Справа № 453/614/18
№ провадження 1-кп/453/102/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2018 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

з участю прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника-адвоката ОСОБА_5 ;

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Ново-Костянтинів, Летичівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 13 жовтня 2016 року, в темну пору доби, приблизно о 21 годині, керуючи технічно-справним автомобілем марки ,,RENAULT TRAFIC, р/н НОМЕР_1 , та рухаючись ним у Сколівському районі Львівській області по автодорозі Київ-Чоп у напрямку до м. Київ, при проїзді її прямої по напрямку руху до м. Київ, в населеному пункті Верхнє Синьовидне, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.5; Розділу 2 п.п. 2.3 б), д); Розділу 10 п.10.1; Розділу 11 п.11.3; Розділу 12 п.12.1, 12.2, 12.4; Розділу 14 п.14.2, вимоги дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) дод. 2 Розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вів керований ним автомобіль як найближче до правого краю проїзної частини дороги із забезпеченням безпечного бокового інтервалу до краю проїзної частини дороги, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості під час здійснення маневру обгону автомобіля марки «ГАЗ 3110», р/н НОМЕР_2 , не урахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, зіткнувся передньою частиною свого автомобіля із задньою частиною автомобіля «ГАЗ 3110», р/н НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, в результаті чого автомобіль марки «ГАЗ 3110», р/н НОМЕР_2 , відкинуло в сторону, а його автомобіль в забороненому місці пересік суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 ПДР України, де, створивши своїми діями небезпеку для руху та аварійну обстановку водію автомобіля ,,MERCEDES SPRINTER, р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , який рухався по смузі свого руху, в напрямку до м. Чоп, і в якій останній, застосовуючи своєчасне екстрене гальмування керованого ним автомобіля, вже був позбавлений технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення транспортних засобів в даних дорожніх умовах, що призвело до зіткнення між їхніми транспортними засобами.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки ,,RENAULT TRAFIC, р/н НОМЕР_1 , автомобіль «ГАЗ 3110» р/н, НОМЕР_2 , та автомобіль марки ,,MERCEDES SPRINTER, р/н НОМЕР_3 , отримали технічні пошкодження, а потерпілій пасажирці автомобіля ,,MERCEDES SPRINTER, р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №144 від 12 січня 2018, спричинено забій головного мозку важкого ступеня, перелом кісток основи черепа (правої скроневої кістки з поширенням на пірамідки), перелом дуги лівої акулової кістки, уламковий перелом задньої стінки лівої гайморової пазухи, лінійні переломи кутів нижньої щелепи, переломи 2-4 ребер ліворуч, двобічний пневмоторакс, які утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, котрими, з-поміж іншого могли бути елементи салону автомобілю, і які є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя у момент заподіяння.

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди та підтверджується висновком судової транспортно - трасологічної експертизи №714 від 24 квітня 2017 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він 13 жовтня 2016 року, в темну пору доби, приблизно о 21 годині, керуючи технічно-справним автомобілем марки ,,RENAULT TRAFIC, р/н НОМЕР_1 , та рухаючись ним у Сколівському районі Львівській області по автодорозі Київ-Чоп у напрямку до м. Київ, при проїзді її прямої по напрямку руху до м. Київ, в населеному пункті Верхнє Синьовидне, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, під час здійснення маневру обгону автомобіля марки «ГАЗ 3110», р/н НОМЕР_2 , зіткнувся передньою частиною свого автомобіля із задньою частиною даного автомобіля, який рухався у попутному напрямку, в результаті чого автомобіль марки «ГАЗ 3110», відкинуло в сторону, а його автомобіль в забороненому місці пересік суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, де, створивши своїми діями небезпеку для руху та аварійну обстановку водію автомобіля ,,MERCEDES SPRINTER, р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , який рухався по смузі свого руху, в напрямку до м. Чоп, що призвело до зіткнення між їхніми транспортними засобами.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки ,,RENAULT TRAFIC, автомобіль «ГАЗ 3110», та автомобіль марки ,,MERCEDES SPRINTER, отримали технічні пошкодження, а потерпілій пасажирці автомобіля ,,MERCEDES SPRINTER, ОСОБА_6 спричинено тяжкі тілесні ушкодженням. Цивільний позов визнає частково на суму 30 тисяч гривень. Вказав також, що на лікування потерпілої ним було надано 10 тисяч гривень. Окрім того, просить задоволити клопотання його захисника-адвоката ОСОБА_5 та звільнити його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він став пенсіонером ще до набрання чинності згаданого Закону.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав клопотання в інтересах підзахисного ОСОБА_4 про звільнення його від покарання на підставі п. «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»(вх.№4085 від 29 серпня 2018 року). Вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 є пенсіонером за віком, на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» досяг пенсійного віку і кримінальне правопорушення вчинив до набрання чинності цим Законом. Просить таке задоволити.

Потерпіла ОСОБА_6 при вирішенні клопотання про звільнення ОСОБА_4 від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» покладається на розсуд суду. Цивільний позов просить задоволити у повному обсязі. Зокрема просить стягнути із відповідача ОСОБА_4 200 тисяч гривень моральної шкоди, заподіяної злочином, яка полягає у моральних стражданнях, пов`язаних із втратою здоров`я, настання інвалідності 2-ї групи та неможливості відновити попередній стан життя.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині матеріалів, характеризуючих особу ОСОБА_4 , в частині речових доказів та судових витрат, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя у момент заподіяння - вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи автомобілем, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент заподіяння.

Обтяжуючих вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, часткове відшкодування потерпілій заподіяної шкоди.

При визначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, досудову доповідь, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні. Суд враховує і те, що обвинувачений є пенсіонером, заподіяну ним шкоду частково відшкодував у добровільному порядку.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.

Пунктом «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» (22 грудня 2016 року № 1810-VIII) встановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обвинувачений ОСОБА_4 є пенсіонером за віком.

За умовами ч.4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк не більше десяти років.

Відтак, згідно з ч.4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, віднесено до тяжкого злочину, а за формою вини до злочину, вчиненого з необережності.

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», досяг пенсійного віку, вчинений ним злочин хоч є тяжким, однак не є умисним, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, тому є підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.ґ ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки позивач, внаслідок вчинення відповідачем злочину, зазнала моральних страждань, які полягають у моральних стражданнях, пов`язаних із втратою здоров`я, настанням інвалідності 2-ї групи та неможливості відновити попередній стан життя.

Вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Керуючись ст.ст. 129,368-371, 373, 374 КПК України, ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п.ґ ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі пункту «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 200 000 (двісті тисяч) гривень заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи №713 від 02 березня 2017 року у розмірі 1361 (одну тисячу триста шістдесят одну) гривню 80 копійок; за проведення експертизи №1/645 від 10 липня 2017 року - 1237 (одна тисяча двісті тридцять сім) гривень; за проведення експертизи №714 від 24 квітня 2017 року 8928 (вісім тисяч дев`ятсот двадцять вісім) гривень, всього 11526 (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять шість) гривень 80 копійок.

Речові докази: автомобіль «Mercedes-Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 залишити у користуванні ОСОБА_7 ; автомобіль марки «RENAULT TRAFIK», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_4 залишити у користуванні у ОСОБА_4 ; автомобіль марки «ГАЗ 3110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_8 залишити у користуванні у ОСОБА_8 .

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Сколівського
районного суду Львівської області ОСОБА_1