Ухвала
Іменем України

13 серпня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-7895 ск 18
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДС за № 0000078,
встановив:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2017 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Вінниці, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 2 березня 2016 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 120 годин громадських робіт,
засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України на 6 місяців арешту.
На підставі ст. ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 2 березня 2016 року ОСОБА_4 остаточно призначено покарання 6 місяців 5 днів арешту.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11 травня 2018 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2017 року щодо ОСОБА_4 в частині призначеного йому покарання змінено.
Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 389 КК України на 5 місяців арешту та на підставі ст. ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 2 березня 2016 року остаточно призначено покарання 5 місяців 5 днів арешту.
В іншій частині вирок суду постановлено залишити без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_4 засуджений за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Злочин вчинено за наступних обставин.
2 березня 2016 року ОСОБА_4 засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт. В ході виконання вироку, ОСОБА_4 14 квітня 2016 року з`явився до Вінницького МВ КВІ УДПтС у Вінницькій області, де йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання. Також, ОСОБА_4 був попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, про що в цей же день він надав відповідну підписку. Крім того, ОСОБА_4 був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію та був попереджений про наслідки неявки на реєстрацію. Після чого ОСОБА_4 було надано направлення в МКП «Житлово-експлуатаційна контора №5», що по вул. Коцюбинського,11 в м. Вінниця для відбування покарання, де 14 квітня 2016 року МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 5» видано наказ про прийняття ОСОБА_4 на відпрацювання громадських робіт з 15 квітня 2016 року, з якими останній був ознайомлений.
Разом з тим, ОСОБА_4 , без поважних причин, в період часу з 26 по 29 квітня 2016 року, з 4 по 5 травня 2016 року, з 6 по 11 травня 2016 року, з 12 по 18 травня 2016 року, з 20 травня 2016 року, з 23 по 26 травня 2016 року, з 27 по 31 травня 2016 року, з 1 по 7 червня 2016 року, з 8 по 15 червня 2016 року, з 16 по 22 червня 2016 року, з 23 по 30 червня 2016 року, з 1 по 11 липня 2016 року, з 12 по 18 липня 2016 року, з 19 по 25 липня 2016 року, з 26 по 29 липня 2016 року, з 1 по 4 серпня 2016 року, з 5 по 11 серпня 2016 року, умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, а саме не з`являвся до МКП ЖЕК № 5 на відпрацювання, тим самим не виконував встановлені обов`язки та порушив порядок та умови відбування покарання. Згідно довідки Вінницького МВ КВІ УДПтС України у Вінницькій області, станом на 30 серпня 2016 року, ОСОБА_4 відпрацював 28 годин громадських робіт, залишилось відпрацювати 92 години громадських робіт.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування постановлених судових рішень та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд у суд першої інстанції. Вказує, що він відпрацьовував громадські роботи в період весни-літа 2016 року згідно графіку відпрацювань, в подальшому через важке матеріальне становище працював неофіційно на будівництві у м. Київ, про що попередив усно начальника МПК «ЖЕК №5».
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов наступного висновку .
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, посилається у касаційній скарзі засуджений, були належним чином перевірені судом апеляційної інстанції, який зазначив про відсутність порушень вимог КПК України при проведенні досудового слідства і розгляді справи в суді першої інстанції.
Тому, при перевірці доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом і викладених у вироку.
З судових рішень убачається, що суди першої і апеляційної інстанцій ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.
Як убачається з вироку, висновки суду про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України за викладених у вироку обставин, ґрунтуються на доказах, досліджених та належно оцінених в судовому засіданні.
Так, суд першої інстанції проаналізував показання ОСОБА_4 , який не заперечував, що не відпрацював громадські роботи, призначені вироком, однак зазначив, що у зв`язку з скрутним матеріальним становищем працював неофіційно на будівництві в м. Києві, про що усно попереджав начальника МПК «ЖЕК №5».
Досліджено судом і показання свідка ОСОБА_5 , яка пояснила, що в ході виконання вироку ОСОБА_6 було надано направлення для виконання вироку суду у виді громадських робіт. 14.04.2016 року йому було роз`яснено умови відпрацювання, графік відпрацювання та дні явки на реєстрацію до органу пробації. Останній мав відпрацьовувати громадські роботи в МКП «ЖЕК №5», проте на даний час відпрацьовано лише 28 годин, а не відпрацьовано 92 години. Крім того, ОСОБА_4 , не з`являється на реєстрацію до органу пробації з серпня 2016 року.
Взято до уваги і показання свідка ОСОБА_7 , яка повідомила, що на виконання вироку суду до них в квітні 2016 року з направленням з`явився ОСОБА_4 . Він відпрацював всього 28 годин та більше не з`являвся. Про неявку були складені доповідні та повідомлено орган пробації.
Також судом досліджено процесуальні докази у провадженні, згідно з якими ОСОБА_4 мав відробляти громадські роботи не більш як чотири години на день в МКП «ЖЕК №5», що підтверджується направленням інспектора від 14.04.2016 року, яке засуджений отримав 14.04.2016 року, наказ начальника МКП «ЖЕК №5» про відпрацювання кримінального покарання у вигляді громадських робіт №77 від 14.04.2016 року, згідно з яким ОСОБА_4 прийнято на відбування 120 годин громадських робіт тривалістю 4 години на день безоплатно згідно вироку суду та графіками відпрацювання, якими визначено дати відпрацювання, відповідну кількість годин та адресу, за якою слід відпрацьовувати громадські роботи, а також визначено вид самих робіт.
Правильно судом покладено в основу вироку і доповідні та акти перевірки, згідно з якими ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт не відбув, з 26.04.2016 року без поважних причин не виходив на відпрацювання громадських робіт.
Проаналізовано судом і довідку, згідно з якою станом на 31.08.2016 року, ОСОБА_4 , відпрацював 28 годин громадських робіт. Залишок невідпрацьованих громадських робіт складає 92 години.
За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 самовільно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, будь-якого дозволу йому на переривання відбування покарання орган КВІ не давав.
Враховуючи викладене, доводи скарги ОСОБА_4 про незаконність його засудження, спростовуються дослідженими доказами.
Доводи засудженого, які аналогічні доводам касації, належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З ухваленими судовими рішеннями колегія суддів касаційної інстанції погоджується, підстав для їх зміни чи скасування не вбачає.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.
Враховуючи зазначене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК Українислід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 травня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8