ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3826/18
Провадження № 1-кп/210/549/18

"05" вересня 2018 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадження судді Дзержинського районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 .
У судовому засідання прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його строк закінчується 11 вересня 2018 року. Крім того, прокурор обґрунтовує своє клопотання тим, що ризики, які враховувались під час обрання даного запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінились.
Обвинувачений ОСОБА_4 у вирішенні даного питання поклався на розсуд суду, але зазначив, що у разі продовження строків тримання під вартою він буде позбавлений можливості відшкодувати завдані потерпілим збитки.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (кожен окремо) підтримали клопотання прокурора та просили суд його задовольнити.
Суд, розглянувши клопотання прокурора та вислухавши доводи сторін, приходить до наступних висновків.

При вирішенні клопотання щодо необхідності продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статтю 9 Загальної Декларації прав людини, статтю 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і статтю 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що такий запобіжний захід як взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою , в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У справі «Сергій Волосюк проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, за яким законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до 8 років, а також особу обвинуваченого.

Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих. Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановлених ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також враховуючи, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , вчинено останнім маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив корисливий злочин, тому суд приходить до висновку про те, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу, на даному етапі проведення судового розгляду, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки не допитано потерпілих та свідків, а тому необхідно продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 314, 315, 316, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місці, тобто до 05 листопада 2018 року включно.
Копію ухвали направити до ДПтСУ Криворізька установа виконання покарань УДПтСУ у Дніпропетровській області № 3, для виконання.

Ухвала набирає законної сили із моменту її винесення і підлягає негайному виконанню.

Суддя: ОСОБА_1