Справа № 487/888/17
Провадження № 1-кп/487/78/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, українця, громадянина України, не одружений, з базовою середньою освітою, учня 9 класу ЗОШ №25, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

У середині жовтня 2016 року, більш точної дати в ході судового розгляду справи встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чого майна, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, ОСОБА_4 зі столу, розташованого в одній з кімнат квартири (спальні), шляхом вільного доступу, таємно заволодів електричним лобзиком марки «Forte JS 900 AQVP вартістю 700 грн., який належить ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 700 грн.

Крім того, у середині жовтня 2016 року, більш точної дати в ході судового розгляду справи встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чого майна, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, ОСОБА_4 зі столу, розташованого в одній з кімнат квартири (спальні), шляхом вільного доступу, таємно викрав шліфувальну машину марки «ПМШ-300» вартістю 700 грн., яка належить ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 700 грн.

Крім того, на початку листопада 2016 року, більш точної дати в ході судового розгляду справи встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чого майна, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, ОСОБА_4 із шафи, розташованої в приміщенні коридори квартири, шляхом вільного доступу, таємно викрав електричний будівельний фен марки «Інтерскол» 2000 Вт ФЭ-200 вартістю 500 грн., який належить ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 500 грн.

Крім того, у середині листопада 2016 року, більш точної дати в ході судового розгляду справи встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чого майна, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, ОСОБА_4 із шафи, розташованої в приміщенні коридори квартири, шляхом вільного доступу, таємно викрав шліфувальну кутову машину марки «AG-125 з документами вартістю 850 грн., яка належить ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 850 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

14.02.2017 року в данному кримінальному провадженню між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 та його законним представником ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до даної угоди потерпілий ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 та його законним представником ОСОБА_5 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, за ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту строком 15 діб, за ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту строком 20 діб, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворого, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 20 діб арешту. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України із звільненням ОСОБА_4 від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

В угоді про примирення зазначена дата її укладення та вона підписана сторонами.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, 2 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що угода укладена добровільно, він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 185 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який буде застосований до нього в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затверджені угоди про примирення.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 не заперечували проти затвердження угоди про примирення.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що угода укладена ним добровільно, йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, до обвинуваченого він претензій матеріального і морального характеру не має.

В судовому засіданні прокурор вважає можливим затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки вона відповідає вимогам закону.

Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, прогроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість укладення угоди про примирення між потеропілим і обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання, з урахуванням вимог ст. 60 та 101 КК України, за ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту строком 15 діб, за ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту строком 20 діб, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворого, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 20 діб арешту, із звільненням від відбуття покарання на підставі ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком та відповідно до ст. 76 КК України з покладенням на обов`язків.

Відповідно до роз`яснень п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно ч.3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом.

Отже, визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на ОСОБА_4 , якого звільнено від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, але не є підставою для відмови у затверджені угоди.

Таким чином, суд вважає, що з урахуванням ступені тяжкості вчинених злочинів, конкретних обставин їх вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. ст.. 75, 104 КК України строком на 1 рік, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 14.02.2017 року про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , його законним представником ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 і ч. 2 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 і ч. 2 ст. 185 КК України, за якими призначити йому покарання: за ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту строком 15 діб, за ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту строком 20 діб.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворого, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 20 діб арешту.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1