Справа № 306/1442/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25.06.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/104/2018 за апеляційними скаргами прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 10.10.2017.

Цим вироком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Ярехівка Диканського району Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , судимий 13.04.2017 за ч.1 ст. 122 КК на 2 роки позбавлення волі і звільнений від відбуття покарання на підставі ст.ст. 75 КК з іспитовим строком 1 рік, засуджений за ч.2 ст. 125 КК України на 1 рік обмеження волі, за ч.1 ст. 129 КК України на 1 рік 4 місяці обмеження волі, за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на 1 рік 4 місяці обмеження волі.

До цього покарання суд на підставі ст. 71 КК України частково приєднав невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Свалявського районного суду від 13.04.2017 і остаточно до відбуття визначив ОСОБА_6 2 (два) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 10.06.2017 приблизно о 21 годині, в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_2 вчинив сварку з ОСОБА_9 , під час якої приклав їй до шиї ножа та погрожував убивством, а далі умисно наніс їй декілька ударів ножем, якими спричинив легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В частині погрози вбивством суд кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст. 129 КК України, а в частині спричинення тілесних ушкоджень за ч.1 ст. 125 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок: виключити з його мотивувальної частини висновок про наявність у діях ОСОБА_6 рецидиву злочину, оскільки його ознак, передбачених у ст. 34 КК України: не знятої і не погашеної судимості за умисний злочин, в даному випадку немає.

Обвинувачений в апеляційній скарзі вказує, що потерпіла, його колишня дружина, в судовому засіданні його оговорила. Насправді ж він їй не погрожував, нікуди не тягнув, а саме вона накинулась на нього з ножем і отримала тілесні ушкодження під час їх боротьби. Сварка між ними виникла через його вимогу обмежити їх сина від впливу друзів - наркоманів. У судовому засіданні він намагався це пояснити, але суд його не почув, був, на його думку, упереджений, докази оцінив неправильно і засудив його незаконно. Окрім цього, йому не було роз`яснено право отримати допомогу захисника безкоштовно. З цих підстав просить вирок скасувати.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку, апеляційні вимоги і доводи апеляційних скарг, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 і у заперечення проти апеляційних вимог обвинуваченого; пояснення обвинуваченого на підтримання своїх апеляційних вимог; провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін і знаходить, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ухваленою 04.11.1950, яка набула чинності для України 11.09.1997, визначено, що кожна людина при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону, а також використовувати правову допомогу захисника на свій власний вибір або, якщо вона не має коштів для оплати правової допомоги захисника, одержувати таку допомогу безкоштовно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя.

Статтею 59 Конституції передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, отримати їх роз`яснення, правову допомогу захисника, в тому числі за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.

Статтею 345 КПК України встановлено правило повідомлення особам, які беруть участь у судовому розгляді, про права і обов`язки.

Згідно зі ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участі прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та інших учасників кримінального провадження, яких має викликати суд, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог ст.ст. 342 - 345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду і, в залежності від установленого, приймає одне з рішень, передбачених частиною 3 ст. 314 КПК України.

Процедура судового розгляду, встановлена параграфом 3 глави 28 КПК України, передбачає, що після ознайомлення обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у судовому розгляді з пам`яткою про їхні права та обов`язки головуючий з`ясовує, чи зрозумілі їм їх права та обов`язки і у разі необхідності роз`яснює їх (ч.2 ст. 345). Судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, якщо учасники судового провадження не заявили клопотання про оголошення обвинувального акта в повному обсязі (ч.2 ст. 347). Після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Відповідно до положень частин 2 і 3 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зазначені вимоги закону в цьому кримінальному провадженні не додержані.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 надійшов до Свалявського районного суду 06.07.2017 (а.п.8).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підготовче судове засідання в ньому відбулось 07.08.2017 без участі захисника. Відомостей про чітке, своєчасне і в установленому законом порядку повідомлення ОСОБА_6 про його права, передбачені ч. 3 ст. 42 КПК, в тому числі на безоплатну правову допомогу, в журналі судового засіданні та носії технічної інформації немає (а.п.16). Заява обвинуваченого про ознайомлення з правами не звільняла суд від обов`язку належним чином виконати вимоги ст. 345 КПК України.

В подальшому судовий розгляд відбувався також без участі захисника і без виконання в повному обсязі вимог ст. 345 - 349 КПК України (а.п. 27, 41-43).

Журнал судового засідання, носій інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії, містять дані про те, що ОСОБА_6 виявив бажання мати захисника (а.п.27), пізніше від нього відмовився, погодився на обмеження обсягу дослідження доказів, запропоноване прокурором (а.п.41-43). Але відомостей про те, чи заявляють учасники судового провадження клопотання про оголошення обвинувального акта в повному обсязі, чи роз`яснено обвинуваченому суть обвинувачення, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання, в них немає.

Які саме обставини обвинувачений не оспорював, чи правильно розумів їх зміст, чи була добровільною його позиція, головуючий не з`ясував, не роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а також не визначив відповідною ухвалою обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження. Окрім поверхневого допиту обвинуваченого, зміст якого також не дає можливості переконатися у добровільності та істинності його позиції щодо визнання чи невизнання зазначених в обвинувальному акті фактичних обставин справи та висунутих проти нього обвинувачень, суд обмежився тільки допитом потерпілої та дослідженням відомостей про особу обвинуваченого.

За таких обставин передбачені статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і статтею 59 Конституції права обвинуваченого на справедливий і відкритий судовий розгляд та використання правової допомоги захисника при захисті від обвинувачення належним чином забезпеченими ОСОБА_6 визнати не можна.

Пунктом 4 частини 2 статті 412 КПК України передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою. В даному випадку право обвинуваченого на справедливий судовий розгляд та використання правової допомоги захисника зазнало обмежень.

З наведених підстав Апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржений вирок вимогам законності не відповідає, а тому підлягає до скасування.

Якщо суд апеляційної інстанції встановив порушення, передбачені, зокрема, пунктом 4 частини 2 статті 412 КПК України, він, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 415 цього Кодексу, має скасувати вирок і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження ці порушення закону слід усунути, забезпечити додержання процесуальних прав обвинуваченого в повному обсязі, перевірити його доводи, викладені в апеляційній скарзі і ухвалити рішення, яке відповідало б вимогам ч.1 ст. 370 КПК України.

Клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 . Апеляційному суду не подано.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги задовольнити частково.

Вирок Свалявського районного суду від 10.10.2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в Свалявському районному суді.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: