Провадження № 1-кс/761/9543/2018
У Х В А Л А
Іменем України
04 травня 2018 року
Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0001087 від 24.09.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що в провадженні СУ ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0001087 від 24.09.2015 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 30.03.2017 (справа № 761/10574/17) задоволено клопотання старшого слідчого ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 про арешт майна погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що арешт на вищевказану квартиру накладений необґрунтовано, а тому просить слідчого суддю його скасувати.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, що не перешкоджає розгляду.

Заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Отже, клопотання подано до належного суду.

З ухвали слідчого судді від 30.03.2017 року вбачається, що арешт на майно було накладено з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди та яким чином арештоване майно могло бути використане, як знаряддя вчинення злочину. Відтак, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів.

Так, у постанові слідчого про визнання квартири речовим доказом зазначається про незаконне позбавлення ПАТ "Укргазбанк" права вимоги за кредитними договорами ПАТ "АК "Укртранс", а не права власності на нерухоме майно, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається із викладених слідчим обставин вчинення кримінальних правопорушень, об`єктом злочинного посягання є інше майно, яке є відмінним від нерухомого майна, що належить ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Також, арештовану квартиру В. Шостаковська та ОСОБА_10 придбали за договором купівлі-продажу від 12.10.2015, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, згода на укладення якого була надана власником квартири ПАТ "АК "Укртранс". Покупцями згідно вказаного договору та додаткової угоди до нього було сплачено ринкову вартість за вказану квартиру у розмірі 4 343 000,00 (чотири мільйони триста сорок три тисячі) грн.

Тобто у слідчого судді наявні підстави вважати законним набуття права власності на арештовану квартиру.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Також не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено законність набуття права власності на квартири та невідповідність арештованої квартири вимогам ст. 98 КПК України

Отже, арешт накладено необґрунтовано, так як у справі відсутні обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. За змістом положень ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, зокрема у випадку, коли вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходом від них, а також майно, в яке було повністю або частково перетворено.

З огляду на п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що ОСОБА_5 має будь-яке відношення до розслідуваного кримінального провадження.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року, правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду особам, про майно яких йдеться у клопотанні, не повідомлено про підозру.

Отже, оскільки ОСОБА_5 не перебуває в статусі підозрюваного арешт майна такої особи є недопустимим.

Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України єдиною підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Таким чином, відсутня підстава для арешту майна, тому, враховуючи вищевикладене вважаю, що клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0001087 від 24.09.2015 року, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0001087 від 24.09.2015 року задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року по справі № 761/10574/17, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001087 від 24.09.2015 року, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1