14.06.2018
1-кп/359/277/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 м.Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі :
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_6 ,
представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією кримінального провадження № 0002162, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2017

за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, українця, громадянина України, раніше судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

29.09.2017 близько 15:40 год., в світлий період доби, водій ОСОБА_6 керуючи технічно-справним автомобілем «MERCEDES-BENZ VITO 111», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в крайній правій смузі руху по 31 кілометру автомагістралі Київ-Харків на території Бориспільського району Київської області, в напрямку м. Харків.

Під час руху водій ОСОБА_6 проявляючи злочинну недбалість, будучи не уважним, не врахував дорожню обстановку та відволікся від керування транспортним засобом, при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотримався безпечної дистанції чим грубо порушив п.п. 2.3 «б», 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР), внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував в нерухомому стані на крайній смузі руху в напрямку міста Харків.

В результаті ДТП водій автомобіля «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , який на момент зіткнення перебував за межами салону біля власного автомобіля, отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних саден, забоїв м`яких тканин голови, обличчя, забою головного мозку, перелом скроневої кістки справа, перелому правої ключиці, перелому 3 ребра справа, уламкового перелому крила і тіла правої здухвинної кісти зі зміщенням, переломів верхньої і нижньої гілок правої лонної кістки зі зміщенням уламків; множинних саден, забої м`яких тканин тулуба та кінцівок справа, які згідно висновку експерта №151Д від 23.12.2017 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_6 , який грубо порушив Правила дорожнього руху:

п. 2.3 ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 12.3 ПДР, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

п. 13.1 ПДР, згідно якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Порушення ОСОБА_6 п.п. 2.3 «б», 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з ДТП та отриманням ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, цивільний позов потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_8 в остаточній редакції та прокурора в інтересах держави в особі Бориспільської центральної районної лікарні визнав повністю та дав показання про те, що 29.09.2017 рухався з с.Чубинського до супермаркету «Нова Лінія» в м.Бориспіль. Виїжджав з-під естакади в с.Гора на атодорогу до м.Бориспіль на автомобілі «MERCEDES-BENZ VITO 111», не помітив автомобіль, який стояв з включеними аварійними вогнями. Вважав, що він також рухається. Він дивився наліво пропускаючи автомобілі, які рухалися по автодорозі, а коли повернув голову прямо, помітив перед собою автомобіль, але уникнути зіткнення вже не мав можливості.

З урахуванням позиції обвинуваченого, а також думку прокурора та інших учасників процесу суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювалися (щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, місця, часу, способу скоєння злочину тощо).

Суд дійшов до переконання, що вина ОСОБА_6 доведена повністю. Його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як умисні дії, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким, вчинений з необережності.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Обираючи обвинуваченому кримінальне покарання суд виходить з того, що обвинувачений у скоєному щиро розкаявся та сприяв розкриттю вказаного злочину, що є пом`якшуючою покарання обставиною (ст.66 КК України). Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено (ст.67 КК України). Дані про особу обвинуваченого свідчать, що він на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризуються посередньо.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 11.12.2017 засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.286 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України від відбуття основного покарання звільнений з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 2 (два) роки із застосуванням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. 06.03.2018 даний вирок скасовано Апеляційним судом Київської області в частині призначеного покарання та ухвалений новий, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України від відбуття основного покарання звільнений з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 3 (три) роки, із застосуванням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В решті вирок залишено без змін. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України в даному провадженні, він вчинив 29.09.2017, тобто до засудження його за попереднім вироком.
Відповідно до роз`яснення, що містяться у п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", якщо особа, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.
Враховуючи, що ОСОБА_6 є особою, яка до постановлення вироку у першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, а тому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.12.2017, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами, на підставі ст.75 КК України від відбуття основного покарання звільнений з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 2 (два) роки із застосуванням обов`язків, передбачених ст.76 КК України та вирок Апеляційним судом Київської області від 06.03.2018, яким скасовано попередній в частині призначеного покарання та ухвалений новий, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України від відбуття основного покарання звільнений з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 3 (три) роки, із застосуванням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, в решті вирок залишено без змін, виконувати самостійно.
Таким чином суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повинен бути засудженим до покарання у виді 4 (чотири) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Застосування більш тяжкого покарання до обвинуваченої суд вважає недоцільним зважаючи на його особу та відношення до вчиненого злочину.

Суд прийшов до переконання, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Цивільний позов прокурора, який діє в інтересах держави в особі Бориспільської центральної районної лікарні та який був визнаний обвинуваченим ОСОБА_6 , задовольнити та стягнути з останнього 27764,70 грн. матеріальних збитків.

Цивільний позов потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_8 в остаточній редакції з урахуванням доповнення, який також був визнаний обвинуваченим ОСОБА_6 , задовольнити та стягнути з останнього 92437,95 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди, а всього загальну суму 192437, 95 грн.

В справі є судові витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи №12-1/2428 від 13.12.2017 в розмірі 1237 грн. 00 коп., судової транспортно-трасологічної експертизи №12-1/2425 від 14.12.2017 в розмірі 1731 грн. 80 коп. та судової автотехнічної експертизи №12-1/62 від 15.01.2018 в розмірі 1144 грн.00 коп., які підлягають стягненню з ОСОБА_6 .

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 369-371,373-374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, 70, ч. 2 ст. 286 КК України суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взяти під варту в залі суду негайно та утримувати у Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України до вступу вироку в законну силу.

Термін відбуття покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з дня винесення вироку.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.12.2017, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами, на підставі ст.75 КК України від відбуття основного покарання звільнений з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 2 (два) роки із застосуванням обов`язків, передбачених ст.76 КК України та вирок Апеляційним судом Київської області від 06.03.2018, яким скасовано попередній в частині призначеного покарання та ухвалений новий, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України від відбуття основного покарання звільнений з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 3 (три) роки, із застосуванням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, в решті вирок залишено без змін, виконувати самостійно.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи №12-1/2428 від 13.12.2017 в розмірі 1237 (одну тисяча двісті тридцять сім) грн. 00 коп., судової транспортно-трасологічної експертизи №12-1/2425 від 14.12.2017 в розмірі 1731 (одну тисячу сімсот тридцять одну) грн. 80 коп. та судової автотехнічної експертизи №12-1/62 від 15.01.2018 в розмірі 1144 (одну тисячу сто сорок чотири) грн.00 коп.

Речові докази в кримінальному провадженні, після набрання вироку суду законної сили: автомобіль «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути власнику; автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 111», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до ухвали суду від 01.03.2018 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 - повернути власнику.

Цивільний позов прокурора задовольнити та стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 27764 (двадцять сім тисяч сімсот шістдесят чотири) грн.70 коп. матеріальних збитків на користь Бориспільської центральної районної лікарні ().

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити повністю та стягнути на його користь з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 92437 (дев`яносто дві тисячі чотириста тридцять сім) грн. 95 коп. матеріальної шкоди та 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди, а всього загальну суму 192437 (сто дев`яносто дві тисячі чотириста тридцять сім) грн. 95 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1