13.06.2018
Справа №720/500/18
Провадження:1-кп/720/62/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Новоселицкий районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
законний представник потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця і мешканця
АДРЕСА_1 , тимчасово не працює, раніше не судимий,
розведений на утримані троє дітей, громадянин України,
за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000096 від 18.03.2018 року, суд, -
встановив:
16.03.2018 року, приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку культури с. Жилівка, Новоселицького району в ході виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою с. Жилівка, Новоселицького району, безпричинно наніс їй два удар правою рукою в обличчя від чого завдало фізичну біль і не отримала тілесні ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним в повному обсязі, щиро розкаявся в скоєному злочині, просить суд справу розглядати без дослідження доказів по справі, і допиту свідків які не з`явилися в судовому засіданні правильно розуміючи зміст даних обставин і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч. 1 ст.126 КК України.
Інші учасники судового розгляду не заперечували проти цього, а тому суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням анкетних даних обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Обвинувачений суду пояснив, що він перебуває у неприязнених відносинах з потерпілою. 16.03.2017 року у нього виник конфлікт з потерпілою в результаті чого він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння оскільки потерпіла почала висловлюватися в його адресу образливими словами він не стерпів цього наніс їй два удар правою рукою в обличчя.
Цивільний позов визнає частково, грошей на його відшкодування не має крім того, вважає що його діями не могло бути нанесено потерпілої моральну шкоду.
Потерпіла суду показала, що вона 16.03.2018 року приблизно о 20.30 годині знаходячись біля будинку культури с. Жилівка Новоселицького району говорила з фіною обвинуваченого в процесі розмови втрутився ОСОБА_4 та між нею та ним почалась сварка в процесі якої останні почав висловлюватися на її адресу нецензурними словами на що вона також почала його ображати та в процесі даної сварки останній наніс їй два удару рукою по обличу. Від чого вона впала порвала джинси та загубила сережку.
Цивільний позов підтримує в повному обсязі вважає, що неправомірними діями обвинуваченого нанесено їй моральну шкоду яку вона оцінює в 20000 грн..
Просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну та моральну шкоду .
Суд вважає, що дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковані правильно за ч. 1 ст.126 КК України як умисне нанесення удару, яке завдало фізичного болю і не спричинило тілесні ушкодження.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд діючи за загальними принципами, визначеними статтею 50 КК України, враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Щодо обвинуваченого , суд враховує, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченого з передбачених ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, те що на його утриманні перебувають троє малолітніх дітей.
Обставиною яка обтяжує покарання обвинуваченого з передбачених ст.67 КК України є скоєння злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 , за ч. 1 ст. 126 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
При обранні ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує, характер та ступень тяжкості скоєного злочину, те що злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини які характеризують, а саме: позитивну характеристику з місця проживання, раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, пом`якшуючі обставини: щире визнання вини і розкаяння у скоєному злочині, те що на його утриманні перебувають троє малолітніх дітей, враховуючи думку прокурора та потерпілої суд вважає, що викладені обставини у своїй сукупності з урахуванням особи винного вважає за можливим обрати покарання, необхідним й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді громадських робіт.

Пленум Верховного Суду України у п.7 Постанови №13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» роз`яснив, що Особі, якій заподіяно шкоду і яка пред`явила вимогу про її відшкодування, визнається одночасно потерпілим та цивільним позивачем. Їй забезпечуються всі передбачені законом права як потерпілого, так і цивільного позивача.

З даного правового висновку випливає, що під час розгляду цивільного позову в кримінальній справі застосовуються норми цивільного законодавства.

Вирішуючи заявлений по даному провадженню цивільний позов суд дійшов висновку, що позов в даній частині підлягає частковому задоволенню з наступних правових підстав.
Частиною 5 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши надані сторонами докази до позовної заяви дійшов висновку, що позов в даній частині підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає, що підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої в повному обсязі вартість втрачених сережок в сумі 4700 грн., щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартості джинсів суд вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами факт нанесення матеріальної шкоди в даній частині та розмір шкоди.

Отже в даній частині суд вважає що слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній, юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4.).
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, роз`ясненно, що Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. ( Абзац пункту 5 в редакції Постанови Пленуму Верховного суду N 5 ( v0005700-01 ) від 25.05.2001 ).

Суд, аналізуючи у сукупності викладені докази та зазначені правові норми вважає, що неправомірними діями відповідача по відношенню до позивача які перебувають в прямому причинному зв`язку з наслідками які настали нанесено моральну шкоду, та суд визначаючи розмір моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню приймає до уваги ступень вини особи яка завдала моральної шкоди, тривалість періоду фізичних та душевних страждань позивача, погіршення здібностей позивача у зв`язку отриманою фізичним біллем та з врахуванням засад цивільного законодавства справедливість, добросовість та розумність та того, що відшкодування моральної шкоди не є засобом збагачення приймаючи до уваги, що має утримані трьох малолітніх дітей, тимчасово не працює дійшов висновку про необхідність та можливість стягнення в рахунок відшкодування нанесеної моральної шкоди ОСОБА_5 2000 грн. (дві тисячі грн..).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370,371,373,376,395 КПК України, суд,-
засудив:
Визнати ОСОБА_4 винним за ч.1 ст.126 КК України та призначити покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування нанесеної моральної шкоди 2000 грн. (дві тисячі грн..).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування нанесеної матеріальної шкоди 4700 гр...
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької о бласті на протязі тридцяти днів з дня його проголошення через Новоселицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_1