УХВАЛА
Справа № 521/15851/18

Номер провадження:1-м/521/118/18

20 вересня 2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , арештованої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою у відношенні:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Самарканд Республіки Узбекистан, громадянки Республіки Узбекистан, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :
В міжнародному пункті пропуску через державний кордон для повітряного сполучення «Одеса-Аеропорт», 16.06.2018 о 02:41, співробітниками ВПС «Одеса-Аеропорт» встановлена та затримана громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_9 , яка розшукується компетентними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 135 КК Республіки Узбекистан - торгівля людьми.
Оперуповноваженим ВКП Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області 16.06.2018 складений протокол про затримання ОСОБА_10 в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.
За ініціативою компетентних органів Республіки Узбекистан, до міжнародної бази Інтерпол внесені відповідні відомості щодо розшуку ОСОБА_11 .
Підставою для затримання ОСОБА_10 та застосування у подальшому відносно неї тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави.
Так, постановою слідчого СВ ЛОВС на залізничній станції Самарканд від 12.03.2016, ОСОБА_9 залучена в якості обвинуваченої у кримінальній справі № 118407/16 за п.п. е), з) ч. 2 ст. 135 КК Республіки Узбекистан.
Постановою слідчого СВ ЛОВС на залізничній станції Самарканд від 12.03.2016 ОСОБА_9 оголошена у розшук.
Ухвалою судді Самаркандського міського суду по кримінальним справам від 12.03.2016 відносно ОСОБА_10 заочно обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого суді Малиновського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_10 застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб.
До Генеральної прокуратури України з Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан надійшов запит про видачу ОСОБА_11 .
З матеріалів, наданих узбецькою стороною вбачається наступне.
ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_13 , пообіцяла потерпілій громадянці Узбекистану ОСОБА_14 високооплачувану працю домогосподарки у будинку ОСОБА_10 у м. Дубай ОАЕ.
22.07.2014 ОСОБА_15 вилетіла до м. Дубай ОАЕ, де її зустріли ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , та повідомили що витратили на її переліт 17 000 доларів США, які вона має відпрацювати шляхом зайняття проституцією.
Так, у період з 24.07.2014 по квітень 2015 року учасниці злочинного угруповання сексуально експлуатували ОСОБА_15 , та вона за вказаний період часу відпрацювала 32 000 доларів США, після чого втекла від них та до 07.09.2015 переховувалась у приїжджих осіб з Таджикистану, потім звернулась до місцевої поліції та 28.11.2015 повернулась до Узбекистану.
Злочин, вчинення якого інкримінуються ОСОБА_18 на території Республіки Узбекистан відповідає злочину, передбаченому ч. 2 ст. 149 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі більше ніж на 1 рік.
Строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказаний злочин, передбачені ст. 49 КК України - не спливли.
У відповідності до наявних матеріалів перевірки, ОСОБА_9 на території України раніше не судима, з питань набуття громадянства України, з питань оформлення дозволу на постійне проживання а також з клопотанням про набуття статусу біженця або додаткового захисту в Україні не зверталась, паспортом громадянина України не документувалась, стан здоров`я задовільний.
В матеріалах запиту про видачу містяться відомості щодо ухилення ОСОБА_10 від правоохоронних органів Республіки Узбекистан, таким чином, на теперішній час існують ризики, що ОСОБА_9 , з метою уникнення видачі та в подальшому притягнення до кримінальної відповідальності на території Республіки Узбекистан, знаходячись на свободі, спробує переховуватись, тобто ризик, передбачений п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.07.2018 року відносно ОСОБА_10 застосований екстрадиційний арешт.
Цього ж дня, ОСОБА_9 звернулась до прокурора із заявою про спрощений порядок видачі до Республіки Узбекистан.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.07.2018 року затверджено згоду ОСОБА_10 на спрощену видачу.
Постановою Генеральної прокуратури України від 06.08.2018 прийнято рішення про видачу ОСОБА_11 . Вказане рішення 15.08.2018 вручено ОСОБА_19 .
Листом Генеральної прокуратури України від 05.09.2018 санкціоновано видачу ОСОБА_10 компетентним органам Республіки Узбекистан та етапування територією України.
Особу затриманої встановлено паспортом громадянина Республіки Узбекистан сер НОМЕР_1 , виданого 27.08.2013, який дійсний до 26.08.2023.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник затриманої та затримана ОСОБА_9 , кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя при винесенні ухвали враховує положення ч. 2 ст. 29 Конституції України, згідно з якою, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Частиною 1 статті 584 КПК України, передбачається, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Згідно ч. ч. 10, 11 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього терміну слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Перевіряючи підстави для подальшого тримання особи під вартою, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_9 розшукується компетентними органами Республіки Узбекистан за вчинення на її території кримінального правопорушення і в теперішній час компетентними органами України вирішується питання про її видачу. Будь-яких обставин, при яких видача (екстрадіція) не здійснюється у суді не встановлено.

Метою і підставами застосування слідчим суддею подальшого тримання особи під вартою в рамках екстрадиційного арешту ОСОБА_20 є: запобігання спробам ухилитись від компетентних органів іноземної держави та можливість перебуваючи на волі перешкодити встановленню істини по кримінальній справі.

З урахуванням викладених обставин слідчий суддя обґрунтовано вважає, що є всі достатні підстави для подальшого тримання ОСОБА_10 під вартою з метою подальшого її екстрадиційного арешту і надалі забезпечення належної поведінки особи і виконання процесуальних рішень суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 58 - 62 Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» / м. Мінськ, Республіка Білорусь, 22.01.1993 року /, а також ст. ст. 541, 584 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 задовольнити.

Визнати достатніми наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, до її фактичної передачі правоохоронним органам Республіки Узбекистан, але не більше строку встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України.

Підстав для звільнення ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) з-під варти немає.

Ухвала слідчого судді припиняє свою дію 18.11.2018 року

Копію ухвали направити в ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1