№760/2000/18
№1-кс/760/1646/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю детектива ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , погоджене з заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
23.01.2018 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166 від 09.03.2017 року за фактами розтрати чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб та обіцянки службовій особі надати їй неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах того, хто обіцяє та в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб за ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369 КК України.

З поданого клопотання вбачається, що 07.02.2017 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369 КК України, за вчинення яких, суд, при ухваленні вироку у вказаному провадженні, на думку детектива, може призначити покарання у виді конфіскації майна. І оскільки, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 є власником ТОВ «ФЕДКОМІНВЕСТ-УКРАЇНА», в якого в ПАТ «Банк «Кліринговий дім» відкритий банківський рахунок за № НОМЕР_1 , тому з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, детектив звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вказані рахунки.

В судовому засіданні детектив підтримав подане клопотання та пояснив, що, оскільки, ОСОБА_7 , на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками Національного антикорупційного бюро України вживалися заходи для вручення останньому повідомлення про підозру, в передбачений КПК України, спосіб, у зв`язку з чим, 07.02.2017, на адресу Генерального прокурора Князівства Монако був направлений запит про вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000166. І, 31.05.2017, на виконання вказаного запиту, надійшло повідомлення від слідчого судді Суду першої інстанції ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_7 відмовляється від отримання будь-яких документів. Тому, на думку детектива, органом досудового розслідування було вжито усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру.

Адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, наполягаючи на тому, що ОСОБА_7 підозра так і не вручена, а постійні звернення органом досудового розслідування до слідчих суддів з клопотаннями про накладення арешту на належне йому майно свідчить лише про неправомірний тиск з їх боку, адже фактично правові підстави не тільки для задоволення такої категорії клопотань, а й для всього кримінального провадження відсутні.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання.

Зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає можливій конфіскації у підозрюваного, як виду покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 ст. 278 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частина 3 ст. 111 КПК України визначає, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Частиною 7 ст. 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_10 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тому, з метою вручення останньому повідомлення про підозру, працівниками НАБ України був направлений запит про міжнародну правову допомогу до компетентних органів Князівства Монако.

31.05.2017, на виконання запиту, до Національного антикорупційного бюро України надійшло повідомлення від слідчого судді Суду першої інстанції Королівства ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_7 відмовляється від отримання будь-яких документів, проте доказів на підтвердження цього, слідчому судді не надано. Крім того, до цього часу, будь-яких інших, передбачених вимогами КПК України, заходів для вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру, службовими особами НАБУ не здійснювалося.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_10 , у порядку передбаченому статтями 276-279 КПК України, не повідомлено про підозру в спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 278 КПК України), тому він не набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні, а висновок про те, що його майно підлягає арешту з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, є передчасним.

Керуючись статтями 42, 111, 131, 132, 135, 136, 170-173, 278, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , погоджене з заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її постановлення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1