н/п 1-кс/490/3272/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2018 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000372 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2017 підозрюваному:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження Березнегуватський район, Миколаївської області, національність українець, військовослужбовця, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
підозрюваний ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5
в с т а н о в и в :
08 травня 2018 року старший слідчий військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_7 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_3 у зв`язку з досудовим розслідуванням обставин злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000372.

ОСОБА_3 підозрюється у тому, що 03 листопада 2014 року він, будучі військовослужбовцем та проходячи військову службу, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби з метою ухилитися від військової служби.
Дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
24.02.2015 року складено та направлено ОСОБА_3 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
З моменту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 переховувався від органу досудового розслідування та органів військового управління, внаслідок чого 17.10.2017 постановою старшого слідчого ОСОБА_6 був оголошений у розшук.
Ухвалою від 22.12.2017 слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_3 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставинами, що обґрунтовують складену підозру ОСОБА_3 є повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 , матеріали службового розслідування та протоколи допиту свідків.
Наведені вище докази є достатніми для обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного вище злочину.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 194 КПК України, доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного вище злочину.

Як на ризики, задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий та прокурор послалися на те, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків, які підлягають допиту в ході досудового розслідування, іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню, переховатися від органу досудового розслідування та суду, а також продовжити вчиняти аналогічні правопорушення.

Вислухавши доводи прокурора на підтримку клопотання, думку підозрюваного та захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження та копії документів, наданих захисником, доходжу наступного.

Надані матеріали кримінального провадження вказують на те, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного вище злочину середньої тяжкості, за який підозрюваному загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. При цьому підозрюваний не з`явився до органів досудового розслідування та був оголошений у розшук. Наведене вказує на наявність ризику переховування підозрюваного ОСОБА_3 від органу досудового розслідування і суду.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначеного вище ризику, що передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, вважаю не доведеним викладене у клопотанні ствердження сторони обвинувачення про неможливість запобігти вказаному вище ризику шляхом застосування менш суворого ніж тримання під вартою запобіжного заходу. Це ствердження слідчого у клопотанні нічим не обґрунтовується.

З наданих сторонами документів слідує наступне.

ОСОБА_3 є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, є одруженим, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ці обставини, у сукупності вказують на соціальну адаптованість підозрюваного та на наявність інших чинників, які здатні утримати підозрюваного від полишення свого місця проживання з метою ухилитися від органу досудового розслідування та суду.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя має право постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведене наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в суді не доведено існування тих ризиків, на які він посилається в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_3 не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області у порядок та строки передбачені КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1