У Х В А Л А

30.05.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно ,

встановив:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке погоджено з прокурором та мотивовано тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 23 травня 2017 року близько 01.15 годин. ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою протиправного заволодіння чужим майном - дизельним пальним, повторно, за попередньою змовою з двома иевстаповлепими слідством особами, вчинив замах на пошкодження нафто про дуктопроводу ДП «ПрикарпатЗахідтранс» на 368 кілометрі, траса 16. ділянка 43, що знаходиться поблизу населеного пункту Невицьке Ужгородського району Закарпатської області, а саме за допомогою заздалегідь заготовленого обладнання та інструментів розкопав грунт в місці пролягання нафтопродуктопроводу та намагався просвердлити спеціальний отвір для викачування пального, в результаті чого було порушено нормальну роботу нафтопродуктопроводу ДП «ПрикарпатЗахідтранс», однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведения злочину до кінця, оскільки був затриманий громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - працівниками групи оперативного реагування Г ТОВ «ХАЗАРТ» яке згідно договору №74/01-205 від 02.09.2015 здійснює охорону нафтопродуктопроводу ДП «ПрикарпатЗахідтранс».

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 23 травня 2017 року близько 01.15 годни ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою протиправного заволодіння чужим майном, повторно, за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами, вчинив готування до злочину спрямованого на таємне викрадення чужого майна, а саме дизельного пального із нафтопродуктопроводу ДП«ПрикарпатЗахідтранс» на 368 кілометрі, траса 16, ділянка 43, що знаходиться поблизу населеного пункту Невицьке, Ужгородського району, Закарпатської області, а саме за допомогою заздалегідь заготовленого обладнання та інструментів розкопав ґрунт в місці пролягання нафтопродуктопроводу та намагався просвердлити спеціальний отвір для викачування пального, усунувши таким чином всі перешкоди та створив умови для вчинення злочину, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - працівниками групи оперативного реагування ТОВ «ХАЗАРТ» яке згідно договору №74/01-205 від 02.09.2015 здійснює охорону нафтопродуктопроводу ДП «ІІрикарпатЗахідтранс».

23 травня 2017 року гр. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у скоєнні ним кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 15 ч.2 ст.292 ч.І ст. 14 ч.2 ст. 185 КК України.

Також було встановлено, що 23 травня 2017 року під час поверхневого огляду громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , було виявлено ключ від автомобіля марки «Mazda 6». В той же час оперативним шляхом було встановлено, що вказаний громадянин має у своєму користуванні автомобіль марки «Mazda 6» д.н.з. України НОМЕР_1 . який зареєстрований на громадянина ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно показів свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка являється цивільною дружиною гр. ОСОБА_7 автомобіль марки «Mazda 6» д.н.з. України. НОМЕР_1 вони спільно із ОСОБА_7 купили в м. Мукачево у 2015 році, спочатку автомобілів був зареєстрований на гр. ОСОБА_4 , а в подальшому був перереєстрований на гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дідуся ОСОБА_9 . На даний час автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_10 .

Крім того, в ході досудового розслідування, було встановлено, що 22 травня 2017 року біля 15.00 годин гр. ОСОБА_7 заїхав на автомобілі марки «Mazda 6» д.н.з. України НОМЕР_1 на автостоянку біля готельно-ресторанного комплексу «Хап-ОК» в м. Львів, де залишив вказаний автомобіль на стоянні, та працівникам даного закладу повідомив, що залишає даний автомобіль на декілька днів, оскільки він їде на територію Закарпатської області. Даний факт підтверджується показами свідків працівників готельно рестораниого комплексу «Хап-ОК» гр. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Тобто, в органу досудового розслідування є достатність підстав вважати, що ОСОБА_7 22.05.2017 року залишив автомобіль марки «Mazda 6» д.н.з. України. НОМЕР_1 на автостоянці біля готельно-ресторанного комплексу «Хап-ОК» в м. Львів, після того пересів в інший автомобіль та разом із невстановленими слідством особами поїхав на територію Закарпатської області для скоєння злочину, а автомобіль марки «Mazda 6» д.н.з. України. НОМЕР_1 був використаний як засіб пересування гр. ОСОБА_4 від місця проживання до заздалегідь обумовленого місця зустрічі співучасників скоєння злочину.

Оскільки автомобіль марки «Mazda 6» д.н.з. України, НОМЕР_1 був використаний як засіб пересування гр. ОСОБА_4 від місця проживання до заздалегідь обумовленого місця зустрічі співучасників скоєння злочину, даний автомобіль може мати значення речового доказу по даному кримінальному провадженні, та з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження виникла необхідність у накладенні арешту на даний автомобіль.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з підстав, наведених в такому, просив накласти арешт на вказані в клопотанні речі.

Власник майна та інші учасники процесу в судове засідання не з"явились.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує його доводи, слідчий суддя приходить до наступного.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, є збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження відповідними особами таким майном.

Таким чином , суд встановив що слідчим не обґрунтовано необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна саме з метою збереження речових доказів. Так, до клопотання не додано доказ визнання речовими доказами транспортного засобу , на який слідчий просить накласти арешт, такий також не надано і в судовому засіданні.

Окрім того, судом встановлено, що транспортний засіб на праві власності належить гр. ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, оскільки клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а також оскільки слідчим не доведено наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження транспортного засобу, а тільки зазначено про наявність таких ризиків, оскільки необхідність та підстави накладення арешту слідчим не доведено, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309, 370-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п"яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1