КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 11 жовтня 2018 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Парафіївка Ічнянського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури ОСОБА_7 ,та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , в межах строку досудового розслідування на 60 днів, тобто до 19 жовтня 2018 року включно, без визначення розміру застави.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя прийняв до уваги, що надані стороною обвинувачення докази про причетність підозрюваного до злочину є вагомими, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, враховуючи, що заявлені прокурором ризики знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання, та прийшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а перебування підозрюваного під вартою буде виправданим за вказаних умов, і таким, що не порушуватиме принципу пропорційності, та не буде свавільним.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вказана ухвала суперечить вимогам чинного законодавства, висновки, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам.
Як вважає автор апеляційної скарги, слідчий суддя не виконав приписи КПК України, та постановив ухвалу про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 за відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та вагомих доказів про вчинення правопорушення, оскільки ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України, однак відповідно до матеріалів клопотання як про обрання запобіжного заходу, так і продовження строку його дії, стороною обвинувачення не надано жодного доказу, що внаслідок описаних у клопотанні обставин є загиблі особи.
Разом з тим, на думку захисника, жодної ознаки об`єктивної сторони злочину інкримінованого ОСОБА_5 , слідчим вказано не було, що підтверджує необґрунтованість кваліфікації злочину та пред`явленої підозри.
Крім того, як вважає захисник, суд першої інстанції не врахував, що підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 189 КК України, не можливо вважати обґрунтованою, з огляду на наявність підстав стверджувати, що потерпілий ОСОБА_10 навмисно обмовляє підозрюваного з метою отримання статусу біженця.
Також, захисник зазначає, що відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення не вносилися до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що свідчать матеріали долучені до клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, тобто фабула кримінального провадження, яке зареєстроване ще 31 травня 2017 року, і в рамках розслідування якого ОСОБА_5 повідомлено про підозру, не відповідає вимогам ст. 214 КПК України
Далі в апеляційній скарзі, захисник посилається на те, що прокурором не були доведені реальні можливості настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а вони лише перераховані у клопотанні, проте відсутні будь-які докази їх існування та, окрім того, не наведено жодних обставин, які б свідчили, що з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Додає адвокат і те, що при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчим суддею не враховано особу підозрюваного, а саме те, що він тривалий час одружений, родина ОСОБА_5 багатодітна, крім того, на утриманні ОСОБА_5 перебуває його батько, який потребує постійного нагляду. ОСОБА_5 раніше не судимий, йому не повідомлено про підозру у іншому кримінальному провадженні, має постійне місце роботи та проживання, характеризується виключно позитивно, в тому числі, постійно надавав допомогу бійцям АТО.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, та доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби Безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 23 січня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000029, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України.
23 червня 2018 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України.
24 червня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в організації готування до терористичного акту, тобто застосування зброї з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до загибелі людини, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком 60 днів, без визначення розміру застави.
Строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, що підтверджується постановою прокурора від 14 серпня 2018 року.
15 серпня 2018 року старший слідчий в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , строком на 60 днів, у межах строку досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року задоволено вищевказане клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 до 19 жовтня 2018 року включно, без визначення розміру застави.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги, з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 .

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а також правильність кваліфікації дій особи. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому безпідставними є доводи апеляційної скарги з приводу того, що слідчим суддею не враховано недоведеність та недопустимість доказів, що підтверджують вину підозрюваного ОСОБА_5 , які підкреслені слідчим в клопотанні.

Також слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року).

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, суд, всупереч доводам апеляційної скарги, врахував дані, про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що підозрюваному ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_5 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_5 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах провадження доказів, які б вказували на існування заявлених слідчим ризиків, є безпідставними, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 176 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури ОСОБА_7 ,та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 19 жовтня 2018 року, без визначення розміру застави, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/327/2018 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1