Номер провадження: 11-сс/785/1317/18
Номер справи місцевого суду: 511/1625/18, 1-кс/511/454/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах власника майна ОСОБА_7 ,на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 30 липня 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000772 від 26 липня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 30 липня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000772 від 26 липня 2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України а саме на:
- автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter», білого кольору, д/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 ;

- 12 коробок «Couwoisen», з рідиною невідомого походження, об`ємом 2 літра у кожній коробці;

- 12 коробок «JackDaniel», з рідиною невідомого походження, об`ємом 2 літра у кожній коробці;

- 32 коробки «Jelgsn», з рідиною невідомого походження, об`ємом 3 літра у кожній коробці, з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

ОСОБА_7 заборонено користуватися, відчужувати та розпоряджатися автомобілем марки «Mercedes Benz Sprinter», білого кольору, д/з НОМЕР_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 26.12.2013р.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та повернути ОСОБА_7 автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter», білого кольору, д/з НОМЕР_1 . В іншій частині клопотання вирішити на розсуд суду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме:

- в порушення вимог ст.64-2 КПК України клопотання про арешт майна було подано слідчим, а не прокурором;

- слідчим суддею було накладено арешт на автомобіль без будь яких правових підстав оскільки автомобіль не є предметом кримінального правопорушення та не використовувався для його вчинення.

Прокурор у судові засідання апеляційного суду Одеської області двічі не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про причини неявки апеляційний суд не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.1 ст.172 та ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без участі прокурора, оскільки його неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, власника майна ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження за клопотанням про арешт майна, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарг

Зі змісту клопотання слідчого вбачається, що на теперішній час слідчим відділом Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000772 від 26 липня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України (незаконне виготовлення, зберігання, збут або транспортування з метою збуту підакцизних товарів).

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 липня 2018 року в денний час за адресою Роздільнянський район, с. Кучурган, 64 км. траса «Одеса-Кучурган», був зупинений автомобіль марки «МERCEDES BENZ SPRINTER», білого кольору, д/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , мешканця АДРЕСА_1 , всередині якого було виявлено спиртні напої у великій кількості без документів.

Під час проведення огляду місця події було вилучено, автомобіль марки «МERCEDES BENZ SPRINTER», білого кольору, д/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , 12 коробок «Couwoisen», з рідиною невідомого походження, об`ємом 2 літра у кожній коробці, 12 коробок «JackDaniel», з рідиною невідомого походження, об`ємом 2 літра у кожній коробці, 32 коробки «Jelgsn», з рідиною невідомого походження, об`ємом 3 літра у кожній коробці

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене під час проведення огляду місця події майно слідчий обґрунтував його тим, що вилучене має істотне значення для досудового розслідування, по вилученим предметам необхідно провести експертні дослідження для встановлення фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя погодився з доводами слідчого, викладеними в його клопотанні про арешт майна та задовольнив його.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками слідчого судді, оскільки вважає, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам, передбаченим ч.2 ст.171 КПК України та не містить достатньої інформації, яка б надала слідчому судді можливість ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Так, відповідно до ч.2 ст.171 КПК України - у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим ОСОБА_8 до клопотання про арешт майна були надані повідомлення та доручення про початок досудового розслідування, витяг з електронного рапорту зареєстрований в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення, рапорт працівника поліції ОСОБА_9 , заяву ОСОБА_7 про те, що останній не заперечував проти проведення огляду його автомобілю, протокол огляду від 26 липня 2018 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та водійське посвідчення ОСОБА_7 , постанови про створення та призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000774.

Як на підставу накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter», білого кольору, н/з НОМЕР_1 та алкогольні напої слідчий зазначив, що вказане майно має істотне значення для досудового розслідування та по вказаним предметам необхідно провести експертні дослідження для установлення фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що слідчий у клопотанні формально визначив підстави і мету, передбачені положеннями ст.170 КПК України, для накладення арешту на майно ОСОБА_7 .

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 та його захисник пояснили, що дійсно 26 липня 2018 року в денний час за адресою Роздільнянський район, с. Кучурган, 64 км. траса «Одеса-Кучурган», був зупинений автомобіль марки «МERCEDES BENZ SPRINTER», білого кольору, д/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 . Проте заперечували про те, що алкогольні напої належали ОСОБА_7 та пояснили, що по дорозі до м.Одеси він погодився підвезти невідомого йому молодого чоловіка, який мав при собі коробки, вміст яких не був відомий ОСОБА_7 під час огляду його автомобіля також була присутня ця особа, яку також опитували працівники поліції.

Накладаючи арешт на вилучене під час проведення огляду автомобілю майно, в тому числі і на сам автомобіль, слідчий суддя жодним чином не обґрунтував твердження про те, що арештований автомобіль відповідає критеріям, визначеним в ст.98 КПК України, в тому числі був використаний як знаряддя вчинення злочину, передбаченого ст.204 КК України.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, не надав до клопотання жодних документів на підтвердження здійснення оптової або роздрібної реалізації ОСОБА_7 незаконного виготовлених (завезених) алкогольних напоїв

Слід зазначити, що власнику арештованого майна ОСОБА_7 взагалі не повідомлялось про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого не дав належну оцінку його відповідності вимогам, передбаченим статтею 171 КПК України.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

До клопотання слідчого не було додано доказів, що обґрунтовують доводи клопотання та необхідність такого ступеня втручання у право власності третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пункт 1 ч. 1 ст. 411 КПК України передбачає, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали якою клопотання слідчого про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись статями 170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 30 липня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно,у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000772 від 26 липня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000772 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України повернути прокурору процесуальному керівнику для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Встановити строк для усунення недоліків в 72 години з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3