Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

09 липня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисників - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2017 року у кримінальному провадженні №0000028 від 09.01.2017 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покаранняу виді позбавлення волі строком на вісім років.

Зараховано ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09 січня 2017 року до 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як встановлено вироком суду, 07 січня 2017 року приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку по місцю свого проживання, по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно завдав не менше трьох травматичних (ударних) дій в ділянку голови, в ділянку лівої гомілки, в ділянку грудної клітки - не менше двох травматичних (ударних) дій, особі похилого віку - своєму батьку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності (щодо живих осіб) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 09 годині 40 хвилин.
В поданих апеляційних скаргах:

-захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 вважає, що оскаржуваний вирок ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду, викладені у судовому рішення, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню як незаконний. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в основу оскаржуваного вироку покладено безпосередньо не перевірені показання потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , які прямо протилежні показанням обвинуваченого ОСОБА_5 .. Зазначає, що судом залишено поза увагою та не надано оцінки тому, по якій причині під час досудового розслідування не встановлювалась наявність та/або відсутність тупого твердого предмета (знаряддя злочину), яким було спричинено тілесні ушкодження потерпілому. Стверджує, що під час розгляду справи, суд першої інстанції встановивши, що в діянні ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, зобов`язаний був закрити кримінальне провадження з ухваленням виправдувального вироку. Просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, закрити;

-захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 зазначає, що висновок суду про винуватість обвинуваченого не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, не підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду. Стверджує, що визнаючи ОСОБА_5 винним у нанесенні тілесних ушкоджень, суд покликався на показання потерпілої та свідка, як на показання з чужих слів, зокрема потерпіла ОСОБА_10 (16.08.2017 року) та свідок ОСОБА_11 (26.06.2017 року) в судових засіданнях ствердили , що свідками самого побиття вони не були. Додає, що місцевий суд у вироку не виклав мотивів з яких він виходив, визнаючи показання з чужих слів допустимими доказами вини ОСОБА_5 .. Крім того, об`єктивних доказів у нанесенні обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому не здобуто, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази щодо виявлення крові потерпілого на одязі обвинуваченого. Стверджує, що відсутні будь-які відомості про наявність тілесних ушкоджень на тілі обвинуваченого, які могли би виникнути під час заподіяння ударів потерпілому, тому, на думку захисника, стороною обвинувачення не доведено причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України , закрити;

-обвинувачений ОСОБА_5 , продублювавши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити. Стверджує, що висновок суду про його винуватість не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду. Зазначає, що визнаючи його винним у нанесенні тілесних ушкоджень, суд покликався на показання потерпілої та свідка, як на показання з чужих слів, зокрема потерпіла ОСОБА_10 (16.08.2017 року) та свідок ОСОБА_11 (26.06.2017 року) в судових засіданнях дали показання, що свідками самого побиття вони не були. Додає, що суд першої інстанції у вироку не виклав мотивів з яких він виходив, визнаючи показання з чужих слів допустимими доказами вини ОСОБА_5 .. Крім того, об`єктивних доказів у нанесенні ним тілесних ушкоджень потерпілому не здобуто, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази щодо виявлення крові потерпілого на його одязі. На думку обвинуваченого, відсутні будь-які відомості про наявність тілесних ушкоджень на його тілі, які могли би виникнути під час заподіяння ударів потерпілому, тому просить повторно дослідити висновок експерта №13 від 09.01.2017 року. Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено його причетність до вчинення злочину , передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які просять задовольнити апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_8 , який просить залишити вирок без змін, а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не належать до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 стверджував, що батька часто били на роботі, батько носив з собою пістолет діда, через конфлікти на роботі, скаржився, що боїться його заб`ють, просив його допомоги, постійно був п`яний, часто падав п`яним отримуючи різні травми. Хто міг нанести тілесні ушкодження ОСОБА_12 не відомо, вважає , що батько просто падав п`яним, постійно скаржився на стан здоров`я. Детально обставини 06.01.2017р, пригадати не зміг, оскільки святкував Різдво, пояснив що прийшов додому, не пам`ятає коли та ліг спати, більше в будинку нікого не було. 07.01.2017р. прокинувся, виправ свої речі, пішов гуляти, вживав алкоголь, повернувшись приблизно в обід побачив у батька синець під оком, на запитання батько йому не відповідав звідки з`явився синець. 08.01.2017р. батько поводив себе як завжди, вживав їжу, дивився телевізор, ОСОБА_5 бачив сліди побоїв на батьку, проте той нічого не говорив з цього приводу. 09.01.2017 р. прокинувся приблизно о 08 год. 30 хв. та побачив батька біля свого ліжка мертвим.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що смерть його батька - ОСОБА_9 наступила через те, що його часто били на роботі через конфлікти та через те, що його батько просто падав п`яним, постійно скаржився на стан здоров`я, спростовуються дослідженими в суді першої інстанції показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка в суді першої інстанції була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та ствердила, що 07.01.2017 р. повернулась від своєї дочки ОСОБА_11 додому приблизно о 13 годині, зайшовши до кімнати, де вони проживали разом, побачила що її покійний чоловік ОСОБА_9 лежить на ліжку, на обличчі була кров та синці, у вушних раковинах була кров. На запитання її чоловік зміг повідомити, що його «побив син ОСОБА_13 », чоловік розмовляв погано, супроводжував мову жестами, показуючи руками у бік кімнати, де мешкав ОСОБА_5 , який на той момент спав в сусідній кімнаті, просив його не будити , побоюючись продовження побиття. Швидку медичну допомогу не викликала, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово мав конфлікти з батьком та забороняв викликати лікарів. Потерпіла змила кров з ОСОБА_9 , змінила постіль та після того, як ОСОБА_5 прокинувся запропонувала викликати швидку, що ОСОБА_5 робити заборонив, сказавши «зараз з тобою буде теж саме». Впевнена, що нікого іншого у будинку не було і не могло бути. Наступного дня, 08.01.2017р. ОСОБА_9 почував себе погано, майже не міг розмовляти, лежав на ліжку через свій стан, потім поїв та ліг спати, вночі стан погіршився, почав пересуватись по будинку до вбиральні повзки, заснув пізно вночі, майже під ранок, прокинувшись приблизно о 09 год. 30 хв. знайшла чоловіка мертвим в сусідній кімнаті біля ліжка сина ОСОБА_5 , викликала поліцію. Крім того, повідомила, що після того, як син переїхав до них жити, приблизно три роки назад, він постійно та регулярно вживав алкогольні напої, увесь час конфліктував з нею та з батьком, дуже часто виникали серйозні сварки, конфлікти, декілька разів син бив батька, неодноразово викликали працівників поліції, чотири рази протягом останнього року вона клала сина ОСОБА_5 на лікування від алкоголізму, прямо зазначила, що ОСОБА_5 через свій стан сп`яніння просто міг не пам`ятати, що бив батька. ОСОБА_9 алкоголем не зловживав, міг іноді випити з приводу свята. Додатково повідомила, що ОСОБА_5 продавав цінні речі, які їй належали, золоті прикраси, бойові нагороди її батька та ін.
Показання потерпілої ОСОБА_10 об`єктивно узгоджуються та підтверджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в суді першої інстанції дала показання, що 08.01.2017 року приблизно о 18 год.00 хв. вона прийшла до свого батька ОСОБА_9 та матері ОСОБА_10 з нагоди свята Різдва і забрати деякі речі, батько сидів на дивані та трусився, на обличчі були синці, піднявши футболку батько показав синці на тілі, був весь побитий, погано розмовляв, на запитання зміг сказати, що «Саша побив», супроводжував мову жестами, показуючи руками у бік кімнати, де мешкає ОСОБА_5 .. В цей час зайшов до кімнати ОСОБА_5 почав кричати, нецензурно висловлювати на неї та почав виганяти з будинку. На її пропозицію матері викликати швидку медичну допомогу чи поліцію ОСОБА_5 погрожуючи заборонив , продовжив сварку. Залишила будинок приблизно о 20 год. 00 хв. і наступного дня зранку подзвонила її мати ОСОБА_10 та повідомила про смерть батька. Коли прийшла до батьків, мати повідомила, що батька знайшла мертвим в кімнаті ОСОБА_5 , разом з ним вони перенесли його на ліжко, після чого ОСОБА_5 вдягнувся і кудись пішов. Засвідчила, що з моменту, як ОСОБА_5 переїхав жити до батьків, відвідувала батьків раз на тиждень, кожного разу батько або мати їй скаржились на те, що син його б`є, взагалі багато разів виникали конфлікти та сварки між ОСОБА_5 та його батьками, матір лікувала від алкоголізму ОСОБА_5 декілька разів через постійне вживання алкоголю. Батько алкоголем не зловживав. Матір постійно скаржилась на те, що часто доводиться викликати поліцію чи швидку через скандали зі сторони ОСОБА_5 та побиття ним батька.
Показання потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 підтверджується висновком експерта №11 від 09.01.2017-20.02.2017 року (а.с. 16-22), який був досліджений в суді першої інстанції, відповідно до якого на тілі ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця лівої навколоорбітальної ділянки синця щічної ділянки зліва, синця правої вушної раковини, завушної ділянки, крововиливу в м`які тканини голови з боку внутрішньої поверхні правої потилично-скроневої ділянки, синця зовнішньої поверхні верхньої та середньої третин правого плеча, двох синців зовнішньої поверхні верхньої та середньої третин лівого передпліччя, синця-гематоми передньої поверхні верхньої та середньої третин лівої гомілки, синця ділянки тіла грудини, крововиливів в м`які тканини грудини, клітківку середостіння, передні поверхні серцевої сорочки та м`яз серця, масивних зливних крововиливів в підшкірно-жирову клітківку, поперечного перелому тіла грудини, в м`язову тканину, під пристінкову плевру справа (з розривами останньої її 4,5 ребер справа, масивними зливними крововиливами під парієнтальну плевру, з ушкодженням тканини правої легені, що ускладнилося правобічним субтотальним тораксом із колабуванням правої легені на 2/3 її об`єму), переломів: 2,3,4,5,6 справа по середнє-ключичній лінії - переломів 3,4,5,6 ребер зліва по середнє ключичній лінії з бурувато-червоними крововиливами, синця на передньої поверхні грудної клітки справа (в проекції 3-6 ребер по навколо-грудинній та переднє-ключичній лініях топографічно), гематоми переднє-бокової поверхні грудної клітки справа в проекції 7-10 ребер з переломами 2,3,4,5,6,7 ребер справа - по лопатковій лінії, з масивними крововиливами в купол діафрагми, в жирову клітківку правої нирки, синця переднє-бокової поверхні грудної клітки зліва (над лівою реберною дугою).
З урахуванням характеру ушкоджень та їх анатомічним розташуванням судово-медичний експерт зазначив про неможливість їх виникнення за умов падіння тіла людини з висоти власного зросту з подальшим (одномоментним) співударом о твердий тупий предмет. Експерт зазначає, що всі тілесні ушкодження, що були на тілі трупа ОСОБА_9 були спричинені останньому в доволі швидкій послідовності одне за одним задовго ( приблизно від двох до трьох діб ) до моменту смерті.

Причиною смерті ОСОБА_9 є закрита тупа травма грудної клітки із переломом тіла грудини, чисельними переломами ребер, та ушкодженням органів грудної порожнини. При цьому, ушкодження (переломи) ребер справа (з ушкодженням пристінкової плеври) зумовили у потерпілого (через певний час) - розвиток правобічного субтотального пневмотораксу, колабування тканини легені, з розладом дихання та кровообігу, що призвело до критичного порушення дихальної функції (наростаюча дихальна недостатність), зупинки серцевої діяльності та дихання, припинення функцій центральної нервової системи. В крові з трупа ОСОБА_9 етиловий спирт не знайдений.
Висновок експерта є мотивованим, науково обґрунтованим, узгоджується з іншими доказами у кримінальному провадженні і сумнівів у колегії суддів не викликає.
Крім цього, в суді першої інстанції також була допитана експерт ОСОБА_14 , яка підтвердила відомості, викладені у висновку експерта №11 від 09.01.2017-20.02.2017 року.
В суді першої інстанції шляхом дослідження висновку судово-психіатричного експерта №54-28/17 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Дані про наявність у ОСОБА_5 на період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, психічних порушень, які б позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, немає, в стані фізіологічного афекту під час події, яка досліджується , ОСОБА_5 не перебував. На час обстеження ОСОБА_5 ознак будь-якого психічного захворювання не виявляє, усвідомлює свої дії та може керувати ними.

Водночас , на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу покликання захисників та обвинуваченого про те, що судом першої інстанції безпідставно покладено в основу обвинувального вироку показання з чужих слів, зокрема показання потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , оскільки судом першої інстанції своє рішення обґрунтоване положеннями ч.2 ст.97 КПК України, яка говорить про те, суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.
Крім того, потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 перед дачею ними показань в суді першої інстанції були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що смерть батька могла наступити внаслідок можливого його падіння на тверде покриття спростовуються як висновком експерта №11 від 09.01.2017-20.02.2017 року, так і показаннями самого експерта ОСОБА_14 , даними нею в суді першої інстанції, згідно яких заперечується можливість виникнення виявлених на тілі ОСОБА_9 тілесних ушкоджень за умов падіння тіла людини з висоти власного зросту з подальшим (одномоментним) співударом о твердий тупий предмет. Експерт зазначила , що всі тілесні ушкодження, що були на тілі трупа ОСОБА_9 були спричинені останньому в доволі швидкій послідовності одне за одним задовго ( приблизно від двох до трьох діб ) до моменту смерті.

За таких обставин, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження свідчать про те, що під час судового розгляду належними та допустимими доказами доведено вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 правомірно врахував ступінь тяжкості вчиненного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким; наслідки злочину - смерть людини; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку; особу обвинуваченого, який згідно довідки лікаря КЗ «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» ОСОБА_15 від 10.01.17 р. перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога з діагнозом «активна алкогольна залежність»; за місцем проживання характеризується посередньо; є непрацюючий; перебував на обліку Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області у 2016 та 2015 роках як сімейний насильник, та дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.121 КК України, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Під час судового розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 судом першої інстанції істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, підстав для закриття кримінального провадження не встановлено, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, залишити без зміни , а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників-адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :

________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3