Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-в/711/389/18
Справа № 711/6227/18
УХВАЛА

14 серпня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурор - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин, Чернігівської області, громадянина України, раніше не судимого, засудженого 07.02.2013 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, за ст. 186 ч. 2, ст. 187 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі, на теперішній час відбуває покарання у Черкаській виправній колонії №62,
ВСТАНОВИВ:

26.07.2018 до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , щодо можливості застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання.
Засуджений і представник Черкаської ВК № 62 в судове засідання не з`явилися, про причин неявки не повідомили, проте засуджений надав суду заяву, в якій просив задовольнити його клопотання та провести судове засідання без його участі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на наявні в матеріалах особової справи дані, які свідчать про те, що засуджений не став на шлях виправлення.
Дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, характеристику, надану адміністрацією Черкаської ВК № 62, враховуючи думку засудженого, прокурора, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з характеристики від 13.08.2018, засуджений 07.02.2013 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, за ст. ст.186 ч.2 , 187 ч.2 , 70 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.02.2016 р. на підставі ст. 72 ч.5 КК України згідно Закону України №838-УІІІ від 26.1 1.2015 р. зараховано в строк відбування покарання строк з 15.07.2012 р. по 11.04.2013 р

Отже, початок строку відбування покарання 15.07.2012, кінець 19.10.2018.
Згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_4 . Під час утримання з 30.07.2012 р. в СІЗО м. Н - Сіверський допустив порушення вимог режиму утримання, за що мав 1 стягнення, яке на даний час погашено у встановленому законом порядку. До праці не залучався, заохочень не мав.

Під час утримання з 22.03.2013 р. СІЗО м. Чернігів порушень режиму утримання не допускав, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав.

За час відбування покарання з 11.05.2013 р. в Черкаській ВК № 62 засуджений ОСОБА_4 характеризується негативно. Допускає порушення установленого порядку відбування покарання, за що має 22 стягнення, 16 з яких на даний час не зняті та не погашені в установленому законом порядку. Допущені порушення виражались: зберіганні заборонених предметів, не виконанні розпорядку дня установи, не виконанні законних вимог персоналу установи. На заходи виховного та профілактичного характеру не реагує, належні висновки для себе не робить.

Був працевлаштований на виробництві установи, в дільниці майстерня, працював з корисливих для себе мотивів, мав лише два заохочення наданих правами начальника установи.

З 17.03.2016 р. по даний час на виробництві не працює за відсутністю бажання.

Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Свідомо уникає робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених.

Бере участь в програмі диференційованого виховного впливу за напрямком «Фізкультура і спорт» з 01.06.2015 р.

27.11. 2014 року на адміністративній комісії установи розглядалось питання щодо можливості застосування до засудженого ст. 101 КВК України (переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації), але за рішенням комісії установи засудженому було відмовлено, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не стає на шлях виправлення.

18.01.2016 року на адміністративній комісії установи розглядалось питання застосування до засудженого ст. 82 КВК України (заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням), але за рішенням комісії установи засудженому було відмовлено, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

29.06.2016 року на адміністративній комісії установи розглядалось питання застосування до засудженого ст. 81 КВК України (умовно дострокове звільнення), але рішенням комісії установи засудженому було відмовлено, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Вирішуючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі суд звертає увагу на наступне.
Згідно ч.2 ст.50 КК України кримінальне покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, законом передбачено, що єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою та ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Відповідно до ст.6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Неухильне дотримання умов та правил поведінки під час відбування покарання є обов`язком всіх засуджених (ст.9 КВК України), але не є безумовним свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки такі обставини мають оцінюватись в сукупності з іншими: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях установи тощо.
Дослідивши матеріали клопотання та особової справи суд дійшов висновку, що характеристика особи засудженого, його вік, стан здоров`я, наявність отриманих під час відбування покарання стягнень за суттєві порушення вимог режиму утримання (22 стягнення, 16 з яких не погашено та не знято) та наявність двох заохочень, свідчать що ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
Отже, підходячи в комплексі до характеристики особистості засудженого та ознак його поведінки до моменту притягнення до кримінальної відповідальності та під час відбування покарання, суд приходить до висновку, що засуджений не став на шлях виправлення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 Кримінального кодексу України, ст.ст.537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання через Придніпровський районний суд міста Черкаси апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а для осіб, які не викликались в судове засідання - з дня отримання ними копії ухвали.
Головуючий: ОСОБА_1