АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003906, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, та зазначити про самостійне виконання вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2018 р.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначене йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2018 року, більш суворим, призначеним цим вироком, визначивши остаточно до відбуття 4 роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено відраховувати з 17.11.2017р.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Вирішено питання про речові докази.

ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 15.11.2017 року близько 07 години 45 хвилин, перебуваючи біля будинку № 32, що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, побачив раніше незнайомого йому неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого в руці знаходились грошові кошти в розмірі 20 гривень однією купюрою, які обвинувачений визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , поєднаного з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, розуміючи, що його дії є відкритими та очевидні для самого потерпілого, діючи умисно, із корисливих спонукань та особистої зацікавленості, підійшов до потерпілого та правою рукою притиснув останнього до стіни будинку, тим самим застосувавши до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та наказав йому віддати грошові кошти у розмірі 20 гривень однією купюрою. Після чого ОСОБА_9 , розуміючи, що відносно нього вчиняється злочин, злякавшись за своє життя та здоров`я, виконав те, що наказав йому ОСОБА_7 , а саме передав йому грошові кошти.

Далі ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 , на загальну суму 20 грн.

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення, не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у скоєнні ним злочину та правильності кваліфікації його дій, у той же час вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що судом першої інстанції не було дотримано вимоги КПК України та Постанови пленуму ВС України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення кримінального покарання" та застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України при визначенні остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що є неприпустимим зважаючи на те, що від відбування покарання за попереднім вироком суду ОСОБА_7 звільнено на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав; обвинуваченого, який проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечував; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Висновки суду першої інстанції про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведеність його вини, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України, законність та справедливість покарання, призначеного йому за вчинений злочин, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України вирок суду у цій частині колегією суддів не переглядається.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог закону про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за сукупністю злочинів є обгрунтованими.
Так, відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За тими самим правилами покарання призначається і у випадку, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 раніше було засуджено вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2018 р. до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та звільнено від відбування цього покарання за правилами ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
Злочин, за який ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком суду, було вчинено 15.11.2017 р., тобто до ухвалення щодо нього попереднього вироку суду.
За таких обставин, а також приймаючи до уваги, що за даним вироком суду обвинуваченому призначене покарання з реальним його відбуванням, призначення ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим не допускається, а суду належало зазначити у вироку про самостійне виконання попереднього вироку суду.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 370, 404, 413, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Покарання, призначене ОСОБА_7 за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2018 року, - виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду - залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржено і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той же строк з дня отримання копії вироку.

Копі вироку невідкладно вручити обвинуваченому та прокурору.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4