Справа №489/1435/18 03.08.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора ТОВ «Терра-Юг» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 травня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002446 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
директор ТОВ «Терра-Юг» ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання директора ТОВ «Терра-Юг» ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0002446 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України про накладення арешту на рахунки Міністерства оборони України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого накласти арешт на рахунки Міністерства оборони України у розмірі 34 356 986, 91 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що квартирно-експлуатаційний відділ міста Миколаєва, утворений від імені держави Міністерством оборони України, яке і виступало фінансовим органом державної влади відповідно до видатків Державного бюджету України на 2008 рік за бюджетною програмою КПКВК 2101410, таким чином саме Міністерство оборони України зобов`язане нести відповідальність за невиконання договору № 236.
На думку апелянта, посилання слідчого судді на те, що ТОВ «Терра-Юг» зверталося до Господарського суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення заборгованості за виконані роботи за договором № 236 від 02.10.2008 р. із зазначенням того, що постановою Київського апеляційного господарського суду відмовлено повністю, є безпідставним, оскільки ст. 375 КК України передбачено кримінальну відповідальність за постановлення завідомо неправосудного рішення в інтересах третіх осіб. Враховуючи, що до суду першої інстанції надано належним чином оформлені акти виконаних робіт, апелянт вважає, що судом постановлено завідомо неправосудне судове рішення, що також має бути об`єктом дослідження у кримінальному провадженні.
Зазначає, що підприємство, не отримавши кошти за виконану роботу за договором, не виплатило зароблені кошти працівникам ТОВ «Терра-Юг».
Вважає висновок слідчого судді про те, що підстави та вимоги за вказаним позовом та цивільним позовом у кримінальному провадженні в частині майнової шкоди ґрунтуються на одних і тих же обставинах, а інші вимоги цивільного позову в кримінальному провадженні є похідними від них, що, відповідно до ч. 6 ст. 128 КПК України, позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні, є безпідставним, оскільки вбачається існування неправосудного рішення.
Звертає увагу на те, що предметом позову до господарського суду було стягнення заборгованості, а в даному випадку у цивільному позові інший предмет стягнення завданої кримінальним правопорушенням майнової та моральної шкоди.
Вважає, що слідчий суддя, не розібравшись у вказаних обставинах, дійшов невірного висновку, і, ухвала слідчого судді має бути скасована.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002446 від 08.05.2014 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України, розпочате за заявою директора ТОВ «Терра-Юг» ОСОБА_5 про нецільове використання бюджетних коштів службовими особами Міністерства оборони України.
ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на рахунки Міністерства оборони України в розмірі 34 356 986, 91 грн.
Своє клопотання обґрунтовує тим, що у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0002446, подано цивільний позов, позивачами в якому вказані ТОВ «Терра-Юг», директор ОСОБА_5 та заступник директора ОСОБА_7 , про відшкодування Міністерством оборони України, як цивільним відповідачем, яке несе відповідальність за неправомірні дій своїх службових осіб, завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди, яка станом на 19.03.2018 р. становить 34 356 986, 91 грн.
Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_5 , слідчий суддя послався на те, що у ході розгляду клопотання встановлено, що в кримінальному провадженні жодній службовій особі Міністерства оборони України підозри не повідомлено, а також відсутнє провадження відносно Міністерства, як юридичної особи.
Окрім цього, слідчий суддя зазначив, що недоведеним є клопотання і в частині необхідності накладенні арешту на рахунки Міністерства оборони України, як розпорядника бюджетних коштів, та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст.170 КПК України (приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна).
Слідчий суддя вказав, що із матеріалів клопотання та кримінального провадження вбачається, що 31.10.2011 р. ТОВ «Тера-Юг» зверталося до Господарського суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення заборгованості за виконані топографо-геодезичні вишукування за договором № 236 від 02.10.2008 р., проте, постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2012 р. у справі № 18/351 у задоволенні позову ТОВ «Терра-Юг» відмовлено повністю.
Також слідчий суддя зазначив, що підстави та вимоги за вказаним позовом та цивільним позовом в кримінальному провадженні в частині майнової шкоди ґрунтуються на одних і тих же обставинах, а інші вимоги цивільного позову в кримінальному провадженні є похідними від них, що, відповідно до ч. 6 ст. 128 КПК України, позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні.
За таких обставин, враховуючи, що в кримінальному провадженні посадовим особам Міністерства оборони України, на грошові кошти якого ОСОБА_5 просить накласти арешт, підозра не повідомлялася, а також не доведено необхідності в накладенні арешту на рахунки Міністерства оборони України та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення клопотання відсутні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала слідчим суддею постановлена без виклику особи, інтересів якої вона стосується, ОСОБА_5 , і, як стверджує апелянт, що також підтверджується матеріалами судового провадження, копію постанови слідчого судді вона отримала 18.07.2018 р., апеляційна скарга подана 23.07.2018 р.
За наведеного, апеляційний суд вважає, що у даному випадку строк на апеляційне оскарження пропущений не був і скарга подана в межах строку для оскарження.

Що стосується доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Відповідно матеріалів судового провадження слідчим відділом Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002446 від 08.05.2014 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України, розпочате за заявою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Терра-Юг» ОСОБА_5 про нецільове використання бюджетних коштів службовими особами Міністерства оборони України.
ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на рахунки Міністерства оборони України в розмірі 34 356 986, 91 грн., яке обґрунтовує тим, що у кримінальному провадженні № 0002446 від 08.05.2014 р., яке знаходиться на досудовому розслідуванні, подано цивільний позов, позивачами в якому вказані Товариство з обмеженою відповідальністю «Терра-Юг», директор ОСОБА_5 та заступник директора ОСОБА_7 , про відшкодування Міністерством оборони України, як цивільним відповідачем, яке несе відповідальність за неправомірні дій своїх службових осіб, завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди, яка станом на 19.03.2018 р. становить 34 356 986, 91 грн.
За результатами розгляду клопотання, слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про накладення арешту на майно Міністерства оборони України.
Об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення, в матеріалах судового провадження по розгляду клопотання про накладення арешту на майно Міністерства оборони України апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.
За даними матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002446, відсутній підозрюваний, обвинувачений, засуджений, фізична чи юридична особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, жодній службовій особі Міністерства оборони України підозри не повідомлено, а також відсутнє провадження щодо вказаного Міністерства, як юридичної особи.
Враховуючи викладене, з урахуванням наведених вимог закону, накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою, передбаченою п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, є передчасним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.
Апеляційний суд також вважає, що ОСОБА_5 не доведено й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
Отже апеляційним судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано відмовлено у клопотанні про накладення арешту та правильно визначені правові підстави для цього, порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які давали б підстави для скасування постановленого слідчим суддею рішення, апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 , а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу директора ТОВ «Терра-Юг» ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 травня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002446, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
____________________ ___________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3