Справа № 458/636/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м.Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю начальника Турківського відділу Самбірської місцевої прокуратури: ОСОБА_3

представника цивільного позивача: ОСОБА_4

та захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Турці Львівської області обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, одруженого, інвалідності немає, депутатом не являється, майстра лісу Вовченського лісництва ДП «Турківське лісове господарство», раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , працюючи майстром лісу Вовченського лісництва ДП «Турківське лісове господарство», будучи відповідно до укладеного договору матеріально-відповідальною особою, якій передано в охорону дільницю №5 Вовченського лісництва ДП «Турківське лісове господарство», всупереч вимогам посадової інструкції майстра лісу та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, виконуючи обов`язки по охороні і відпуску лісу, зберіганню та бережливому ставленню до переданих йому цінностей, вжиттю заходів до запобігання шкоди, раціональному розміщенню матеріалів та їх зберігання, охороні та захистів лісів, складанні актів на всі види лісопорушень, 20.02.2018 року в кварталі №20 виділ №13 дільниці №5 Вовченського лісництва ДП «Турківське лісове господарство», де на відведеній ділянці, згідно лісорубного квитка №160 серія 02ЛКБ №535260 від 20.12.2017 року, відбувалась рубка головного користування, умисно, з корисливих мотивів, незаконно, в інтересах третіх осіб, здійснив відпуск деревини більшого об`єму породи «ялиця», в кількості 3 штуки загальною кубомасою 2,04 м.куб., загальною вартістю 3767,88 грн., чим вчинив розтрату майна, що перебувало в його віданні та спричинив збитки на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у розтраті майна, що перебувало в його віданні, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.191 КК України.

11.06.2018 року між начальником Турківського відділу Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою прокурор та ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.191 КК України, підозрюваний зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Отримана згода підозрюваного на призначення покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні начальник Турківського відділу Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджене в угоді покарання.

У підготовчому судовому засіданні представник цивільного позивача ОСОБА_4 не заперечував проти затвердження судом угоди, укладеної між прокурором та обвинуваченим.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 просив угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання. При цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просить угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні затвердити.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст.191 ч.1 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між начальником Турківського відділу Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 11.06.2018 року про визнання винуватості між начальником Турківського відділу Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_6 і призначення останньому узгодженого сторонами покарання, а також отримана згода обвинуваченого на його призначення.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.314, 368, 370, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 11.06.2018 року, укладену між начальником Турківського відділу Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 про визнання винуватості.

ОСОБА_6 визнати винним за ч.1 ст.191 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 11.06.2018 року покарання у виді виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Речові докази (а.с.42): три бірки чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області залишити у власності ДП «Турківське лісове господарство».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку вручається негайно прокурору та обвинуваченому після його проголошення.

Головуючий: