Справа № 638/3299/16-к
Провадження № 1-кп/638/371/16
УХВАЛА
іменем України

13 червня 2018 року

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

-ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

Адвоката ОСОБА_7

розглянувши обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 258, ч. 3, ч.4, ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 263, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 298, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 338 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває вище зазначене кримінальне провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід взяття під варту, який продовжувався у встановленому законом порядку як під час досудового слідства, так і під час розгляду справи по суті судом.

В судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник проти продовження строків тримання під вартою заперечували, просили змінити на більш м`який запобіжний захід.

Також обвинуваченим заявлено клопотання про звільнення його з металевої клітки на час судових засідань. Прокурор не заперечував стосовно задоволення клопотання.

Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При цьому слід враховувати, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість , багатоепізодійна злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.
При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого , тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.
Зі змісту КПК України вбачається, що перевірка обґрунтованості підозри під час досудового розслідування по кримінальному провадженню при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, а також продовження строків тримання під вартою під час досудового розслідування в повному обсязі покладається виключно на слідчого суддю, що постановляє відповідні ухвали.
А питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення та чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення під час судового розгляду кримінального провадження вирішуються судом тільки при ухваленні вироку, відповідно до ст.. 368 КПК України.
Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою ґрунтується на вищевикладених обставинах, які свідчать про те, що не зменшилися раніше заявлені ризики , які виправдовують тримання особи під вартою.
При цьому колегія звертає увагу на те, що ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу обвинуваченому під час досудового розслідування на теперішній час не змінені та не скасовані в апеляційному порядку у встановлений КПК України спосіб і строк.
За таких обставин суд вважає, що на теперішній час ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, з урахуванням вищенаведених позицій Європейського суду з прав людини, які були враховані слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова як при обранні запобіжного заходу, так і при продовженні строків тримання під вартою обвинуваченому під час проведення досудового розслідування, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчинені яких підозрюється, враховуючи, що дії обвинуваченого за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер особливо тяжкого кримінального правопорушення проти громадської безпеки, також той факт, що в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова та Київського районного суду м. Харкова перебувають обвинувальні акти стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 294 КК України, тому на теперішній час достатніх підстав для заміни або скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не вбачається, а тому продовжує строк тримання під вартою на 60 діб.

Стосовно клопотання обвинуваченого про звільнення його з металевої клітки на час судових засідань суд прийшов до наступного.

Згідно ст.. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Більш того, з урахуванням рішень Європейського Суду з прав людини по справі «Свинаренко проти Росії», «Лабіт проти Італії», клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.314-316, 331, 369, 372, 380 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 11.08.2018 року.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Дозволити обвинуваченому ОСОБА_6 на час судових засідань перебувати в залі судових засідань поряд зі своїм захисником.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: