 днів;

4. 20 квітня 2017 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчинені злочинів передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України та призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Згідно вироку суду, 27.07.2017 року близько 16 год. 401 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля під`їзду № 1 багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_7 .

Здійснюючи свій протиправний умисел, 27.07.2017 року близько 16.40 годин, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи особою раніше судимою за корисливі злочини та маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, знаходячись біля під`їзду № 1 багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, попросив ОСОБА_7 надати велосипед чорного кольору зі вставками на рамі оранжевого, блакитного і білого кольорів «Fort», який належить останньому, вартістю 3300,00 грн. Судновський, не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_6 , погодився і передав останньому вказаний велосипед.

Після цього, ОСОБА_6 , не бажаючи повертати велосипед, скориставшись довірою ОСОБА_7 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши при цьому потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3300,00 грн.

Крім того, 28.07.2017 року близько 17.30 год. ОСОБА_6 знаходився біля під`їзду № 4 багатоповерхового будинку № 59 по вул. Торській м. Слов`янська Донецької області, де побачив дитячий велосипед синього кольору. В цей час, на цьому місці у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 .

Здійснюючи свій протиправний умисел, 28.07.2017 року, близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_6 , будучи особою раніше судимою за корисливі злочини та маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, знаходячись біля під`їзду № 4 багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме дитячий велосипед синього кольору, на сидінні якого зображений вогонь і напис «World cup» «classic bicyclesaddle», вартістю 1000,00 грн., узявши його за кермо та швидким кроком пішов, та з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Умисними протиправними діями ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_10 була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 1000,00 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, просить пом`якшити покарання та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі. На обґрунтування своїх вимог вказує, що на теперішній час відбуває покарання у виді обмеження волі, за місцем відбування працевлаштований, характеризується позитивно. Зазначає, що став на шлях виправлення, щиро розкаявся, проте у разі відбування покарання у виді позбавлення волі він буде зовсім ізольований від суспільства та на нього будуть здійснювати негативний вплив особи, які там також відбувають покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який наполягав на задоволені скарги, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Колегія суддів вважає, що висновок суду стосовно доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження і ґрунтується на доказах, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України; дії ОСОБА_6 кваліфіковано вірно, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченої та тяжкості злочину, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65-68 КК України призначив покарання у межах, встановлених санкцією статтей Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, і відповідно до положень Загальної частини КК України взяв до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, характер і ступінь його тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, скарг від сусідів на нього не надходило, на обліку в Комунальній лікувально-профілактичній установі «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» та КЛПУ «Міський наркологічний диспансер» не перебуває, також судом враховано обставини, що пом`якшують покарання, повне визнання вини та щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях та обставину, що обтяжує покарання, вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.

Також судом першої інстанції прийнято до уваги, що відповідно до вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2017 року ОСОБА_6 був засуджений до 2 років 6 місяців обмеження волі, покарання за яким ОСОБА_6 відбуває в теперішній час.

Отже судом першої інстанції при призначені покарання враховані всі обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

У відповідності зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п.п. 21-22 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Частиною 4 ст. 71 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного покарання не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції призначив покарання у вигляді позбавлення волі близько до мінімальної межі санкцій інкримінованих кримінальних правопорушень із застосуванням положень передбачених ст. 71 КК України та остаточно призначив покарання, яке має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи думку потерпілих, які просили призначити покарання на розсуд суду, спосіб вчинених умисних злочинів, поведінку обвинуваченого, що передувала події злочинів, місце вчинення злочинів, усвідомлення обвинуваченим суспільно-небезпечного характеру своїх дій, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став, та вчинив новий злочин через незначний час після попереднього вироку, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення останньому покарання.

На думку колегії суддів призначене ОСОБА_6 покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, вирок суду вважає законним і обґрунтованим, а тому підстав для пом`якшення покарання та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: