Справа № 461/5367/18
В И Р О К

Іменем України

27.07.2018 року. м. Львів.

Галицький районний суд міста Львова
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судженого,-

у вчиненні злочину, передбаченого 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2018 року, о 04 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні автомобіля марки «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився на проїзній частині пл. Галицької, поблизу пам`ятника Королю Данилу Галицькому у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Acer Liquid Zest» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 вартістю 2700,00 гри., з сім-карткою оператора «Київстар» вартістю 30 гри., сім-карткою оператора «Лайфселл» вартістю 30 грн. та карткою пам`яті формату «Місrо SD 4Gb» вартістю 50 грн., який належить ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2810 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненні злочину визнав повністю, пояснивши, що 29 червня 2018 року, о 04 год. 30 хв., перебуваючи у салоні автомобіля марки «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився на проїзній частині пл. Галицької, поблизу пам`ятника Королю Данилу Галицькому у м. Львові, викрав мобільний телефон марки «Acer Liquid Zest» з двома сім-картками та карткою пам`яті.

Суд вважає, що факт скоєння злочину та винність обвинуваченого у вчиненні злочинних дій, крім повного визнання вини обвинуваченим, стверджується матеріалами справи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У судовому засіданні обвинувачений та потерпілий просили суд затвердити укладену між ними 18.07.2018 року угоду про примирення.

Згідно з даною угодою, потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), а саме 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян штрафу, тобто 850 грн.

Розглядаючи в порядку ч. 3 ст. 474, ч. 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Прокурор не заперечувала щодо затвердження угоди.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про примирення.

Також судом перевірено угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання); підстав для відмови в її затверджені не встановлено.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, враховуючи особу обвинуваченого, який на даний час є повнолітнім, примирися із потерпілою стороною, вчинив злочин вперше, невеликої тяжкості, щиро розкаявся, відшкодував завдану шкоду, позитивно характеризується за місцем проживання, не заперечує проти закриття кримінальної справи, суд приходить до висновку що угоду про примирення, слід затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні, цивільний позов заявлений не був.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про примирення від 18.07.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0003037.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян штрафу, тобто 850,00 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .