Номер провадження: 11-сс/785/919/18
Номер справи місцевого суду: 522/8151/18 1-кс/522/8699/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратур №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0002668, внесеному до ЄРДР 08.05.2018 року за ч.2 ст.187 КК України, -

встановив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сумгаіт Республіка Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки азербайджан. зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який має середню освіту, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 18.09.2015 року Луцьким районним судом Волинської області за ч.5 ст.27 ч.3 ст.185 КК України, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0002668, внесеному до ЄРДР 08.05.2018 року за ч.2 ст.187 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_12 підозрюється в тому, що 06.05.2018 року приблизно о 23:30 годині ОСОБА_10 знаходився на Приморському бульварі в м. Одесі, де помітив раніше знайомого йому ОСОБА_13 , у якого з останнім були боргові відносини. У зв`язку з чим у ОСОБА_10 виник злочинний намір на заволодіння чужим майном неспіврозмірним з борговими домовленостями.

Далі під приводом поїздки до кафе з метою відпочинку, ОСОБА_10 та ще двоє невстановлених осіб, запропонували ОСОБА_13 відвідати заклад з азербайджанською кухнею. ОСОБА_13 погодився та вони всі разом сіли в автомобіль марки «Ауді А8» в кузові сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Після чого, маючи єдиний спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів, розділивши при цьому свої злочинні ролі, а саме кожна особа усвідомлювала характер дій, які вона повинна була виконати з метою досягнення єдиної спільної мети. ОСОБА_10 та ще двоє невстановлених осіб привезли ОСОБА_13 до одного з приватних будинків, розташованого в Київському районі міста Одеси, з метою реалізації свого злочинного плану. У вказаного будинку до них приєдналась ще одна невстановлена особа, яка там перебувала.

Приступивши до реалізації спільного злочинного умислу, ОСОБА_10 та троє невстановлених слідством осіб почали наносити ОСОБА_13 удари по тілу та повідомили, що йому необхідно надати грошові кошти в сумі 25 000 доларів США. В ході нанесення ударів ОСОБА_14 та погроз застування насильства. Останній розуміючи та оцінюючи погрози як реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, повідомив, що надасть їм все майно, яким він володіє на даний час. Внаслідок чого під погрозою застосування ножа ОСОБА_13 написав розписку, що він поверне грошові кошти. Побої тривали на протязі всієї ночі. Та в цей час заволоділи грошовими коштами в сумі 300 доларів США, які знаходились в кишені у потерпілого.

Далі, 07.05.2018 року близько 07:00, погрожуючи розправою, ОСОБА_10 та троє невстановлених слідством осіб, наказали ОСОБА_13 повідомити їм де перебувають вказані автомобілі. Під час нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_13 повідомив, що авто та ключі від винайманої квартири зможе привезти його товариш на ім`я ОСОБА_15 . Якому згожом ОСОБА_13 зателефонував та повідомив, що йому необхідно пригнати його автомобілі «BMW 730d та автомобіль «Крайслер Стратус», 1998 року випуску до м. Одеси на вул. Люстдорфська дорога, кут вул. Костанді, а також забрати ключі від квартири у дівчини та теж їх привезти.

Через деякий час ОСОБА_10 та ще одна невстановлена особа посадили ОСОБА_13 до автомобілю «Ауді А8», а інші двоє невстановлені особи сівши до іншого автомобілю направились до заправки «WOG», розташованої на розі вул. Люстдорфська дорога та вул. Костанді.

Далі, переконавшись, що вказані автомобілі знаходяться на вказаному місці та забравши від них ключі, ОСОБА_10 та твоє невстановлених осіб, переслідуючи свої злочинні наміри, разом з потерпілим ОСОБА_13 та його товаришем ОСОБА_16 направились до м. Чорноморськ Одеської області.

Після цього, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , двоє невстановлених осіб зайшли до вказаної квартири, яка перебуває у користуванні ОСОБА_13 та заволоділи грошовими коштами в сумі 1700 гривень.

08.05.2018 року ОСОБА_10 був затриманий в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

10.05.2018 року слідчий звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5, ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий зазначає, що ОСОБА_12 будучі раніше засудженим за тяжкий злочин з корисливих мотивів, скоїв тяжке кримінальне правопорушення, з корисливих мотивів, тому на орган досудового розслідування покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від правоохоронних органів та суду. Крім того, слідчий вказує, що об`єм зібраних в ході досудового розслідування доказів є достатнім для підозри ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2018 року в задоволенні вищевказаного клопотання було відмовлено, а до підозрюваного ОСОБА_10 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Ухвала мотивована тим, що в судовому засіданні прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні. Слідчий суддя зазначив, що попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого повідомлено про підозру ОСОБА_9 підлягає належній перевірці під час досудового розслідування. Під час розгляду клопотання було встановлено, що підозрюваний одружений, має постійне місце проживання в м. Одесі; добровільно з`являвся на виклики в судове засідання з розгляду клопотання, що свідчить про виконання ним процесуальних обов`язків та відсутність намірів переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваного є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, відповідно до якої застосувати до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом не враховані наступні обставини: що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі; ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин, пов`язаний із противоправним заволодінням майном громадян, що свідчить пор те, що він на шлях виправлення не встав, належних висновків для себе не зробив та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення; підозрюваний має реальну можливість незаконно впливати на потерпілого з метою зміни раніше наданих показань; не враховано, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, є громадянином іншої держави, на території України мешкає тимчасово у зв`язку із чим має безпосередню можливість перетину кордону з метою переховування від органів досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_10 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання в повній мірі дотримався вищевказаних вимог Закону та Конвенції.

На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, що підтверджується долученими до матеріалів провадження документами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07.05.2018 року, протоколами огляду місця події від 07.05.2018 року та 08.05.2018 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 08.05.2018 року, протоколом обшуку від 08.05.2018 року, протоколом пред`явлення особи до впізнання від 08.05.2018 року, протоколом огляду речей від 09.05.2018 року, копією довідки КУ «Міська клінічна лікарня №11» від 08.05.2018 року,

Разом з цим, з долучених до матеріалів провадження документів убачається, що ОСОБА_10 підозрюється у тому, що він за попередньою змовою з іншими особами із застосуванням насильства вимагав у потерпілого ОСОБА_13 повернення грошових коштів, які дав йому для придбання автомобіля за кордоном.

Крім того, слідчим суддею місцевого суду під час розгляду клопотання було встановлено, а в судовому засіданні апеляційного суду було підтверджено, що у провадженні Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0003378, внесене до ЄРДР 08.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за фактом заволодіння ОСОБА_13 шляхом обману та зловживанням довірою грошовими коштами ОСОБА_17 в сумі 5700 доларів США під приводом купівлі автомобіля за кордоном, тобто за аналогічними обставинами отримання потерпілим ОСОБА_13 грошових коштів від ОСОБА_10 .

Також згідно з долученими до матеріалів провадження листа Південного регіонального управління Держприкордонслужби України від 10.01.2017 року, громадянин ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є заявником у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_19 , документується двома різними паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , а також паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 .

Разом з цим, до матеріалів провадження долучено ксерокопію паспорта громадянина України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 .

Більш того, з пояснень підозрюваного ОСОБА_10 та з долученої до матеріалів провадження копії розписки, яка нібито була написана ОСОБА_13 внаслідок фізичного та психічного примусу, вбачається, що він дійсно представлявся обвинуваченому під іншим іменем та прізвищем, а саме ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином Республіки Узбекистан.

Таким чином, з матеріалів провадження вбачається, що між підозрюваним та потерпілим дійсно мали місце цивільно-правові відносини, що може в подальшому свідчити про можливу наявність в діях ОСОБА_10 ознак іншого складу злочину та потягнути за собою зміну правової кваліфікації його дій на більш м`який злочин.

Також слідчий суддя вірно встановив відсутність заявлених слідчим ризиків, оскільки ОСОБА_10 одружений, має постійне місце проживання у м. Одесі, добровільно з`являвся до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, що свідчить про відсутність у нього наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду не навів доказів на обґрунтування неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_10 менш суворих запобіжних заходів, а також наявності у кримінальному провадженні таких ризиків, які виправдовують застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, враховуючи, що долучені до матеріалів провадження докази містять відомості щодо причетності ОСОБА_10 до подій, які органом досудового розслідування інкримінуються йому як злочин, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який в повній мірі здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним його процесуальних обов`язків.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0002668, внесеному до ЄРДР від 08.05.2018 року за ч.2 ст.187 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4