КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1688/16-к
Провадження № 1-кп/534/1/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 рокум.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю:

секретарів судових засідань: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

захисника ОСОБА_16 ,

обвинуваченого ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0001269, № 0000452, № 0000754, № 0000934, № 0000918 за обвинуваченням

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 01.12.2010 вироком Мелітопольського міського суду Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 2) 02.09.2011 вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; 3) 08.02.2012 вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.185, ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Звільненого 09.02.2016 за відбуттям строку покарання

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

13 жовтня 2016 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , за попередньою змовою між собою, маючи умисел на викрадення чужого майна, прибули до буд. АДРЕСА_2 .

Діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, в той час, коли ОСОБА_17 залишаючись на подвір`ї будинку спостерігав за появою сторонніх осіб, ОСОБА_19 по газопровідній трубі піднявся на балкон, де через раніше вибиті ним балконні двері, проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки викрав належні потерпілій ОСОБА_11 телевізор марки «Samsung CK-5320ZR», вартістю 760 грн., бойлер марки «Bosch», вартістю 1300 грн., та передав викрадене майно через балкон ОСОБА_17 .

Викраденим майном ОСОБА_19 та ОСОБА_17 розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди загальною сумою 2060 грн.

Таким чином, ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

05 травня 2017 року близько 09 год. 48 хв., знаходячись в приміщенні магазину «Продукти-298» ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого по просп. Героїв Дніпра, 54 у м.Горішні Плавні Полтавської області, ОСОБА_17 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, намагався викрасти засоби по догляду за тілом, а саме: гель для гоління марки «Gillette», вартістю 61,63 грн.; гель для душу марки «Axe Black», вартістю 39,63 грн.; бальзам після гоління марки «Nivea», вартістю 76,20 грн.; антиперспірант марки «Rexona», вартістю 38,83 грн.; дезодорант марки «Mennen Speed Speed Stick», вартістю 44,96 грн.

Сховавши вказані речі в кишенях свого одягу, ОСОБА_17 пройшов касову зону магазину та намагався залишити приміщення, але був затриманий працівниками охорони магазину.

Таким чином, ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

17 липня 2017 року близько 09 год. 00 хв., проходячи по вул. Шевченка, у с. Дмитрівка м. Горішні Плавні Полтавської області біля будинку № 60, ОСОБА_17 виявив належний потерпілому ОСОБА_12 велосипед марки «Україна» вартістю 768 грн., який повторно таємно викрав.

Викраденим майном ОСОБА_17 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на суму 768 грн.

Таким чином, ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

05 вересня 2017 року близько 09 год. 00 хв., знаходячись на території Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, розташованого по провул. Молодіжному, 28 у м.Горішні Плавні Полтавської області, ОСОБА_17 , через відчинені двері проник до кабінету операторів і обходчиків, звідки таємно, повторно, з корисливої мети, викрав тепловентилятор марки «Сатурн» вартістю 333 грн., який належить ОСОБА_13 .

Викраденим майном ОСОБА_17 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_13 майнової шкоди на суму 333 грн.

Таким чином, ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

13 вересня 2017 року близько 10 год. 45 хв., знаходячись у приміщенні травматологічного відділення Горішньоплавнівської міської лікарні, розташованого по вул.Миру, 10 у м.Горішні Плавні Полтавської області, ОСОБА_17 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, з прикроватної тумбочки у палаті № 4 викрав належний потерпілій ОСОБА_14 мобільний телефон марки «ASTRO B181» вартістю 350 грн.

Викраденим майном обвинувачений ОСОБА_17 розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_14 майнової шкоди на суму 350 грн.

Таким чином, ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

14 вересня 2017 року близько 13 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні кардіологічного відділення Горішньоплавнівської міської лікарні, розташованому по вул.Миру, 10 у м.Горішні Плавні Полтавської області, ОСОБА_17 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб з тумбочки у палаті № 4, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав належний потерпілому ОСОБА_15 мобільний телефон марки «Samsung GT-C6112 duos», вартістю 280 грн.

Викраденим майном ОСОБА_17 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_15 майнової шкоди на суму 280 грн.

Таким чином, ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 повністю визнав себе винним у за фактами викрадення майна потерпілих: ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також у вчиненні замаху на крадіжку в магазині ТОВ «АТБ-Маркет», та показав, що згадані злочини вчинив так та при тих обставин, як це вказано в мотивувальній частині вироку. Об`єм викраденого майна та його вартість не заперечував.

Разом із цим, обвинувачений ОСОБА_17 частково визнав себе винним у викраденні майна потерпілої ОСОБА_13 з приміщення Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, а саме, не заперечуючи факту вчинення згаданої крадіжки, наполягав на тому, що його дії за цим епізодом мають бути кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, так як умисел на викрадення чужого майна у нього виник коли він вже перебував у згаданому приміщенні.

Також, ОСОБА_17 повністю заперечував свою причетність до викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 .

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_17 його винуватість у вчиненні злочинів проти власності підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

За епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 від 13.10.2016:
Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14.10.2016, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_11 повідомляє про викрадення майна з її квартири (т.4 а.с.60).

Результатами огляду місця події від 14.10.2016, відповідно до якого було встановлено, що квартира потерпілої ОСОБА_11 знаходиться на другому поверсі 5-типоверхового будинку. На балконних дверях виявлені сліди проникнення до квартири (т.4 а.с.61).

Заявою потерпілої ОСОБА_11 від 21.10.2016, відповідно до якої вона добровільно видала слідчому викрадений у неї раніше пилосос (т.4 а.с.62) та протоколом огляду згаданого пилососу від 21.10.2016 (т.4 а.с.63). Із змісту постанови слідчого про визнання та приєднання до справи в якості речового доказу від 21.10.2016 убачається, що згаданий пилосос було викуплено з ломбарду самою потерпілою (т.4 а.с.70).

Заявою потерпілої ОСОБА_11 без дати, відповідно до якої вона добровільно видала слідчому викрадений у неї раніше телевізор «Samsung CK-5320ZR», який вона викупила з ломбарду (т.4 а.с.98) та протоколом огляду від 14.10.2016, в ході якого було встановлено серійний номер телевізора 3HAJ300067W (т.4 а.с.99).

Потерпіла ОСОБА_11 , будучи неодноразово належно повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності у зв`язку з її виїздом за межі України, зазначивши, що на заявленому цивільному позові наполягає (т.1 а.с.89, 192).

Потерпілою ОСОБА_11 до обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_17 пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 3500 грн. та моральної шкоди в розмірі 3000 грн. Свої вимоги мотивує вартістю неповернутого їй майна та своїми переживанням, пов`язаними із його викраденням та протиправним проникненням до її помешкання (т.1 а.с.79).

Ухвалою суду від 01.06.2018 кримінальне провадження в частини обвинувачення ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень щодо майна потерпілої ОСОБА_11 закрито у зв`язку із смертю обвинуваченого, а її цивільний позов в частині вимог до обвинуваченого ОСОБА_19 залишено без розгляду (т.7 а.с.202).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 , будучи, ще за його життя, допитаним за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 , показав, що маючи умисел на викрадення чужого майна, по газопровідній трубі піднявся на балкон згаданої квартири, після чого проник до неї. Знаходячись в квартирі, ОСОБА_19 відразу вирішив викрасти пилосос, роутер, телевізор, бойлер і зробив це у два прийоми 12 та 13 жовтня 2016 року. Другий раз ОСОБА_19 проник до згаданої квартири аналогічним шляхом. При цьому обвинувачений ОСОБА_17 у викраденні зазначеного майна участі не приймав. Вже після крадіжки ОСОБА_19 попрохав останнього допомогти здати до ломбарду вкрадене майно, так як не мав необхідних документів (паспорт).

Обвинувачений ОСОБА_17 надав в суді аналогічні показання з приводу своєї непричетності до згаданого злочину, зазначаючи, що лише допоміг ОСОБА_19 із реалізацією викраденого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_20 наполягав на тому, що епізод щодо викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 необхідно кваліфікувати як продовжуваний злочин, так як тотожні дії ОСОБА_19 були спрямовані на досягнення єдиної мети. Окрім того, захисник стверджував, що стороною обвинувачення не надано доказів причетності ОСОБА_17 до викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 , тому за вказаним епізодом з кваліфікації дій його підзахисного підлягає виключенню така кваліфікуюча ознака як попередній зговір групи осіб.

Захисник ОСОБА_21 прохав суд виправдати обвинуваченого ОСОБА_17 за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 , наполягаючи на відсутності переконливих доказів на підтвердження винуватості його підзахисного.

Проте, вина ОСОБА_17 за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 від 13.10.2016 підтверджується протоколами слідчих експериментів від 29.10.2016 (т.4 а.с.106, 111), проведених за безпосередньою участі обвинувачених, в ході яких ОСОБА_19 та ОСОБА_22 детально та послідовно відтворили обставини викрадення телевізору та бойлера потерпілої ОСОБА_11 . Надані ними показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення узгоджуються між собою та підтверджуються довідкою директора ПТ «Ломбард «Соколенко і компанія» від 21.10.2016, відповідно до якої 13.10.2016 саме ОСОБА_23 заклав до ломбарду телевізор «Samsung», серійний номер - 3HAJ300067W, який збігається із серійним номером на телевізор потерпілої (т.4 а.с.104, 99).

Дослідивши відомості, викладені в протоколі огляду місця події, за епізодом викрадення майна ОСОБА_11 , та в протоколах слідчого експерименту з участю ОСОБА_19 та ОСОБА_17 (т.4 а.с.106, 111), судом встановлено, що квартира потерпілої знаходиться на другому поверсі багатоповерхового будинку, а враховуючи спосіб проникнення до квартири та викрадення майна потерпілої (через балкон), зокрема габаритного та важкого телевізору, суд вважає очевидним, що ОСОБА_19 міг вчинити згаданий злочин лише в групі з іншою особою.

Відповідаючи на запитання прокурора та суду обвинувачений ОСОБА_17 пояснив, що оговорив себе на слідстві бажаючи допомогти своєму товаришу ОСОБА_19 та пом`якшити його відповідальність за вчинення згаданої крадіжки. Проте, суд вважає зазначені доводи неспроможними, так як викриваючи себе та ОСОБА_19 у вчиненні групового злочину, він навпаки погіршував становище ОСОБА_19 . З цих же підстав, суд не приймає до уваги аналогічні твердження ОСОБА_19 .

Отже, аналіз досліджених у справі доказів дає суду всі підстави зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого злочину за ч.3 ст.185 КК України і наголосити на тому, що останній вчинив умисні дії, які виразились в таємному, повторному викраденні чужого майна, пов`язаному з проникненням в житло.

Заперечення ОСОБА_17 власної причетності до вчинення інкримінованого злочину за ч.3 ст.185 КК України розцінене судом нічим іншим, як спробою тлумачити події у вигідному для себе світлі, а наведені ним обґрунтування, зокрема відсутність прямих доказів його причетності, які за його твердженням є свідченням його невинуватості, не є обставинами які в контексті вимог ст.84 КПК України виключають інші, представлені у справі докази, в тому числі непрямі, зокрема те, що викрадені речі за іншими епізодами інкримінованими ОСОБА_17 він теж здавав до ломбардів. Що у свою чергу є доказами, які за елементарною логікою виключають випадковість або збіг обставин, як на тому наполягає обвинувачений ОСОБА_17 і які у своєму логічному зв`язку, у відповідності до положень ст.85 КПК України, за умови їх належності визнаються законом такими, що можуть підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Крім того, наявність чисельних попередніх вироків, якими ОСОБА_17 був засуджений за вчинення умисних, в тому числі тяжких злочинів проти власності, дають суду підстави, у відповідності до положень ч.3 ст.88 КПК України, вважати дану обставину допустимим доказом тому, що інкриміноване за загаданим провадженням кримінальне правопорушення узгоджувається із певною звичкою обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень проти власності.
Тим більше, що твердження ОСОБА_19 про відсутність у нього документів, що посвідчують його особу, і як наслідок неможливість самостійно здати до ломбарду викрадені у ОСОБА_11 речі, спростовуються матеріалами кримінального провадження, відповідно до яких до і після вчинення згаданого злочину ОСОБА_19 використовував свій паспорт під час здачі до ломбардів викраденого майна за іншими епізодами, в тому числі від 12.10.2016 (т.4 а.с.105).

Твердження ОСОБА_17 про незабезпечення йому під час досудового розслідування права на захист спростовуються протоколом роз`яснення права на захист підозрюваному ОСОБА_17 від 29.10.2016, відповідно до якого від послуг захисника, у тому числі за призначенням, він відмовився та виявив бажання захищатися самостійно (т.4 а.с.122).

Враховуючи значний стаж злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_17 та позицію сторони захисту в судовому засіданні, суд дійшов висновку про те, що невизнання ним вини, а також бажання обвинуваченого ОСОБА_19 усю провину за згаданим епізодом узяти на себе, обумовлено тим, що ОСОБА_17 помилково вважає, що кваліфікація його дії за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_13 буде змінено судом з ч.3 на ч.2 ст.185 КК України, тому при виправдані його за фактом викрадення майна ОСОБА_11 він уникне призначення покарання за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Оцінюючи досліджені та перевірені докази в їх сукупності, суд виходить з того, що відповідно п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011, при оцінці доказів, як правило, суд, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, в обґрунтування вироку, суд покладає показання обвинувачених, надані в ході слідчого експерименту, відомості отримані з ломбарду, оскільки вони достатньо переконливі, чіткі, узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим, зокрема, як практикою ЄСПЛ, зокрема, п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України», так і нормам національного законодавства.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_17 у вчиненні згаданого вище злочину.

Одночасно із цим, суд не приймає до уваги твердження обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_17 про здійснення на них психологічного тиску з боку працівників поліції, так як роз`яснення правових наслідків вчинення інкримінованих їм злочинів (як про це зазначають обвинувачені) є правомірною дією.

За епізодом замаху на викрадення майна ТОВ «АТБ» від 05.05.2017 вина ОСОБА_17 підтверджується:
Результатами огляду місця події від 05.05.2017, відповідно до якого місцем вчинення злочину є торгівельний зал магазину «Продукти-298» ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого по просп.Г.Дніпра, 54, в м.Горішні Плавні Полтавської області (т.4 а.с.139).

Заявою ОСОБА_17 та протоколом огляду від 05.05.2017, відповідно до яких ОСОБА_17 добровільно видав слідчому викрадені ним: гель для гоління, гель для душу, бальзам після гоління, антиперспірант та дезодорант (т.4 а.с.142, 143).

Згідно інвентаризаційної відомості № 32924 від 05.05.2017 загальна роздрібна вартість вилученого у ОСОБА_17 майна становить 261,25 грн. (т.4 а.с.147).

Результатами огляду відеозаписів з камер відеоспостереження від 12.05.2017, на яких зафіксовано факт викрадення ОСОБА_17 товару з полиць магазину «Продукти-298» ТОВ «АТБ-Маркет» (т.4 а.с.148).

Представник потерпілого ОСОБА_10 , будучи неодноразово належно повідомленим про час і місце розгляду справи (т.5 а.с.231), в судове засідання не прибув, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутність (т.3 а.с.23).

Цивільний позов до обвинуваченого ТОВ «АТБ-Маркет» не заявлявся.

За епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 від 17.07.2017 вина ОСОБА_17 підтверджується:
Заявою гр-на ОСОБА_24 від 24.07.2017 він добровільно видав слідчому придбаний у невідомої особи на передодні велосипед «Україна» (т.4 а.с.124). Згідно протоколу огляду від 24.07.2017 згаданий велосипед було оглянуто слідчим (т.4 а.с.125).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25.07.2017 гр-н ОСОБА_24 впізнав ОСОБА_17 як особу, яка збула йому вилучений велосипед (т.4 а.с.130).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.07.2017 підозрюваний ОСОБА_17 надав детальні та послідовні показання щодо обставин викрадення велосипеду потерпілого ОСОБА_12 ( т.4 а.с.133).

Потерпілий ОСОБА_12 , будучи неодноразово належно повідомленим про час і місце розгляду справи (т.3 а.с.125, т.5 а.с.232), в судове засідання не прибув, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не бажає (т.3 а.с.133, т.6 а.с.210).

Цивільний позов до обвинуваченого потерпілим ОСОБА_12 не заявлявся.

За епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_13 від 05.09.2017 вина ОСОБА_17 підтверджується:
Результатами огляду місця події від 07.09.2017, відповідно до якого місцем вчинення злочину є кабінет операторів і обходчиків, розташований на першому поверсі будівлі Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства за адресою: провул. Молодіжному, 28 у м. Горішні Плавні Полтавська область. Перед входом до згаданої будівлі на видному місці мається табличка з написом «Стороннім вхід заборонено» (т.7а.с.34).

Згідно довідки ПТ «Ломбард «Діамантовий Дім» 05.09.2017 року ОСОБА_17 з метою отримання фінансового кредиту заклав під заставу тепловентилятор марки «Samsung GT-C6112 duos», який згодом (09.09.2017) і викупив (т.7а.с.41).

Відповідно до заяви ОСОБА_17 та протоколу огляду від 11.09.2017 обвинувачений ОСОБА_17 добровільно видав слідчому згаданий тепловентилятор, вартість якого згідно висновку експерта від 11.09.2017 становить 333 грн. (т.7а.с.42, 43, 49).

Потерпіла ОСОБА_13 показала в суді, що вийшла з свого службового кабінету на декілька хвилин, тому не зачинила вхідні двері. Коли повернулася, виявила зникнення її власного тепловентилятора, який зберігався у металевому сейфі. На той момент дверцята сейфу були прикриті, але не зачинені на замок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 показав, що прийшов до приміщення згаданого підприємства з метою працевлаштування і коли ходив по безлюдному коридору будівлі, побачив відчинений кабінет із сейфом. Розуміючи, що в кабінеті нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_17 , вирішив перевірити вміст сейфу і щось вкрасти, для цього увійшов до незачиненого кабінету, відкрив незамкнутий сейф та викрав з нього тепловентилятор. В сейфі більше нічого коштовного не було. Після викрадення ОСОБА_17 залишив приміщення підприємства і більше не повертався.

Аналогічні показання обвинувачений ОСОБА_17 надавав та уточнював на місці події під час здійснення за його участі слідчого експерименту (т.7 а.с.51).

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_17 та його захисник ОСОБА_16 наполягали на тому, що дії обвинуваченого за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_13 не можуть бути кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, так як вхід до приміщення Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (далі - КП «ВУВКГ») був вільним і він увійшов до нього з метою працевлаштування. Проте, суд вважає неспроможними і не приймає до уваги згадані твердження, так як вони повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

По-перше, суд звертає увагу на те, що згідно обвинувального акту від 12.09.2017 органами досудового розслідування ОСОБА_17 інкриміновано проникнення не до приміщення КП «ВУВКГ», а до кабінету операторів та обхідників (т.5 а.с.144).

По-друге, будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_17 показав, що пройшовши по коридору підприємства, він побачив, що двері одного з кабінетів відчинені. Побачивши в кабінеті сейф та переконавшись, що в кабінеті нікого не має, ОСОБА_17 увійшов до цього кабінету, маючи умисел перевірити вміст сейфу для того щоб викрасти.

З наведеного вбачається, що обвинувачений вторгся до приміщення кабінету з метою викрадення чужого майна, таким чином, кваліфікація його дій за кваліфікуючою ознакою проникнення до іншого приміщення є вірною.

З показань потерпілої ОСОБА_13 вбачається, що згаданий кабінет має невеликі розміри, тому через дверний отвір було добре видно, що в кабінеті нікого немає.

Цивільний позов до обвинуваченого потерпілою ОСОБА_13 не заявлявся (т.5 а.с.169).

За епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_14 від 13.09.2017 вина ОСОБА_17 підтверджується:

Результатами огляду місця події від 13.09.2017, відповідно до якого місцем вчинення злочину є палата № 4 травматологічного відділення Горішньоплавнівської міської лікарні, розташованого по вул.Миру, 10 у м.Горішні Плавні Полтавської області (т.7 а.с.62).

Згідно довідки ПТ «Соколенко і Компанія» 13.09.2017 року ОСОБА_17 з метою отримання фінансового кредиту заклав під заставу мобільний телефон марки «ASTRO B181». По закінченню строку дії договору за майном не з`явився (т.7а.с.63).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.09.2017 підозрюваний ОСОБА_17 надав показання та уточнив їх на місці події щодо обставин викрадення мобільного телефону в травматологічному відділенні Горішньоплавнівської міської лікарні (т.7 а.с.82).

Потерпіла ОСОБА_14 , будучи неодноразово належно повідомленою про час і місце розгляду справи (т.5 а.с.125, 232), в судове засідання не прибула, звернувся із заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не бажає (т.3 а.с.133, т.6 а.с.210).

Цивільний позов до обвинуваченого потерпілим ОСОБА_14 не заявлявся.

За епізодом викрадення майна потерпілою ОСОБА_15 від 13.09.2017 вина ОСОБА_17 підтверджується:
Довідкою ПТ «Ломбард Павленко і Компанія», відповідно до якої 14.09.2017 ОСОБА_17 з метою отримання фінансового кредиту заклав під заставу мобільний телефон марки «Samsung GT-C6112 duos». По закінченню строку дії договору за майном не з`явився (т.7а.с.66).

Відповідно до заяви ОСОБА_17 від 18.09.2017 та протоколу огляду від 18.09.2017 ОСОБА_17 добровільно видав слідчому сім-карту мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_1 , яку, з його слів, він викрав з кардіологічного відділення лікарні (т.7 а.с.68, 69).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.09.2017 підозрюваний ОСОБА_17 надав показання та уточнив їх на місці події щодо обставин викрадення мобільного телефону в кардіологічному відділенні Горішньоплавнівської міської лікарні (т.7 а.с.82).

Згідно заяви потерпілого ОСОБА_15 та протоколу огляду від 19.09.2017 потерпілий надав слідчому для огляду мобільний телефон марки «Samsung GT-C6112 duos», який він самостійно викупив з ломбарду. Вартість телефону відповідно до висновку експерта від 19.09.2017 становить 280 грн. (т.7 а.с.75, 76, 80).

Потерпілий ОСОБА_15 , будучи неодноразово належно повідомленим про час і місце розгляду справи (т.5 а.с.126, 228, т.6 а.с.27), в судове засідання не прибув, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не бажає.

Цивільний позов до обвинуваченого потерпілим ОСОБА_15 не заявлявся.

Оцінивши кожний досліджений та перевірений в судовому засіданні доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_17 у вчиненні умисних кримінальних правопорушень проти власності. Його дії підлягають кваліфікації:

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив закінчений замах на викрадення чужого майна (крадіжку), повторно;

- за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємні викрадення чужого майна (крадіжки), повторно;

- за ч.3 ст.185 КК України, так як він вчинив таємні викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, поєднані із проникненням у житло та інше приміщення.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, тому призначаючи обвинуваченому покарання, суд, у відповідності до ч.2 ст.65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_17 має три непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, соціально-корисною діяльністю не зайнятий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Знаходиться на обліку у лікарянарколога. За постійним місцем проживання на ОСОБА_17 скарг не надходило (т.3 а.с.27-34, т.4 а.с.234-239, т.5 а.с.1-16).

Відповідно до характеристики Центру духовного та соціально-психологічної реабілітації «Виклик» від 30.01.2018 року ОСОБА_17 починаючи з 13.01.2018 року проживав на території центру та зарекомендував себе з позитивного боку, перестав вживати наркотичні засоби та тютюн (т.6 а.с.197). Проте, суд критично оцінює відомості про зміну ставлення ОСОБА_17 до вчинених ним злочинів, викладені в характеристиці Центру, так як її надано за наслідками лише двохтижневого перебування ОСОБА_17 на реабілітації. Тим більше, що відповідно до характеристики від 07.08.2018 вже 22.06.2018 його було відраховано за порушення правил поведінки людей, що знаходяться на реабілітації.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує сприяння розкриттю злочинів. Інших обставин, які б пом`якшували або обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 16.05.2017, згідно розписки, обвинувачений ОСОБА_17 отримав від прокурора обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (т.3 а.с.4).

Не дивлячись на те, що його було викрито у вчиненні умисного злочину проти власності і 01.06.2017 він вже представ перед судом (т.3 а.с.24), ОСОБА_17 на шлях виправлення не став, а навпаки продовжив вчиняти аналогічні злочини, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких та середньої тяжкості.

Так, 17.07.2017 він вчинив крадіжку майна потерпілого ОСОБА_12 . Копію обвинувального акту за цим епізодом злочинної діяльності ОСОБА_17 отримав 31.07.2017 (т.3 а.с.117) і 22.08.2017 представ перед судом (т.3 а.с.134). Проте, не дивлячись на викладене, вже 05.09.2017 ОСОБА_17 знову вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_13 і в черговий раз отримавши 12.09.2017 обвинувальний акт під розписку (т.5 а.с.149), наступного ж дня, а саме 13.09.2017 ОСОБА_17 знову вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_14 , а згодом і 14.09.2017 крадіжку майна потерпілого ОСОБА_15 (т.5 а.с.108).

З наведеного вбачається, що обвинувачений ОСОБА_17 , не дивлячись на те, що перебував під слідством та судом, продовжував свою злочину діяльність, скориставшись при цьому тим, що стосовно нього запобіжний захід не обирався,

Зазначені вище обставини характеризує обвинуваченого ОСОБА_17 як небезпечну для суспільства особу, маючу глибоку деформацію життєвих принципів та орієнтирів, яка вперто не бажає виправлятися, з огляду на що, для досягнення цілей, визначених ч.2 ст.50 КК України, суд вважає, що виправлення ОСОБА_17 та попередження вчинення ним злочинів можливе лише за умов тривалої ізоляції від суспільства. Тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

Тільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування положень статті 69 КК України та призначення покарання нижче від нижчої межі санкції статті суд не знаходить.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на те, що за змістом ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду і про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що встановлені судом злочини ОСОБА_22 розпочав вчиняти майже через півроку після звільнення з місць позбавлення волі, де він відбував покарання за попереднім вироком і продовжував їх вчиняти після повідомлення йому про підозру за вчинення нових злочинів. Також, згідно вироку від 02.09.2011 року засуджений ОСОБА_17 раніше вчиняв злочини у період випробування.

Разом з тим, приймаючи до уваги тяжкість вчинених злочинів, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, з врахуванням положень ст.50, ч.3 ст.65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд, враховуючи суспільну небезпечність злочинів та особи обвинуваченого, вважає, що обмеження, які можуть бути застосовані щодо обвинуваченого ОСОБА_17 при звільненні від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.ст.75, 76 КК України, не зможуть забезпечити його виправлення без відбування реального покарання.

Потерпілою ОСОБА_11 до обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_17 пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 3500 грн. та моральної шкоди в розмірі 3000 грн. Свої вимоги мотивує вартістю неповернутого їй майна та своїми переживанням, пов`язаними із його викраденням та протиправним проникненням до її помешкання (т.1 а.с.79).

Ухвалою суду від 01.06.2018 кримінальне провадження в частини обвинувачення ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень щодо майна потерпілої ОСОБА_11 закрито у зв`язку із смертю обвинуваченого, а її цивільний позов в частині вимог до обвинуваченого ОСОБА_19 залишено без розгляду (т.7 а.с.202).

Обвинувачений ОСОБА_17 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на непричетність до вчинення згаданого злочину. Проте з наведених вище підстав, суд не приймає до уваги згадані заперечення.

Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану шкоду, визначених ст.1166 та ст.1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, судом встановлено, що позов ОСОБА_11 підлягає задоволенню в частині вартості викраденого і неповернутого потерпілій бойлера вартістю - 1300 грн.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що факт заподіяння потерпілої моральної шкоди є очевидним та доведеним, так як є наслідком скоєння відносно неї протиправних (злочинних) дій.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину та ступень його вини, характер і глибину завданих потерпілій страждань, пов`язаних із проникненням до житла потерпілої та викраденням її майна. Виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи розмір позовних вимог, а також майновий стан обвинуваченого та реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди за рахунок наявного у нього майна, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди для потерпілої ОСОБА_11 має становити 1000 грн.

Таким чином, позов потерпілої підлягає задоволенню частково.

Інші позови та процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань визначити ОСОБА_17 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_17 відраховувати з часу фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки:

-прибувати до суду за кожною вимогою;

-не відлучатися з міста Горішні Плавні Полтавської області без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_17 на користь потерпілої ОСОБА_11 відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 1300 грн. та компенсацію моральної шкоди 1000 грн.

Речові докази:

-тепловентилятор марки «Сатурн» - залишити потерпілій ОСОБА_13 , як їй належні (т.7 а.с.50, 82);

-сім карту мобільного оператора «Київстар» та мобільний телефон «Samsung GT-C6112 duos» - залишити потерпілому ОСОБА_25 , як йому належні (т.7 а.с.73, 74, 81, 82);

-оптичний диски віз відеозаписом з магазину «Продукти-298» ТОВ «АТБ-Маркет» - залишити в судовій справі (т.4 а.с.151);

-вилучені у ОСОБА_17 засоби гігієни залишити ТОВ «АТБ-Маркет», як йому належні (т.4 а.с.128, 129);

-велосипед марки «Україна» залишити потерпілому ОСОБА_12 , як йому належний (т.4 а.с.128, 129);

-телевізор «Samsung CK-5320ZR» - залишити потерпілій ОСОБА_11 , як їй належний (т.4 а.с.102, 103).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Після проголошення вироку, учасники судового провадження мають право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1