Єдиний унікальний № 510/1544/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.08.18 року

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Рені клопотання слідчого Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені, Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ., засуджений 12.07.2018 р. Ренійським районним судом Одеської області за ст. 186 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання на 3 роки, ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И В :
Слідчий Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 терміном на 60 діб.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0002063 від 05.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч 3 ст. 186 КК України.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 перебуваючи на випробувальному терміні згідно вироку Ренійського районного суду від 12.07.2018, належних висновків для себе не зробив, знову вчинив корисливий злочин при наступних обставинах.

05.08.2018 приблизно о 08 год. 00 хв., мешканець м. Рені ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, через незаперту хвіртку проник на територію подвір`я домоволодіння та надалі через незаперті вхідні двері в середину житлового будинку АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , та знаходячись в приміщенні кухні вказаного будинку ОСОБА_5 викрав газову двокомфорну плиту б/в, вартістю 210 грн., яка належить потерпілій ОСОБА_6 , з якою намагався вийти на АДРЕСА_2 , однак знаходячись на території подвір`я був замічений господаркою будинку ОСОБА_6 , яка окликами намагалась зупинити ОСОБА_5 , але ОСОБА_5 ігноруючи оклики потерпілій зупинитись, з викраденим майном вийшов з території домоволодіння на АДРЕСА_2 , для подальшої здачі викраденого майна на пункт прийому лому, маючи намір розпорядитися викраденим майном в особистих цілях.

Після цього, ОСОБА_5 знаходячись на вул. Північна м. Рені, був застигнутий з викраденою газовою плитою сусідом з домоволодіння АДРЕСА_3 ОСОБА_7 , неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкає потерпіла ОСОБА_6 , та ним зупинений, у зв`язку з чим ОСОБА_5 не довів злочин до кінця з причин, не залежних від його волі.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна(грабіж), вчинене повторно, поєднанне з проникненням у житло, але не доведеного до кінця з причин, не залежних від його волі.

За наявності достатніх доказів 22.08.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, але не доведеного до кінця з причин, не залежних від його волі.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінуємому йому діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами.

Допитаний у якості підозрюваного у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України ОСОБА_5 , по суті справи свою вину визнав повністю.

Підставою для внесення клопотання, стало те, що ОСОБА_5 , підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, міцних соціальних зв`язків немає, не працює, що дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Слідчий Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області підтримав клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки хотів залишатись на свободі.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, суд у даному випадку не визначає розмір застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п 34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Обґрунтована підозра у вчинені кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1 (с) Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, це впливає з рішення Європейського суду з прав людини (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 р., § 57).

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі Летельє проти Франції звернув увагу на те, що тримання особи під вартою може бути виправдано, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Тобто, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Аналогічне ствердження є й у рішенні Європейського суду з прав людини по справі Джон Мюррей проти Сполученого Королівства, де йдеться мова про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або, навіть, для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, надалі він може продовжити злочинну діяльність, оскільки 12.07.2018 р. був засуджений за скоєння аналогічного злочину, а злочин у даному кримінальному провадженні, скоїв в період іспитового строку, а також з метою запобігання ризикам щодо можливого переховування підозрюваного від суду, незаконного впливу як на потерпілих, так і на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що може негативно вплинути на всебічний та об`єктивний розгляд кримінального провадження, враховуючи особливу зухвалість вчиненого злочину і відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки не відповідає суспільному інтересу, крім того, застосування особистого зобов`язання, недоцільно через можливість останнього ухилитись від слідства та суду; у виді особистої поруки у зв`язку з відсутністю поручителів, які заслуговують на довіру. Неможливо застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що останній може впливати на свідків та інших підозрюваних кримінального правопорушення та залякувати потерпілу, для зміни її показів, які можуть вплинути на подальший хід досудового розслідування та уникнення підозрюваного від кримінальної відповідальності.

Враховуючи норми п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя визначає заставу у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-178, 183-184, 186-187, 193-194, 196-197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 21.10.2018 р.

Встановити підозрюваному ОСОБА_5 , заставу у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яку може бути внесено як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою. Застава вноситься на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

При внесені застави, на підозрюваного ОСОБА_5 , покласти наступні обов`язки:

1) Прибувати до місця здійснення кримінального провадження за першою вимогою слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження, якщо в цьому виникне необхідність, пов`язана із здійсненням кримінального провадження.

2) Не відлучатися за межі Ренійського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, суду, у залежності від стадії кримінального провадження;

3) Повідомляти слідчого, прокурора, суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) Утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1