Справа № 373/1791/18
УХВАЛА

11 жовтня 2018 року Слідчий суддя Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000543 від 15 серпня 2018 року та перевіривши надані матеріали клопотання, -

встановив:

15 серпня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відповідні відомості про те, що 15 серпня 2018 року невідомі особи займаються незаконною вирубкою лісу поблизу с.Вовчків Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення за ч.1 ст.246 КК України. Кримінальному провадженню було присвоєно № 0000543.

Під час огляду місця події 21.09.2018, який проводився на правій стороні автошляху із с.Гланишів до с.Вовчків Переяслав-Хмельницького району Київської області, де працівниками ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп» здійснювалася вирубка лісу, виявлено 13 спиляних дерев, які не мали спеціальних позначень, що могло б свідчити про законність їх відведення в рубку.

Крім того, в ході огляду було виявлено два вантажні автомобілі: марки «ЗИЛ», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , та марки «ЗИЛ», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , які зареєстровані за ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 )

Дані автомобілі були вилучені під час огляду місця події, що підтверджується протоколом тимчасового вилучення майна від 21.09.2018.

Будь-яких інших речей під час проведення огляду місця події вилучено не було.

Слідчий за погодженням з прокурором у передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України строки звернувся до суду з клопотанням про арешт вищезазначених автомобілів з метою збереження речових доказів, оскільки вказані речі містять сліди вчинення кримінального правопорушення та будуть використані як докази у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що оскільки не приймав участі в огляді місця події, не володіє інформацією щодо того, чи вилучалися спиляні дерева, які не мали маркування, де вони були виявлені ( на автомобілях марки «ЗИЛ», біля них, в іншому місці тощо), чи вилучалися інші речі, зокрема і інструменти для порубки дерев.

ОСОБА_5 , який є належним володільцем автомобілів, які були вилучені, показав суду, що 21.09.2018 він як водій одного з автомобілів, та ОСОБА_6 як водій другого автомобіля, будь-яких порубок дерев не здійснювали, приїхали забрати вже спиляні дерева на підставі укладеного договору із ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп». Під`їхавши до визначеного місця, до їх автомобілів повибігали якісь громадяни, які почали різати колеса та пошкоджувати автомобілі. Хто безпосередньо здійснював пиляння дерев, не знає. Крім автомобілів будь-яких інших речей чи об`єктів вилучено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 цієї статті КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення ч. 1 ст. 246 КК України, а саме незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.

З врахуванням кваліфікації даного кримінального правопорушення, відсутності відомостей про наявність дерев чи чагарників, які були незаконно вирубані, їх вилучення, відсутність будь-яких відомостей щодо наявності у вилучених автомобілях чи їх водіїв технічних засобів (інструментів) для вирубки дерев (пили, бензопили, сокири тощо), вважаю, що достатніх правових підстав для накладення арешту на автомобілі з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, клопотання не містить.

Відповідно до ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює повноваження щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За таких обставин, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України,
ухвалив:

В задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 14 год. 15 хв. 12.10.2018.

Слідчий суддя ОСОБА_1