Провадження № 1-кп/520/234/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року м. Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження в суді першої інстанції одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001919 від 26.07.2017р., за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кишенів республіки Молдови, громадянка України, молдованка, досягла пенсійного віку, з незакінченою середньою освітою, не заміжня, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: 16.12.2016 року Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненна від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи судимою за корисний умисний злочин, висновків не зробила, на шлях виправлення не стала і в період іспитового строку вчинила новий умисний корисний злочин за наступних обставин.

Так, повторно, ОСОБА_3 , 26.07.2017 приблизно о 14:00 год., знаходячись на території ринку «Київський», який розташований за адресою: м.Одеса, проспект Академіка Глушка, 14, діючи умисно, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрала із сумки гр. ОСОБА_6 гаманець вартістю 300 грн., в якому знаходились грошові кошти у сумі 230 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 530 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вина ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджується наступними допустимими доказами.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнала повністю, щиро розкаялася та показала, що 26.07.2017 в першій половині дня вона перебувала на ринку «Київський», який розташований за адресою: м.Одеса, проспект Академіка Глушка, 14. Приблизно о 14:00 год. вона побачила жінку, як потім їй стало відомо - ОСОБА_6 , яка поклала гаманець до сумки і не зачинила її. Оскільки вона, ОСОБА_3 , не мала грошей для задоволення власних потреб, то вирішила викрасти цей гаманець. Дочекавшись, що за нею ніхто не спостурігає, вона обережно витащила з сумки ОСОБА_6 гаманець та зникла з місця вчинення злочину. Вона побачила в сторінці, що в гаманці були кошти в розмірі 230 грн. Але витратити їх вона не встигла, бо була затримана працівниками поліції, яким вона зізналася у вчиненому та повернула гаманець з грошіма.

Крім показань ОСОБА_3 її вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджується іншими доказами:

- Заявою потерпілої про вчинення злочину,

- заявою ОСОБА_3 про добровільну видачу гаманця з грошима,

- розпискою потерпілої про отримання гаманця і грошових коштів,

- звітом про незалежну оцінку майна, згідно якого вартість гаманця складає 300 грн.,

- витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення, тощо.

Судом згідно ч.3 ст.349 КПК України на підставі відсутності заперечень з боку учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження інших доказів, що є у справі, відносно фактичних обставин таємного викрадення ОСОБА_3 майна (крадіжка) ОСОБА_6 , вчиненого повторно, які правильно розуміються учасниками судового провадження та ніким не оспорюються.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує обставинами, які пом`якшують покарання, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, негативне відношення до вчиненого, фактичне повернення викраденого майна потерпілій, публічне принесення вибачення за вчинене.

Згідно висновку органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюються, як середній. Перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства за умови здійснення інтенсивного нагляду з боку органу пробації.

Адвокат ОСОБА_5 надав письмове клопотання про застосування до обвинуваченої Закону України «Про амністію у 2016 році», і прохав звільнити її від покарання на підставі п.«ґ» ч.1 ст.1 Закону, як особу, яка на день набрання чинності цим Законом досягла пенсійного віку.

ОСОБА_3 підтримала клопотання захисника і надала згоду про застосування до неї амністії.

Прокурор вважав за можливе звільнити обвинувачену від покарання на підставі акту амністії, оскільки для цього маються законні підстави.

Відповідно по п.«ґ» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають засуджені за вчинення умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку.

Заборон застосування амністії, передбачених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», для ОСОБА_3 не мається.

ОСОБА_3 на день набрання чинності цим Законом досягла пенсійного віку (65 років).

Інших обмежень для застосування амністії до ОСОБА_3 , передбачених Законом України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996р. із наступними змінами, не встановлено.

Тому ОСОБА_3 може бути звільнена від відбування покарання на підставі акту амністії.

Питання щодо речових доказів по справі суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до вказаного покарання частково приєднати не відбуте ОСОБА_3 покарання, призначене вироком Київського районного суду м.Одеси від 16.12.2016 року, а саме, шість місяців позбавлення волі, і остаточно призначити покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ст.ст.85, 86 КК України, п.«ґ» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання.

Строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 у виді домашнього арешту закінчився під час судового розгляду. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, а саме гаманець і грошові кошти в сумі 230 грн., передані під розписку потерпілій на відповідальне зберігання, вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

На вирок учасниками кримінального провадження, може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Особі, яка не була присутня в судовому засіданні, копію вироку надіслати для відому не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1