Справа № 464/279/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/288/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №464/279/18 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України з участю,
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_6
за апеляційною скаргою прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 09 лютого 2018 року,

встановила:
цим вироком,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Підчоше, Житомирської області, проживаючу за адресою АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи, раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 03 січня 2018 року близько 10:30 год., перебуваючи в приміщення супермаркету «Сільпо», що по проспекту Червоної Калини, 62 в м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрала майно належне ТзОВ «Сільпо-Фуд», а саме цукерки марки «Марія з чорносливом та курагою», вагою 0,098 кг, вартістю 14 грн. 72 коп.; свинну голяшку, вагою 1,158 кг, вартістю 49 грн. 93 коп.; масло марки «Волошкове поле Селянське», вагою 400 грн., вартістю 57 грн. 90 коп., тунець марки «Rio Mare в оливковій олії», вагою 160 г, вартістю 72 грн. 20 коп., завдавши ТзОВ «Сільпо-Фуд» матеріальної шкоди в сумі 194 грн. 75 коп. (без ПДВ), однак, вказаного наміру до кінця не довела, оскільки була викрита та затримана працівниками охорони магазину.
На даний вирок прокурор Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої прокурор вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченій безпідставно застосовано норми ст.69 КК України.

Так, застосовуючи до ОСОБА_6 ст.69 КК України, суд врахував особу винуватої, яка раніше не судима, пенсіонер, інвалід ІІІ групи, висновок судово-психіатричної експертизи, проте що обвинувачена в момент вчинення кримінального правопорушення, усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, має позитивну характеристику з місця проживання.

Проте, судом не враховано та належно не оцінено характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його наслідків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Визнавши ОСОБА_6 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, суд призначив їй, із застосуванням ст.69 КК України, остаточне покарання у виді штрафу, в розмірі 510 гривень.

Мінімальний розмір покарання у вигляді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який згідно санкції ст.185 КК України не є непосильним для ОСОБА_6 , а відтак остання має можливість сплатити вказану суму штрафу.

З огляду на це, призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України є незаконним та недостатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів. Тому, в цій частині вирок слід скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 на її заперечення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Так висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим. Доведеність вини та правильність кваліфікації діяння за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 про незаконність вироку суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме безпідставне застосування положень ст.69 КК України, є необґрунтованими та надуманими.

При визначенні покарання ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому положеннями ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті.
На виконання вимог закону судом враховано те, що обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому, сприяла у розкритті злочину, які визнано пом`якшуючими обставинами, а також її особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою пенсійного віку, інвалідом третьої групи, позитивно характеризується, злочинними діями не завдано шкоди, обставини злочину, що вартість викраденого майна є незначною.
З врахуванням цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені пом`якшуючі обставини та дані про особу ОСОБА_6 істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому правомірно застосовано положення ст.69 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч1 ст.185 КК України.
Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання, з застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу 510 гривень не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої за своїм розміром є несправедливим через м`якість, про що порушується питання в апеляційній скарзі, немає. Доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів до уваги не бере як безпідставні. Тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Разом з тим колегія суддів вважає, що відповідно до положень ст.404 КПК України, не погіршуючи становища обвинуваченої, слід визначити, що покарання ОСОБА_6 призначено у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 510 гривень.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, Підстав для його скасування не встановлено, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 09 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 без задоволення.

На підставі ст.404 КПК України визнати ОСОБА_6 засудженою за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КПК України, до штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 510 гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4