Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-6661ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області

ОСОБА_4 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області

від 08 листопада 2017 року та вирок Апеляційного суду Запорізької області

від 02 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_5 ,
встановив:
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимог ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор не дотримався положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, оскільки не навів правового обґрунтування заявлених вимог щодо необхідності скасування вироків місцевого та апеляційного судів і призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу, на які посилається у касаційній скарзі.
Касаційна скарга прокурора не містить обґрунтування незаконності вироку місцевого суду з підстав істотного порушення цим судом вимог кримінального процесуального закону, зокрема, посилань на конкретні положення КПК, які, на його думку, не дотримано місцевим судом.
Вказуючи на необґрунтоване звільнення апеляційним судом ОСОБА_5 від відбування покарання та порушення судом апеляційної інстанції вимог ч. 2

ст. 374 і ст. 419 КПК, прокурор у касаційній скарзі не зазначає, яким чином вони вплинули чи могли вплинути на законність рішення апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 412 цього Кодексу і з урахуванням положень статей 370, 404, 405, 407, 419, 420 КПК у їх взаємозв`язку.
Прокурор не зазначає: чи заявлялися у суді апеляційної інстанції стороною обвинувачення клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив; які конкретно доводи апеляційної скарги прокурора у порушення ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд належним чином не дослідив,

не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також прокурор не вказує на жодну з безумовних підстав, передбачених

ч. 2 ст. 412 КПК, для скасування судового рішення.
Формально посилаючись на недотримання судом апеляційної інстанції вимог статей 50, 65, п. 13 ч. 1 ст. 67 КК, внаслідок чого ОСОБА_5 було призначено надто м`яке покарання, а також безпідставно звільнено від його відбування, прокурор у касаційній скарзі не наводить доводів, які би свідчили про порушення апеляційним судом згаданих положень, а також не зазначає, у чому конкретно полягає порушення ст. 75 цього Кодексу та помилковість прийнятого рішення.
У касаційній скарзі прокурор лише формально зазначив, що призначене

ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах санкцій ч. 2 ст. 125 і ст. 128 КК є явно несправедливим через м`якість, разом з тим, не навів щодо цього конкретних доводів відповідно до положень ст. 414 КПК та не вказав, чому таке покарання є недостатнім для кари і виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (прокурор має підтвердити, що не пропустив такого строку при повторному зверненні до суду).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
залишити без руху касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області

ОСОБА_4 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області

від 08 листопада 2017 року та вирок Апеляційного суду Запорізької області

від 02 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_5 і встановити десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3