АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарях ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами:

- захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8

- представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10

на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 12 березня 2018 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України та призначено покарання за:

- ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 190 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,;

- ч. 4 ст. 191 КК України, у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих і адміністративно господарських функцій строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_11 остаточне покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих і адміністративно господарських функцій строком на 3 (три) роки.

Обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою по набуттю вироком чинності.

Початок терміну відбуття покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту затримання.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 заподіяну кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 71035 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 заподіяну кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 13000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 заподіяну кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 641023,36 грн. неповернутих коштів з урахуванням інфляції, 3 проценти річних в сумі 16162,66 грн., моральної шкоди в сумі 10000 грн., а всього 667186,02 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_14 заподіяну кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 50280 грн. неповернутих коштів з урахуванням інфляції, 3 проценти річних в сумі 12571,38 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн., а всього 72851 грн. 38 коп.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_15 заподіяну кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_16 заподіяну кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 11 848 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_17 заподіяну кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 193387,27 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в сумі 4611 гривень 28 копійок.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Як вбачається з вироку, ОСОБА_11 визнано винним та засуджено за те, що на початку червня 2006 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, він вчинив сплановані шахрайські дії відносно ОСОБА_12 та заволодів його майном при наступних обставинах. Так він у 2006 році дізнався від свого знайомого ОСОБА_12 , з яким підтримував довірливі відносини, що останній зацікавлений у придбанні земельної ділянки. І маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_18 повідомив ОСОБА_12 неправдиву інформацію, що має можливість надати допомогу у виділенні земельної ділянки на вигідних умовах, при цьому демонстрував останньому наявні в нього викопіювання з плану території Геронимівської сільради та спільно із ним оглядав земельні ділянки, розташовані поблизу с. Дахнівка Черкаського району, що перебували під засадженням лісу, іншими способами запевняв його у своїй компетентності, завідомо не маючи наміру і можливості сприяти в питанні виділення цієї землі. Після чого ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_12 передати йому грошові кошти в сумі 5000 доларів США, в якості нібито першопочаткового платежу за оформлення документів. На вказану пропозицію ОСОБА_12 погодився і на початку червня 2006 року, будучи введеним в оману, знаходячись в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що згідно курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України станом на 01.06.2006, становить 25 250 гривень, якими останній умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів і використав на власні потреби, що більше ніж у 144 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, встановлений на цей період, чим завдав значної шкоди потерпілому.

Крім того, на початку листопада 2006 року, ОСОБА_11 , повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинив сплановані шахрайські дії відносно ОСОБА_15 та заволодів його майном при наступних обставинах. Так він восени 2006 року дізнався від свого знайомого ОСОБА_15 , з яким підтримував довірливі відносини, що останній займається пошуком приміщення під оренду для розміщення власного виробництва. І маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_18 повідомив ОСОБА_15 неправдиву інформацію, що може сприяти у вирішенні питання пошуку та оренди підходящого приміщення, при цьому демонстрував останньому ряд будівель, у тому числі приміщення котельні, розташоване на території аеропорту в м. Черкаси, як таке, що може бути запропоноване під оренду, завідомо не маючи наміру і можливості сприяти в питанні здачі демонстрованих будівель в користування. Після чого ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_15 передати йому грошові кошти в сумі 10 000 гривень, в якості передплати за подальшу оренду приміщення котельні, що розташоване на території аеропорту м. Черкаси. На вказану пропозицію ОСОБА_15 погодився та на початку листопада 2006 року, будучи введеним в оману, знаходячись поблизу ресторану «Макдональдз», що на перехресті бул. Шевченка та вул. Смілянська в м. Черкаси, передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 10 000 грн., якими останній умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів і використав на власні потреби, чим завдам матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму.

Крім того, 12.03.2007 року у денний час, ОСОБА_11 , повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинив сплановані шахрайські дії відносно ОСОБА_12 та заволодів його майном при наступних обставинах. Так у березні 2007 року в нього виникла необхідність установки металопластикових вікон на одному з об`єктів будівництва. Тоді він пригадав, що його знайомий ОСОБА_12 , з яким він підтримував довірливі відносини, займається виготовленням такого товару. І маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, повідомив ОСОБА_12 неправдиву інформацію, що йому потрібні металопластикові вікна в кількості трьох штук, для того щоб пришвидшити вирішення питання стосовно виділення земельної ділянки, раніше продемонстрованої неподалік с. Дахнівка Черкаського району, завідомо не маючи наміру і можливості сприяти у вирішенні вказаного питання. Після чого ОСОБА_18 запропонував ОСОБА_12 передати йому металопластикові вікна, на що останній погодився та 12.03.2007 року у денний час, будучи введеним в оману, перебуваючи в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , передав ОСОБА_11 металопластикові вікна в кількості трьох штук, загальною вартістю 6035 гривень, якими останній умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів, в подальшому реалізував, та виручені грошові кошти витратив на власні потреби, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму.

Крім того, у вересні 2007 року, ОСОБА_11 повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинив сплановані шахрайські дії відносно ОСОБА_13 та заволодів його майном при наступних обставинах. Так він у 2007 році дізнався від свого знайомого ОСОБА_13 , з яким підтримував довірливі відносини, що останній зацікавлений у придбанні земельної ділянки. І маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_18 повідомив ОСОБА_13 неправдиву інформацію, що має можливість надати допомогу у виділенні земельної ділянки на вигідних умовах, при цьому демонстрував останньому наявні в нього викопіювання з плану території Геронимівської сільради та спільно із ним оглядав земельні ділянки, розташовані поблизу с. Дахнівка Черкаського району, що перебували під засадженням лісу, іншими способами запевняв його у своїй компетентності, у тому числі наводив у приклад спільного знайомого ОСОБА_12 , який вже нібито вигідно вклав свої кошти, завідомо не маючи можливості сприяти в питанні виділення цієї землі. Після чого, ОСОБА_11 , запропонував ОСОБА_13 передати йому грошові кошти в сумі 5000 доларів США, в якості нібито першопочаткового платежу за оформлення документів. Натомість ОСОБА_19 повідомив, що має можливість сплатити лише 1000 доларів США, і така пропозиція ОСОБА_11 влаштувала. Так у вересні 2007 року, ОСОБА_13 , будучи введеним в оману, знаходячись у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_3 , передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що згідно курсу гривні до доларів США, встановленого Національним банком України станом на 01.09.2007, становить 5050 гривень, якими останній умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів і використав на власні потреби, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму.

Крім того, на початку грудня 2007 року, ОСОБА_11 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинив шахрайські дії відносно ОСОБА_14 та заволодів її майном при наступних обставинах. Так він запевнивши свого батька ОСОБА_20 , що має значні матеріальні труднощі та перебуває у скрутному фінансовому становищі, попросив його домовитись про надання боргу із знайомою ОСОБА_14 , що останній і зробив. На таке прохання ОСОБА_14 погодилась та на початку грудня 2007 року, будучи введеною в оману, знаходячись у службовому кабінеті, що за адресою м. Черкаси, бул. Шевченка, 185, на умовах усного договору, який ОСОБА_11 завідомо не мав наміру виконувати, передала в борг останньому грошові кошти в сумі 2000 США, що згідно курсу гривні до доларів США, встановленого Національним банком України станом на 01.12.2007, становить 10 100 гривень, якими останній умисно, з корисливих мотивів шляхом обману заволодів та використав на власні потреби, чим завдав матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, в період часу з 26.05.2013 по 08.07.2013, ОСОБА_11 , повторно, маючи єдиний умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинив шахрайські дії відносно ОСОБА_16 та заволодів її майном при наступних обставинах. Так він у травні 2013 року, познайомившись із сином потерпілої ОСОБА_21 , увійшовши в довіру, неодноразово повідомляв йому неправдиві відомості про те, що має проблеми з власним банківським рахунком, на якому знаходяться кошти і з невідомих причин скористатись ними він не міг та неодноразово просив останнього надати йому у позику кошти на незначні терміни, на умовах усної домовленості, завідомо не маючи умислу повертати отримані гроші, які ОСОБА_21 отримував від своєї матері ОСОБА_16 . Так 26.06.2013 у денний час, перебуваючи неподалік «Будинку Зв`язку», що на перехресті бул. Шевченка та вул. Б.Вишневецького в м. Черкаси, ОСОБА_21 передав в борг ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 250 доларів США, що згідно курсу гривні до доларів США, встановленого Національним банком України станом на 26.06.2013, становить 1998 гривень, отримані від потерпілої; а також 07.06.2013, перебуваючи знову неподалік «Будинку Зв`язку», що на перехресті бул. Шевченка та вул. Б.Вишневецького в м. Черкаси, ОСОБА_21 передав в борг ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 3500 грн., отримані від потерпілої; а також 23.06.2013, перебуваючи неподалік перехрестя вулиць Кірова та Благовісна в м. Черкаси, ОСОБА_21 передав в борг ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 2800 грн., отримані від потерпілої; а також 08.07.2013, перебуваючи неподалік ломбарду «Форум», що за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 470, ОСОБА_21 передав у борг ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 3550 грн., отримані від потерпілої. Таким чином ОСОБА_11 в період часу з 26.05.2013 по 08.07.2013 умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами ОСОБА_16 на загальну суму 11 848 гривень та не виконавши своїх зобов`язань про повернення грошей, витратив їх на власні потреби, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму.

Крім того, 10.10.2007 року, ОСОБА_11 , повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинив сплановані шахрайські дії відносно ОСОБА_9 та заволодів його майном при наступних обставинах. Так будучи знайомим із ОСОБА_9 , увійшов йому в довіру, при цьому неодноразово брав у нього в позику незначні суми грошових коштів, які вчасно повертав. І маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, в жовтні 2007 в черговий раз звернувся до ОСОБА_9 з проханням надати у позику гроші в сумі 20000 доларів США, при цьому повідомив неправдиву інформацію, що кошти потрібні йому для зведення фундаментів під будівництво в с. Червона Слобода, з метою подальшого продажу таких земельних ділянок, що не відповідало дійсності. На таке прохання ОСОБА_9 погодився та 10.10.2007 року в денний час, будучи введеним в оману, перебуваючи у квартирі по місцю проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 передав у позику ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 20000 доларів США, що згідно курсу гривні до доларів США, встановленого Національним банком України станом на 10.10.2007, становить 101 000 гривень, які останній зобов`язувався повернути до 20.11.2007, що його батько ОСОБА_20 підтвердив розпискою. Натомість в подальшому ОСОБА_11 умови домовленості не виконав, гроші не повернув, а умисно, шляхом обману, зловживаючи довірою, заволодів грошовими коштами на вказану суму, які використав на власні потреби, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму, що більше ніж у 439 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, встановлений на цей період та є великим розміром.

Він же, в період часу з 01.11.2009 по 11.11.2010, працюючи згідно наказів № 6 від 01.11.2009 та № 7 від 01.11.2009 на посаді заступника директора та за сумісництвом менеджером з реалізації рибної продукції приватного підприємства "Літест" (юридична адреса: м. Черкаси, вул. Смілянська, 132), діючи в порушення умов трудового договору та посадової інструкції від 01.11.2009, укладеного ним із зазначеним приватним підприємцем, будучи матеріально-відповідальною особою за передані товарно-матеріальні цінності та грошові кошти, маючи єдиний умисел на привласнення чужого майна, отримав на вказаному підприємстві, відповідно до накладної № РН-0000021 від 09.02.2010 рибну продукцію, на загальну вартість 193 387 грн. 27 коп., яку привласнив з метою подальшої реалізації, та грошові кошти за вказану рибну продукцію до каси підприємства не вніс, в результаті чого спричинив підприємству матеріальну шкоду на вищевказану суму, що більше ніж у 445 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, встановлений на цей період та є великим розміром.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 судом кваліфіковано за:

ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно;

ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах;

ч. 4 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірено особі та перебувало у її віданні, вчинене у великих розмірах.

В апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого за ч.ч.2,3 ст.190 КК України та правильності кваліфікації його дій, не погодився з вироком суду та вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.ч.2,3 ст.190 КК України, ч.4 ст.191 КК України змінити в частині призначеного покарання за ч.ч.2,3 ст.190 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_11 покарання за ч.ч.2,3 ст.190 КК України яке є співрозмірним його діянням, та особі обвинуваченого та не пов`язане з позбавленням волі. Обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.4 ст.191 КК України виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Апеляційні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_11 , має позитивну характеристику за місцем проживання, одружений, зразковий сім`янин, має на утриманні двох малолітніх дітей, дочку ОСОБА_22 2010 р.н. та сина ОСОБА_23 2007 р.н., а також на його утримані знаходиться батько ОСОБА_20 , який відповідно до МСЕК є інвалідом 2 групи та потребує стороннього догляду. Також обвинувачений жодного разу не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання та працевлаштування. Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано, що ОСОБА_11 має хронічні серцево-судинні захворювання та потребує постійного медичного нагляду та лікування. Також суд не врахував, що обвинувачений з потерпілими частково розрахувався, і це підтверджується розписками від них, касовими чеками, квитанціями та показами потерпілих, що є в матеріалах справи, він визнає суму матеріальних збитків заявлених потерпілими ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , окрім цивільного позову ОСОБА_9 вважаючи його необґрунтованим в розмірі 667186,02 грн. і вважає, що сума боргу становить 39803,202 грн.

Разом з тим, захисник ОСОБА_8 вважає, що в ході досудового слідства та під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_11 , не було доведеного його прямого умислу та корисливого мотиву на заволодіння, привласнення чужого майна та його розтрату, що повністю виключає склад кримінального правопорушення за ч.4 ст.191 КК України в діях ОСОБА_11

- представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 не оспорюючи правову кваліфікацію та доведення вини обвинуваченого в повному обсязі обвинувачення, висунутого та підтриманого в суді прокурором, вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим з причин невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вважає, що суд необґрунтовано дійшов висновку і врахував при призначенні те, що обвинувачений ОСОБА_11 нібито на даний час вже має незадовільний стан здоров`я. Призначаючи покарання ОСОБА_18 суд не врахував, що обвинувачений зухвало вчинив злочини стосовно потерпілих, частина яких є пенсіонерами та людьми похилого віку, які саме через свій стан здоров`я не могли прибувати в судові засідання у справі, розгляд якої у суді першої інстанції тривав з 2014 року, обвинуваченим штучно затягувалися строки розгляду даного кримінального провадження. Злочинне збагачення ОСОБА_11 чинив зухвалими способами, з використанням свого батька ОСОБА_20 та його професійних зв`язків, як керівника податкової служби Черкаської області.

Зауважив, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_11 не були враховані положення ч.2 ст.50, ч.2 ст.70 КК України та постанова Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», саме про застосування цих положень і призначення обвинуваченому більш суворого остаточного покарання, у вигляді 8 років позбавлення волі, просили суд потерпілі.

За таких обставин представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить змінити вирок щодо ОСОБА_11 в частині розміру призначеного покарання та ухвалити новий вирок, з призначенням ОСОБА_11 більш суворого покарання, а саме:

- за ч.2 с.190 КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.190 КК України у вигляді 6-ти років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.191 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, а остаточно покарання призначити відповідно до положень ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 8 років позбавлення волі.

Окрім того, від адвоката ОСОБА_8 , 10.05.2018 р. до апеляційного суду надійшло клопотання в якому він просив доповнити до апеляційної скарги вимогу щодо зміни суми матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 з 667186,02 гривень на 96 233,56 гривень (підстави зміни суми були описані а апеляційній скарзі, але не зазначені в апеляційній скарзі з технічних причин) та допитати потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , при цьому не зазначивши про необхідність проведення часткового чи повного судового слідства.

Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 будучи належним чином повідомлені про місце, дату і час проведення судового засідання, не з`явилися причин неявки не повідомили.

З урахуванням думки учасників судового процесу про можливість слухання справи в апеляційному порядку без участі потерпілих, колегія суддів, дотримуючись процесуальних строків, визнала за можливе розглянути подані апеляційні скарги в цьому судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 про підтримку апеляційної скарги поданої ними та заперечили проти вимог апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , прокурора, яка заперечила проти апеляційних скарг та просила відмовити у їх задоволенні, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, та враховуючи, обставину, що адвокат ОСОБА_8 на день розгляду апеляційних скарг не заявляв в судовому засіданні клопотання про повторний допит потерпілих та свідків та не наполягав на задоволенні поданого ним клопотання від 10.05.2018 р., колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги, не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості та достовірності. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимоги вказаної норми закону, на думку колегії суддів, дотримані судом першої інстанції при постановленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_11 .

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування та судове провадження у ньому проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи.

Як вбачається з вироку суду, свої висновки щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно, за ч.3 ст.190, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах, ч.4 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірено особі та перебувало у її віданні, вчинене у великих розмірах, суд обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду, та які суд оцінив у відповідності до вимог ст.94 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.2 ст. 190 КК України, за ч.3 ст. 190 КК України та за ч.4 ст.191 КК України судом вірно кваліфіковані.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд, повно, об`єктивно і всебічно, дослідивши обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 190 КК України, ч.3 ст. 190 КК України та за ч.4 ст.191 КК України і навів у вироку мотиви прийняття такого рішення.

Заперечення обвинуваченого своєї винуватості у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, як у суді першої інстанції, так і у апеляційній інстанції, а також у поданій його захисником - адвокатом ОСОБА_8 апеляційній скарзі є безпідставними, оскільки судова колегія розцінює їх, як обраний обвинуваченим спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні шахрайства та у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі, та перебувало у її віданні, вчиненого у великих розмірах підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні:

- показами потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_11 знайомий досить давно і до певного часу підтримував із ним ділові стосунки. Йому було відомо, що ОСОБА_11 займається ремонтно-будівельними роботами. На початку літа 2006 року до нього звернувся ОСОБА_11 з пропозицією оформити декілька земельних ділянок у с. Дахнівка, Черкаської області, при цьому для початкових документів йому потрібно було п`ять тисяч доларів США. Він пояснив, як оформить документи, йому потрібно буде ще 10 тисяч доларів США, тобто вартість ділянки загалом стане близько 15 тисяч доларів США. В результаті чого ОСОБА_11 передасть одну із земельних ділянок йому у власність. Через деякий час вони поїхали в с. Дахнівка, де ОСОБА_11 показував земельні ділянки, що перебували під засадженням лісу. Також він показав рішення Геронимівської сільської ради на розроблення технічної документації вказаних земель. Пояснював, що впродовж всього часу він буде контролювати дане питання та попереджати, коли потрібні будуть додаткові гроші на оформлення. При цьому разом з ними був його товариш по роботі ОСОБА_26 , який також цікавився земельними ділянками, але в нього не було на це грошей, тому він і відмовився. Його ж особисто така пропозиція зацікавила. Декількома днями пізніше він з ОСОБА_11 домовились про зустріч, та зустрілись біля «Укргазбанку», що по вул. Гоголя в м. Черкаси. Разом з ОСОБА_29 та ОСОБА_30 прийшли у вищевказаний банк, звідки він забрав гроші з індивідуального сейфу. Після чого всі троє проїхали до його офісу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де в присутності ОСОБА_26 він перерахував гроші і віддав 5000 доларів США ОСОБА_11 , після чого розпрощались. Про отримання коштів ОСОБА_11 розписки не писав, тому що запевняв, що дані зобов`язання виконає, окрім того він йому довіряв. В подальшому протягом тривалого часу ОСОБА_11 пояснював, що займається оформленням документів, натомість свої зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув по теперішній час. Навесні 2007 року ОСОБА_31 знову звернувся до нього і повідомив, що йому потрібні вікна для того, щоб їх встановити комусь, щоб швидше просувалось оформлення документів на земельні ділянки в с. Дахнівка. Так, як його підприємство займалось виготовленням та монтажем вікон з пхв виробів, а він особисто був зацікавлений у пришвидшенні вирішення земельного питання, то він передав ОСОБА_11 металопластикові вікна в кількості 3 штук, загальною вартістю 6035 гривень, що в еквіваленті становило 1207 доларів США. ОСОБА_11 пообіцяв, що оформлення документів буде швидшим. Коли ОСОБА_31 забирав вікна, ОСОБА_29 був присутнім при цьому і знав, для чого ОСОБА_11 бере в нього вікна. В подальших розмовах з ОСОБА_11 по мобільному телефону, він пояснював, що всі документи він оформляє, а потім почались різні відмовки і він взагалі перестав брати телефон. В подальшому з`ясувалось, що отримані вікна ОСОБА_18 реалізував та виручені кошти витратив на власні потреби. По теперішній час завданні збитки не відшкодовані;

- даними протоколу одночасного допиту потерпілого ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_11 , в ході якого було уточнено та деталізовано обставини вчинення ОСОБА_11 спланованих шахрайських дій відносно ОСОБА_12 (т. 3 а.м.к.п.150-153);

- даними протоколу одночасного допиту потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_11 , в ході якого було уточнено та деталізовано обставини вчинення ОСОБА_11 спланованих шахрайських дій відносно ОСОБА_15 (т. 3 а.м.к.п. 141-143);

- даними протоколу огляду предмету від 18.09.2014, а саме накладної № 28, виписаної ПП ОСОБА_12 на ім`я ОСОБА_11 , що засвідчує передачу ОСОБА_11 металопластикових вікон в кількості трьох штук, загальною вартістю 6035 гривень (т. 3 а.м.к.п. 160);

- показами потерпілого ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_11 він знайомий протягом тривалого часу та раніше підтримував із ним ділові стосунки. Йому було відомо, що ОСОБА_11 займався ремонтно-будівельними роботами. На початку осені, приблизно у вересні 2007 року до нього звернувся ОСОБА_31 та запропонував придбати земельну ділянку у с. Дахнівка, Черкаської області. При цьому останній пояснив, що документація на земельну ділянку знаходиться на завершальній стадії, окрім цього показував технічну документацію із мокрими печатками державних установ та організацій, наводив приклади спільних знайомих, які вже вклали кошти, а саме ОСОБА_12 .. Одного разу він спільно із ОСОБА_30 виїздив до Дахнівки, де останній демонстрував земельні ділянки, що в подальшому мали перейти у власність фізичних осіб. З його слів, для кінцевого завершення та отримання державних актів на землю, для вирішення деяких документальних питань, йому необхідні були певні грошові кошти. При цьому вказав, що кінцева вартість ділянки обійдеться приблизно у 10-15 тис. доларів США, та говорив, що для початку треба буде сплатити частину, а в подальшому він буде мене повідомляти в залежності від руху справи, яку суму потрібно буде надати додатково. Одного вечора він йому зателефонував на мобільний телефон і сказав, що йому негайно потрібні гроші на оформлення документів в сумі 5 тис. доларів США, але він йому пояснив, що на даний час має тільки 1000 доларів США, ОСОБА_11 погодився і під`їхав до його під`їзду. Він разом з дружиною вийшов до свого під`їзду, що у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де передав ОСОБА_32 1000 доларів США, номіналом по 100 доларів. Останній перерахував гроші, ще раз його запевнив в тому, що земельна ділянка буде його. Ніякої розписки він не давав, оскільки викликав у нього довіру. В подальшому протягом тривалого часу ОСОБА_31 повідомляв, що питання знаходиться на стадії вирішення, та необхідно ще трохи зачекати. Коли пройшов досить значний період часу, близько року, ОСОБА_31 взагалі почав уникати із ним спілкування та зустрічей. Йому стало зрозуміло, що ОСОБА_31 шахрайським шляхом заволодів його грошовими коштами, також він спільних знайомих він дізнався, що під тим же приводом він отримував кошти від інших осіб, а в реальності не мав жодного відношення до продемонстрованих земельних ділянок, у тому числі дозвільних документів на них. Завдані збитки по теперішній час не відшкодовані;

- даними протоколу одночасного допиту потерпілого ОСОБА_13 та підозрюваного ОСОБА_11 , в ході якого було уточнено та деталізовано обставини вчинення ОСОБА_11 спланованих шахрайських дій відносно ОСОБА_13 (.т. 3 а.м.к.п. 178-181);

- показами потерпілої ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що особисто знайома із ОСОБА_20 , з яким довгий час працювала в одній установі та була його підлеглою. Відповідно із останнім вона перебувала у довірливих відносинах. В 2007 році вона працювала в обласному фінансовому управлінні, що розташоване за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 185. Приблизно в грудні 2007 року до неї в службовий кабінет завітав ОСОБА_20 , останній розповів, що його сину вкрай необхідні гроші та просив позичити йому 5000 доларів США. При цьому пояснював, що його син ОСОБА_33 потрапив у неприємності та звертатись йому більше немає до кого. Спочатку вона відповіла, що таких коштів не має та допомогти не може. Однак наступного дня ОСОБА_20 прийшов та знову почав умовляти, при цьому говорив, якщо вона не зможе допомогти, то ОСОБА_34 вб`ють, у подробиці вона не вдавалась, які саме проблеми їй не розповідали. Тоді вона відповіла, що все що має, це 2000 доларів США, і в разі крайньої необхідності може їх дати у позику, однак при собі в неї їх не було. ОСОБА_20 дуже просив позичити ці гроші та повідомив, що через пару місяців їх поверне. Через декілька днів, за попередньою домовленістю, коли вона підготувала необхідну суму, до неї у денний час в службовий кабінет прийшов ОСОБА_31 син ОСОБА_35 , якого вона раніше знала наглядно. ОСОБА_36 вона передала вказані кошти в сумі 2000 доларів США, при цьому жодних документів не укладали. Приблизно через пів року, з того часу, як гроші були передані ОСОБА_37 , вона почала телефонувати ОСОБА_20 . Останній безкінечно давав обіцянки, що поверне гроші дещо пізніше, потім обіцяв, що продасть будинок у Смілі та власний автомобіль. В подальшому ОСОБА_38 почав їй грубити у слухавку, а дещо пізніше дав зрозуміти, що кошти їй не поверне, так як не має відношення до боргових зобов`язань свого сина. По теперішній час грошові кошти їй не повернуто.

- даними протоколу одночасного допиту потерпілої ОСОБА_14 та підозрюваного ОСОБА_11 , в ході якого було уточнено та деталізовано обставини вчинення ОСОБА_11 шахрайських дій відносно ОСОБА_14 (т. 3 а.м.к.п. 202-204);

- показами потерпілої ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні пояснила, що 26.05.2013 року до неї підійшов син ОСОБА_21 та повідомив, що він спілкується із ОСОБА_11 . Як з`ясувалося ОСОБА_31 є похресником брата її померлого чоловіка. В ході розмови син ОСОБА_39 повідомив, що ОСОБА_31 просив в нього позичити грошові кошти в сумі 250 доларів США, оскільки він опинився в скрутному фінансовому становищі. Вона вирішила допомогти хлопцеві. У цей період її син ОСОБА_39 саме назбирав зароблені кошти для того, щоб повернути борг, який вона раніше позичала у подруги ОСОБА_40 , з метою ремонту автомобіля. Таким чином у нього на руках була необхідна сума коштів та вона дозволила Сашкові дати їх в позику ОСОБА_41 . Цього ж дня 26.05.2013 у денний час, вона спільно із ОСОБА_42 , пересуваючись на автомобілі сина, під`їхати до будинку Зв`язку, що розташований по бул. Шевченка в м. Черкаси, де чекав ОСОБА_31 . Таким чином вона особисто побачила ОСОБА_43 і в цей час син ОСОБА_39 передав йому у позику кошти в сумі 250 доларів США. При цьому ОСОБА_44 пообіцяв ОСОБА_45 повернути гроші через пару тижнів, тобто в середині червня 2013 року, розповідав що займається бізнесом у сфері реалізації пального. Розписки або будь-які інші документи не укладались. 07 червня 2013 року син ОСОБА_46 розповів, що ОСОБА_31 знову попросив в нього в борг гроші в сумі 3500 грн., обґрунтовуючи це тим, що в нього є проблеми фінансового характеру, зокрема з невідомих причин були заблоковані його банківські рахунки. Просив позичити ці кошти та обіцяв, що приблизно через два тижні поверне повну суму боргу, з урахуванням попередньої заборгованості. Відповідно цього ж дня у денний час ОСОБА_46 , знаходячись також неподалік будинку Зв`язку в м. Черкаси, знову зустрівся із ОСОБА_30 , де передав йому кошти в сумі 3500 грн.. В середині червня на зв`язок з ОСОБА_47 знову вийшов ОСОБА_31 . Він повідомив, що не може повернути гроші та 23 червня попросив ще 2800 грн. При цьому продовжував розповідати, що на його банківському рахунку знаходиться значна кількість коштів, але в наслідок ряду причин скористатися ними він зможе лише через деякий час. ОСОБА_46 розповів про такі обставини, та вона знову вирішили допомогти хлопцеві, оскільки продовжували вірити йому. Відповідно гроші в сумі 550 гривень вона цього ж дня взяла у позику в своєї куми ОСОБА_48 , а 2250 гривень віддала з отриманої пенсії. Таким чином цього ж дня у денний час ОСОБА_46 передав ОСОБА_32 кошти в сумі 2800 грн., що було неподалік перехрестя вул. Кірова та Благовісна в м. Черкаси. Після чого 8 липня 2013 року ОСОБА_31 знову поросив у ОСОБА_49 гроші в сумі 3500 грн., мотивуючи це тими ж проблемами з банківським рахунком, а син звернувся з даного приводу до неї. Оскільки на той момент в неї було лише дві тисячі гривень, з яких тисяча була позичена у ОСОБА_50 , так як вона планувала робити зуби, і передала ці гроші ОСОБА_51 , для того щоб він віддав ОСОБА_52 , а також дала свою золоту обручку, щоб син заклав її до ломбарду та надав ОСОБА_36 позику. Таким чином 08.07.2013 року син ОСОБА_21 на власний паспорт заклав до ломбарду «Форум», що по вул. Шевченка, 470, її золоту обручку, за що отримав гроші в сумі 1576 грн., що засвідчено договором № 02-133719 від 08.07.2013. Відразу після цього, перебуваючи поблизу вказаного ломбарду, ОСОБА_39 передав ОСОБА_32 кошти в сумі 3550 грн. При цьому ОСОБА_44 пообіцяв повернути борг 12 липня 2013 року та назначив зустріч по вул. Університетська, 33, неподалік відділення КБ «Приватбанк». 12.07.2013 року вона разом із сином приїхали за вказаним місцем та прочекавши близько 3 годин, ОСОБА_33 так і не приїхав та борг не віддав. Зателефонувавши ОСОБА_52 на телефон, він сказав щоб вони чекали, але прочекавши його 3 години, ОСОБА_33 так і не приїхав. В подальшому він призначав зустріч 13 липня та 15 липня відповідно, але жодного разу у зазначене місце та час не з`являвся. Відповідно стало зрозуміло, що ОСОБА_31 кошти повертати не збирається та заволодів ними шахрайським шляхом, зловживаючи її доврою. Таким чином, в період з 26.05.13 року по 08.07.2013 рок вона разом із сином передала ОСОБА_11 гроші на загальну суму 250 доларів США та 9850 гривень, які останній по теперішній час не повернув.

- показами свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що приблизно в березні 2013 року він підвозив незнайомого раніше хлопця, та в ході розмови випадково з`ясувалося, що той є похресником його рідного дядька, тобто брата його батька. Його ім`я ОСОБА_11 . З того часу вони періодично почали підтримувати спілкування. Зі слів ОСОБА_43 , він займався діяльністю у сфері нафтопереробної промисловості та іншими справами, де була можливість заробити. Так 26.05.2013 року до нього звернувся ОСОБА_31 та попросив дати кошти в борг в сумі 250 доларів США. В цей час в нього саме малися гроші, так як він планував повернути борг, раніше отриманий у маминої подруги ОСОБА_53 , що були взяті його матір`ю для ремонту його авто. Відповідно матері ОСОБА_16 він розповів про вище викладені обставини, та вона дала згоду на те, щоб допомогти ОСОБА_36 . Цього ж дня 26.05.2013 у денний час, він спільно із матір`ю, пересуваючись на власному автомобілі, під`їхати до будинку Зв`язку, що розташований по бул. Швченка в м. Черкаси, де на нього чекав ОСОБА_31 . Таким чином він особисто передав ОСОБА_54 кошти в сумі 250 доларів США. При цьому ОСОБА_44 пообіцяв повернути гроші через пару тижнів, тобто в середині червня 2013 року. Розписки або будь-які інші документи не укладались. 07 червня 2013 року йому знову зателефонував ОСОБА_31 та попросив дати в борг гроші в сумі 3500 грн., обґрунтовуючи це тим, що в нього є проблеми фінансового характеру, зокрема з невідомих причин були заблоковані його банківські рахунки. Просив позичити ці кошти та обіцяв, що приблизно через два тижні поверне повну суму боргу, з урахуванням попередньої заборгованості. Відповідно цього ж дня у денний час він, знаходячись також неподалік будинку Зв`язку в м. Черкаси, знову зустрівся із ОСОБА_30 , де передав йому кошти в сумі 3500 грн. В середині червня ОСОБА_31 знову вийшов на зв`язок. Він повідомив, що не може повернути гроші та 23 червня попросив ще 2800 грн.. При цьому продовжував розповідати, що на його банківському рахунку знаходиться значна кількість коштів, але в наслідок ряду причин скористатися ними він зможе лише через деякий час. Своїх коштів в нього не було, та він розповів про такі обставини матері, та вони знову вирішили допомогти хлопцеві, оскільки продовжували вірити йому. Матір назбирала кошти в сумі 2800 гривень, та цього ж дня у денний час, неподалік перехрестя вул. Кірова та Благовісна в м. Черкаси він передав ОСОБА_52 вказану суму грошей. Після чого 8 липня 2013 ОСОБА_31 знову поросив у нього гроші в сумі 3500 грн., мотивуючи це тими ж проблемами з банківським рахунком, а він звернувся з даного приводу до матері. Мати назбирала усього 2 тисячі гривень готівкою, а також дала свою золоту обручку, так як повної суми не вистачало. Відповідно 08.07.2014 року на власний паспорт він заклав до ломбарду «Форум», що по бул. Шевченка, 470, золоту обручку матері, за що отримав гроші в сумі 1576 грн., що засвідчено договором № 02-133719 від 08.07.2013. Відразу після цього, перебуваючи поблизу вказаного ломбарду, він передав ОСОБА_32 кошти в сумі 3550 грн. При цьому ОСОБА_44 пообіцяв повернути борг 12 липня 2013 року, з урахуванням відсотків ломбарду, та назначив зустріч по вул. Університетська, 33, неподалік відділення КБ «Приватбанк». 12.07.2013 року він разом із матір`ю приїхали за вказаним місцем та прочекавши близько 3 годин, ОСОБА_33 так і не приїхав та борг не віддав. В подальшому він в телефонному режимі продовжував призначати зустрічі, на які так і не з`являвся. Відповідно стало зрозуміло, що ОСОБА_44 їх ошукав. Таким чином, в період з 26.05.13 року по 08.07.2013 року він передав ОСОБА_11 гроші на загальну суму 250 доларів США та 9850 гривень, які були отримані від матері. В подальшому ОСОБА_31 категорично почав уникати зустрічей та розмов із ним та його матір`ю, при випадкових зустрічах продовжував знаходити різні відмовки. На теперішній час ОСОБА_11 не віддав жодної копійки;

- даними протоколу одночасного допиту потерпілої ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_21 та підозрюваного ОСОБА_11 , в ході якого потерпіла зі свідком уточнили та деталізували обставини вчинення ОСОБА_11 шахрайських дій відносно ОСОБА_16 , а ОСОБА_11 залишився наполягати на попередніх показах (т. 3 а.м.к.п. 263-267);

- копією договору ПТ «Ломбард Форум» № 02-133719 від 08.07.2014 року, згідно якого ОСОБА_21 заклав золоту обручку, за що отримав 1576 гривень, що підтверджує покази потерпілої ОСОБА_16 та свідк.(т. 3 а.м.к.п. 259);

- показами потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що протягом тривалого часу знайомий із ОСОБА_55 через спільного знайомого ОСОБА_56 . Зі слів ОСОБА_57 , він зрозумів, що той наймає людей для виконання ремонтних робіт. Через певний час він запропонував ОСОБА_37 зробити в нього ремонт, на що той погодився. Продовж всього часу вони підтримували з ним дружні стосунки. Інколи ОСОБА_33 позичав в нього гроші в незначних розмірах, які у визначений термін віддавав. Тобто між ними склалися довірливі відносини. Восени 2007 року до нього звернувся ОСОБА_31 із проханням позичити йому грошові кошти в сумі 20000 доларів США. Він пояснив, що ці кошти потрібні йому для зведення фундаментів під будівництво в с. Червона Слобода, для того, щоб в подальшому їх продати за більш вигідну суму. Так як до теперішнього часу він його знав та раніше останній брав у нього в борг невеликі суми, які потім віддавав, він вирішив йому допомогти. Однак сам особисто таких коштів не мав, та ОСОБА_33 попросив його звернутись до знайомих, так як я він має широке коло друзів. Тоді він звернувся до своєї знайомої ОСОБА_58 та попросив дати у борг. Так 10.10.2007 року він приїхав до ОСОБА_59 в офіс, де вона без розписки позичила йому гроші в сумі 20000 доларів, що в еквіваленті на той час становило 100000 гривень. ОСОБА_60 гроші позичила безпосередньо йому, у зв`язку із чим зобов`язання віддавати їх також рахувалося за ним особисто. Так як, ОСОБА_33 неодноразово говорив, що його батько ОСОБА_38 , який раніше займав посаду начальника податкової інспекції в Черкаській області, та його сім`я, знають про будівництво фундаменту під будинок, він попросив у ОСОБА_34 поїхати на зустріч до його батька і в присутності ОСОБА_61 віддати ОСОБА_37 вказану суму, на що той погодився. Таким чином він хотів перестрахувати себе. Приїхавши до ОСОБА_62 додому, за адресою: АДРЕСА_1 , на кухні вказаної квартири в присутності ОСОБА_34 він запитав у ОСОБА_62 : «Чи знаєте він, що ОСОБА_33 хоче позичити гроші в сумі сто тисяч гривень на будівництво фундаменту під будинок?», на що ОСОБА_38 дав тверду відповідь і сказав, що гроші будуть віддані вчасно, а саме до 20 листопада 2007 року. Він попросив ОСОБА_61 написати розписку, при цьому пояснив, що гроші перепозичив у своєї знайомої. Батько ОСОБА_34 власноручно в його присутності та в присутності самого ОСОБА_63 написав розписку. У розписці сума зазначається в гривневій валюті, а саме 100000 гривень, однак передавались кошти в сумі 20000 доларів США. Перерахувавши гроші, він віддав їх ОСОБА_32 в присутності його батька. ОСОБА_38 ще раз нагадав ОСОБА_37 , що треба повернути гроші вчасно, на що ОСОБА_33 погодився. Після чого він поїхав у власних справах. Від знайомих про ОСОБА_61 він чув добрі відгуки, тому в нього не було сумнівів відносно того, що ОСОБА_11 не поверне гроші, так як за нього ручався батько. Окрім того, перед тим як він позичив ОСОБА_37 гроші, останній на своєму автомобілі повіз його до с. Червона Слобода, де біля річки ОСОБА_64 показував на декілька земельних ділянок і казав, що ці ділянки належать йому і він збирається там будувати фундамент під будинки, які згодом продасть. ОСОБА_31 розповідав також, що одна із фірм, з якою він працював, заборгувала йому гроші в сумі 400000 гривень і яка обіцяє йому повернути їх, що давало йому впевненість, в тому що гроші будуть повернуті вчасно. Натомість у визначений термін ОСОБА_31 гроші так і не повернув. Його телефонні дзвінки він ігнорував. Коли він звернувся до батька ОСОБА_34 , той йому сказав, що місцезнаходження сина йому не відоме і стосовно боргів можна звертатися куди завгодно. Звичайно що із ОСОБА_65 він розрахувався в повному обсязі, відповідно сам поніс збитки. До цього часу ОСОБА_31 частково повернув йому кошти, що перераховував поштовим переказом, ця сума складає 39000 гривень. Наполягає на тому, що ОСОБА_31 шахрайським шляхом заволодів його коштами, так як нічого будувати не збирався, як і повертати кошти також.

- даними протоколу одночасного допиту потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_11 , в ході якого було уточнено та деталізовано обставини вчинення ОСОБА_11 спланованих шахрайських дій відносно ОСОБА_9 (а т. 3 а.м.к.п. 188-190);

- даними копії розписки від 10.10.2007 року, виписаної від імені ОСОБА_20 , якою останній підтверджує факт передачі грошових коштів ОСОБА_9 (т.1 а.м.к.п. 8);

- показами потерпілого ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив, що в 2005 році він заснував приватне підприємство «Літест», основним видом діяльності якого була реалізація рибної продукції в м. Черкаси, яку він хотів поставляти з Литви. Взяв на роботу в якості виконавчого директора ОСОБА_28 . ОСОБА_66 він знав протягом вже тривалого часу і він реалізовував поставлену ним рибу на території України. Також у останнього була база з холодильниками, в яких він зберігав свою рибу, яку привозив. Оскільки при заснуванні підприємства крім ОСОБА_66 він нікого не знав в м. Черкаси, то запропонував йому бути виконавчим директором. Згодом на роботу прийшла головний бухгалтер ОСОБА_67 , яка працювала у ОСОБА_66 на його підприємстві бухгалтером. Офіс ПП «Літест» розташовувався за адресою м. Черкаси, вул. Смілянська, 132. До 2008 року фірма існувала, але фактично не працювала, оскільки вся продукція повинна була розмитнюватися в м. Києві, але це було дуже дорого та не рентабельно. Згодом законодавство змінилось та було дозволено розмитнювати продукцію за місцем реєстрації фірми, а саме в м. Черкаси. На протязі 2008 року з Литви до України ним було направлено три вантажних автомобілі з рибою. Два прибуло в м. Черкаси в один час, а одна машина прибула пізніше. Всі три машини розгрузились на території бази по АДРЕСА_4 , там і знаходились холодильники в яких вона зберігалась. Документи про розмитнення машин маються в матеріалах справи, згідно них до м. Черкаси було поставлено риби зальною вагою 54 тони. Риба на територію України була ввезена на законних підставах з отриманням всіх необхідних дозволів. Коли прийшла остання машина з рибою він вже перебував на території України. Полив`ян ОСОБА_68 , будучи матеріально відповідальною особою, спочатку здійснювала відпуск рибної продукції самостійно, та виконувала свої обов`язки справно. Вона відповідала за всю продукцію, яка надходила на підприємство та без її відома не можливо було проводити відвантаження продукції, оскільки тільки у неї були ключі від холодильників. Згодом ОСОБА_68 сказала йому, що вона самостійно не може займатися таким великим обсягом продукції та їй потрібен помічник. Світлана дала об`яву у газету та приходили різні люди, які просились на роботу. Так на ПП «Літест» був працевлаштований ОСОБА_11 , якого він вперше побачив коли той приступив до виконання своїх обов`язків. Про ОСОБА_57 директор ОСОБА_69 розповідав, що добре знає його батька, як порядну людину, і додав, що із ОСОБА_70 ніяких проблем виникнути не може. Спочатку, риба продавалась невеликими партіями по 0,5-1 тоні. В обов`язки саме ОСОБА_57 входило шукати ринок збуту для риби. Риба продавалась погано і він сам почав шукати ринок її збуту. Так згодом, він знайшов клієнтів, яким можна було реалізувати рибу та коли прийшов на офіс та повідомив ОСОБА_71 , що знайшов людей, які куплять рибу, ОСОБА_68 в свою чергу сказала, що продукції вже немає. Однак ні грошей, ні документів на відвантаження риби не було. Він пішов до ОСОБА_72 та запитав, де поставлена ним риба, на що той відповів, що про це йому нічого не відомо. ОСОБА_68 повідомила, що частину рибної продукції вона віддала ОСОБА_32 для її реалізації, але грошей від нього вона ще не отримала. На той момент жодних документів про те, що рибу отримав саме ОСОБА_31 він не бачив. В подальшому була пред`явлена накладна за підписом ОСОБА_57 , в якій було зазначено, що він отримав рибної продукції на суму 193387,27 грн. До часу виявлення недостачі наявність риби в морозильному приміщенні він не перевіряв. Всього за час діяльності підприємства йому було перераховано кошти за поставлений товар в сумі 9300 доларів США. Після того, як він дізнався про зникнення поставленої ним продукції, було направлено звернення в правоохоронні органи. В ході розслідування кримінальної справи, під час розмови з ОСОБА_73 він в свою чергу підтвердив те, що взяв риби на 193387,27 грн. та повідомив що поверне гроші. Такі покази він давав і попереднім слідчим, в той час коли перебував під вартою. Але як наслідок вже протягом тривалого часу ніяких дій для цього він не зробив, а також переховувався від слідства.

- показами свідка ОСОБА_28 , який в судовому засіданні пояснив, що більше десяти років тому познайомився з ОСОБА_17 , який являється громадянином Литви та раніше займався поставками рибної продукції з Прибалтики в м. Черкаси. В 2005 році ОСОБА_17 зареєструвався приватним підприємцем, із тим, щоб в подальшому проводити діяльність у сфері поставки та реалізації рибної продукції. Так як на підприємстві по місцю його роботи, що за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 132, малися холодильні камери та територія, що придатна для ведення даного виду господарської діяльності, то ОСОБА_17 , враховуючи досвід попередніх трудових відносин, запропонував йому стати директором ПП «Літест», власником якого він являвся, на що він погодився. Посаду бухгалтера у ПП «Літест» займала ОСОБА_67 , яка працювала із ним на основному місці роботи. Окрім того, ОСОБА_17 заключив договір оренди із ОСОБА_74 , у якого за вказаною адресою орендував морозильні камери. У 2008 році ОСОБА_17 почав закуповувати рибну продукцію з Прибалтики та транспортувати її в м. Черкаси. Перші два автомобілі з рибою прибули однією партією навесні 2008 році, а третя машина прибула дещо пізніше. Загальна вага доставленої риби складала близько 54 тон, яка була поміщена до морозильних камер. Ключі від морозильних камер зберігались у ОСОБА_75 . Так саме вона займалася реалізацією даної продукцією. Спочатку торгівля йшла не дуже активно, та здійснювали невеликими партіями. Відпуском товару, та документацією займалася безпосередньо бухгалтер. Система відпуску продукції полягала у тому, що кінцевий покупець, який придбавав продукцію, розраховувався за товар через банк на розрахунковий рахунок, після чого з платіжкою приходили на склад, де під особистим контролем бухгалтера відбувалося відвантаження. Він особисто питанням відпуску товару та розрахунком за нього не займався. В подальшому в усній розмові із ОСОБА_17 було прийнято рішення взяти на роботу особу, яка б займалася реалізацією продукції, так як строк придатності товару зменшувався. Після звернення на біржу праці та надання оголошення в газету, на підприємство звернувся ОСОБА_11 , який в листопаді був прийнятий на посаду менеджера з реалізації та із ним був підписаний договір про повну матеріальну відповідальність. Заробітна плата була обумовлена у відсотках від реалізованої продукції. При створенні посади менеджера з реалізації, ОСОБА_11 отримав доступ до складу продукції, тобто ключі від морозильної камери. Останній повинен був займатися пошуком покупців та безпосередньо реалізацією та відгрузкою товару. Таким чином, на нього, як на матеріально відповідальну особу, було виписано весь залишок товару, на загальну суму 193387, 27 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000021 від 09.02.2010 року, яка підписана бухгалтером та ОСОБА_11 особисто. В подальшому ОСОБА_33 безпосередньо займався підшукуванням клієнтів та почав реалізовувати продукцію, займався її відвантаженням, тобто сам передавав покупцям товар, маючи доступ до морозильного складу. На цей час ОСОБА_76 перестала контролювати питання відгрузки. Так ОСОБА_11 пояснював, що клієнти, яким була реалізована риба, просять відстрочку оплати товару, у зв`язку із тим, що він не продається. На скільки йому відомо, то жодних договорів ОСОБА_33 із клієнтами не заключав. На вимоги до ОСОБА_11 розрахуватись із клієнтами та витребувати борги, останній постійно повторював, що потрібно почекати. В подальшому він заборонив ОСОБА_11 отримувати продукцію зі складу до проведення повного розрахунку, а надалі було виявлено, що на складі відсутній товар, який був виписаний на ОСОБА_43 , однак грошові кошти на рахунок підприємства так і не надійшли. Останнього було звільнено, а ОСОБА_17 звернувся із заявою в правоохоронні органи. Встановити кому продавав продукцію ОСОБА_44 не представилось можливим. При особистих зустрічах із ОСОБА_17 , ОСОБА_44 визнав свою вину у привласненні грошових коштів за реалізовану продукцію. В ході проведення слідчих дій ОСОБА_11 свою вину визнавав та навіть ніби-то повертав якісь кошти, а потім почав переховуватись від слідства.

- показами свідка ОСОБА_77 , яка в судовому засіданні пояснила, що протягом тривалого часу працює в ТОВ «Ветзоопромпостач» та в 2008 році директор ОСОБА_28 запропонував їй посаду бухгалтера в ПП «Літест», створеного ОСОБА_17 . Дане підприємство було створено останнім з метою поставки свіжомороженої риби з Прибалтики та подальшої її реалізації в м. Черкаси. Підприємство розташовувалось за адресою знаходження морозильних камер, що були орендовані ОСОБА_17 у ФОП ОСОБА_78 за адресою: АДРЕСА_4 . У 2008 році ОСОБА_17 почав закуповувати рибну продукцію з Прибалтики та транспортувати її в м. Черкаси. Перші два автомобілі з рибою прибули однією партією навесні 2008 році, а третя машина прибула дещо пізніше. Загальна вага доставленої риби складала близько 54 тон, яка була поміщена до морозильних камер. Ключі від морозильних камер зберігались у неї в кабінеті по місцю роботи. Спочатку вона займалася реалізацією даної продукцією. Торгівля йшла не дуже активно, та здійснювалася невеликими партіями. Відпуском товару, та документацією займалася також вона. Система відпуску продукції полягала у тому, що кінцевий покупець, який придбавав продукцію, розраховувався за товар через банк на розрахунковий рахунок, після чого з платіжкою приходили на склад, де під особистим контролем бухгалтера відбувалося відвантаження. Надалі керівництвом було прийнято рішення взяти на роботу особу, яка б займалася реалізацією продукції, так як строк придатності товару зменшувався. Після звернення на біржу праці та надання оголошення в газету, на підприємство звернувся ОСОБА_11 , який в листопаді був прийнятий на посаду менеджера з реалізації та із ним був підписаний договір про повну матеріальну відповідальність. Заробітна плата була обумовлена у відсотках від реалізованої продукції. При створенні посади менеджера з реалізації, ОСОБА_11 отримав доступ до складу продукції, тобто ключі від морозильної камери. Останній повинен був займатися пошуком покупців та безпосередньо реалізацією та відгрузкою товару. Таким чином, на нього, як на матеріально відповідальну особу, було виписано весь залишок товару, на загальну суму 193387, 27 гривень, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000021 від 09.02.2010 року, яка підписана нею та ОСОБА_11 особисто, в її присутності. В подальшому ОСОБА_33 безпосередньо займався підшукуванням клієнтів та почав реалізовувати продукцією, займався її відвантаженням, тобто сам передавав покупцям товар, маючи доступ до морозильного складу. Вона на той час перестала контролювати питання відгрузки. Так ОСОБА_11 пояснював, що клієнти, яким була реалізована риба, просять відстрочку оплати товару, у зв`язку із тим, що він не продається. На скільки їй відомо, то жодних договорів ОСОБА_33 із клієнтами не заключав. На вимогу до ОСОБА_11 розрахуватись із клієнтами та витребувати борги, останній постійно повторював, що потрібно почекати. В подальшому було виявлено, що на складі відсутній товар, який був виписаний на ОСОБА_11 , однак грошові кошти на рахунок підприємства так і не надійшли. Встановити кому продавав продукцію ОСОБА_44 не представилось можливим, названі ОСОБА_79 покупці факту придбання риби не підтверджували. При особистих зустрічах із ОСОБА_17 , ОСОБА_44 визнав свою вину у привласненні грошових коштів за реалізовану продукцію. Надалі ОСОБА_17 звернувся в правоохоронні органи і в ході проведення слідчих дій ОСОБА_44 свою вину визнавав, обіцяв повернути кошти, а потім почав переховуватись від слідства. Також свідок знайома с ще одною ошуканою ОСОБА_79 жінкою, у якої останній брав на реалізацію рибу та присвоїв її.

- показами свідка ОСОБА_78 , який в судовому засіданні пояснив, що приблизно з 1996 року працює на підприємстві ТОВ «Ветзоопромпостач», що розташоване за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 132. На вказаному підприємстві перебував спочатку на посаді провідного спеціаліста, а потім і по теперішній час на посаді завідуючого складу. Директором підприємства протягом тривалого часу являється ОСОБА_28 . Приблизно в 2008 році він оформив на себе приватне підприємництво. Зокрема, взяв в оренду у ТОВ «Ветзоопромпостач» одне складське приміщення, та власними силами і за свій рахунок, переобладнав його у холодильне приміщення, з тією метою, щоб в подальшому здавати в оренду, на чому отримувати прибуток. Цього ж року він заключив договір із ПП «Літест», з приводу передачі в оренду належного йому холодильного приміщення. На скільки йому відомо, ПП «Літест», засновником якого являвся ОСОБА_17 , орендувало і офісне приміщення на території ТОВ «Ветзоопромпостач» також за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 132. Вказує, що директором ПП «Літест» став ОСОБА_28 , а посаду бухгалтера зайняла ОСОБА_75 .. Дане підприємство займалося реалізацією рибної продукції. Так як паралельно він продовжував працювати в ТОВ «Ветзоопромпостач» та постійно знаходився на території вказаного товариства, йому стало відомо, що роком пізніше, тобто восени 2009 в ПП «Літест» на посаді заступника директора почав працювати молодий хлопець ОСОБА_31 . В обов`язки ОСОБА_80 входила реалізація продукції. Зокрема, точних дат не пригадує, приблизно в 2010 році, до нього неодноразово зверталася бухгалтер ОСОБА_77 , яка просила надати допомогу ОСОБА_32 , на що він погоджувався. Відповідно він особисто неодноразово брав участь у завантаженні приватних грузових автомобілів рибною продукцією з холодильного складу, за участю ОСОБА_57 , який контролював завантаження товару та безпосередньо мав доступ до холодильного приміщення. Вказує, що ОСОБА_31 мав доступ та розпоряджався рибною продукцією самостійно, так як неодноразово відвантаження товару, де він допомагав в якості вантажника, відбувалось за його участю а також водія автомобіля, куди йшло завантаження. Бувало й таке, коли під час завантаження процес контролювала бухгалтер. Крім того слід указати, що на прохання ОСОБА_77 декілька разів він пропонував ОСОБА_36 свою допомогу у відвантаженні продукції кінцевому покупцеві, тобто пропонував проїхати із ним до замовника. Так одного разу, завантаживши товар в приватний автомобіль газель, за участю ОСОБА_57 , той особисто займався питанням замовлення авто та завантаженням товару, він проїхав із ним та водієм до м. Сміла, де мало відбуватись розвантаження. Натомість ОСОБА_44 наказав водієві зупинитись у центрі Сміли та висадити його. Останній знаходив якісь відмовки та він зрозумів, що той не бажає щоб він знав кому продається рибу, адже він міг розповісти про це директору та бухгалтеру ПП «Літест». Ідентична ситуація відбулася і під час поїздки в с. Червона Слобода, де за вказівкою ОСОБА_43 , товар було перевантажено в інший автомобіль. Також йому відомо, що ОСОБА_31 знаходив покупців і на базі ОПС, що по вул. Смілянська в Черкаси та у інших місцях. Іншими питаннями, зокрема проведенням розрахунків із замовниками за поставлений товар, він ніколи не цікавився, так як це не входило до його компетенції. В подальшому від керівництва підприємства йому стало відомо, що ОСОБА_31 реалізував значну кількість рибної продукції, а грошові кошти привласнив, не внісши їх у касу підприємства. Стверджує, що ОСОБА_31 мав доступ до холодильного приміщення, що підтверджується його самостійним користуванням ним, свідком якого він являвся, а також те, що про автомобілі та перевізників, які транспортували товар до назначеного місця, домовлявся безпосередньо ОСОБА_31 , про що свідчили його розмови з водіями і тому подібне. В подальшому ОСОБА_44 був звільнений з підприємства, а через деякий час ПП «Літест» припинило свою діяльність та виїхали із орендованого холодильного складу. Підтверджує, що одночасно вивезти продукцію на суму майже 200000 грн. неможливо.

- даними протоколу одночасного допиту свідка ОСОБА_77 та підозрюваного ОСОБА_11 , в ході якого свідок уточнила та деталізувала обставини вчинення ОСОБА_11 привласнення майна ПП «Літест», а ОСОБА_11 залишився наполягати на попередніх показах (т. 3 а.м.к.п. 121-125);

- даними наказу ПП «Літест» № 7 від 01.11.2009, яким ОСОБА_11 призначено заступником директора ( т. 4 а.м.к.п. 6);

- наказом ПП «Літест» № 6 від 01.11.2009 про перевід ОСОБА_11 реалізатором рибної продукції за сумісництвом з повною матеріальною відповідальністю (т. 4 а.м.к.п. 4);

- даними договору про повну матеріальну відповідальність від 01.11.2009 між ПП «Літест» в особі директора ОСОБА_28 та ОСОБА_11 (т. 2 а.м.к.п. 61);

- даними висновку судово-економічної експертизи № 3/2 від 16.03.2012, яким документально підтверджено, що заборгованість у сумі 193387,27 грн. виникла у результаті передачі риби ОСОБА_11 по накладній № 21 від 09.02.2010 на суму 193387,27 грн. (т. 2 а.м.к.п. 188-193);

- даними протоколу огляду предмету від 19.07.2014, а саме накладної ПП «Літест» № РН-0000021 від 09.02.2013 виписаної на ім`я ОСОБА_11 , що засвідчує передачу ОСОБА_11 рибної продукції на загальну суму 193 387 грн. 27 коп. (т. 4 а.м.к.п. 14);

- даними висновку почеркознавчої експертизи № 1/855 від 13.08.2014, яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_11 в графі «Отримав(ла)» видаткової накладної № РН-000021 від 09.02.2010 виконаний самим ОСОБА_11 (т. 4 а.м.к.п. 20-25);

Отже, зазначені вище, а також інші наведені у вироку суду першої інстанції докази достовірно підтверджують винуватість ОСОБА_11 у вчиненному та безпідставність апеляційних вимог адвоката ОСОБА_8 , зокрема і щодо відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Крім цього, не допустив суд помилки і при повному задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та частковому задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , заявлених до обвинуваченого ОСОБА_81 , а тому доводи адвоката ОСОБА_8 в цій частині є безпідставними.

Так, згідно ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України, особа якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду предявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.5 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які предявляються у порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст. 129 КПК України, передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Отже, що стосується призначення міри і виду покарання, то згідно до матеріалів кримінального провадження, судова колегія вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, його особу, який по місцю проживання характеризується позитивно, має незадовільний стан здоров`я, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні малолітніх дітей.

При призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд першої інстанції вірно застосував ч. 1 ст. 70 КК України та визначив ОСОБА_11 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Приймаючи до уваги конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого злочину, відношення обвинуваченого до своїх дій та особу винного, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_11 лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає, що призначене обвинуваченому покарання за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доказів, які б доводили наявність обтяжуючих або пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин суду не було надано.

Тому посилання адвоката ОСОБА_8 на те, що районним судом не були враховані в повному обсязі усі пом`якшуючі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який має захворювання і потребує постійного лікування, а також перебування на утриманні у нього двох малолітніх дітей є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що і апеляційні вимоги представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість є безпідставними.

Інші доводи апеляційних скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 спростовані правильними висновками районного суду.

А тому колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , оскільки районним судом в повній мірі були враховані всі обставини справи, і підстав для зміни вироку немає.

Отже, беручи до уваги те, що даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку відповідно до доводів апеляційних скарг, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до переконання про те, що вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 12.03.2018 р. щодо ОСОБА_11 , є законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим та відповідає меті покарання, а підстави для задоволення апеляційних скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 відсутні, у зв`язку з чим вони підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишити - без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 12 березня 2018 року стосовно ОСОБА_11 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :