УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 травня 2018 року

м. Київ
Провадження № 51-4281ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року,
встановила:
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усуненнянедоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

У межах наданого судом строку засуджений повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, проте недоліки, на які йому наголошував суд касаційної інстанції у своїй ухвалі, він не усунув.
Так, як вбачається із змісту уточненої скарги, засуджений повторно заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, також не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Крім цього, як вбачається із змісту уточненої скарги, засуджений так і не вказує, які істотні порушення кримінального процесуального закону чи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність допущено судами при розгляді даного провадження, а також не наведено вмотивованих доводів з цього приводу та чому ці порушення тягнуть зміну оскаржуваних судових рішень на підставі ст. 438 КПК України.
Також ОСОБА_4 не зазначив у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду, постановленої при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК України.
Викладені у повторній касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, ОСОБА_4 в мотивувальній частині скарги зазначає про незаконність вироку суду першої інстанції, однак в прохальній частині скарги взагалі не зазначає про необхідність зміну або скасування судових рішень, постановлених щодо нього.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 допустився суперечностей у скарзі, що позбавляє можливості встановити його позицію щодо результатів касаційного розгляду.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
постановила:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3