Ухвала
Іменем України

22 серпня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-8233 ск 18
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000103,
встановив:
Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2018 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Надвірнянського районного суду від 22 вересня 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 240 годин громадських робіт, покарання відбув повіністю
засуджено за:
- ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- ч. 1 ст. 304 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 остаточно визначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взято його під варту в залі суду та поміщено в ДП «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».
Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з 24 квітня 2018 року з 10 год. 00 хв.
Вирішено питання про речові докази у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської област від 26 червня 2018 року цей вирок залишено без зміни.
Вказаним вироком, який залишений без зміни судом апеляційної інстанції, засуджені також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржуються.
За вироком суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб, поєднану із проникненням в житло, повторно, крім того ОСОБА_5 втягнув неповнолітнього ОСОБА_7 у злочинну діяльність. Злочини вчинено за наступних обставин.
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за корисливий злочин, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, в період незнятої і непогашеної судимості вчинив нові злочини.
4 грудня 2016 року, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , проникли до будинку на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , звідки умисно, таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 1855,00 грн.
Окрім того, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_9 , який виник у нього у лютому 2017 року, коли він допомагав останньому по господарству, підбурив до вчинення злочину ОСОБА_6 та, користуючись довірливими стосунками із ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що той є неповнолітньою особою і піддається психологічному впливу дорослих осіб, шляхом переконання, схилив останнього до вчинення крадіжки.
2 лютого 2017 року, приблизно о 21 год. 30 хв., діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 проникли до домогосподарства ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали металеву огороджувальну сітку, на загальну суму 4103,50 грн.
Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 , 2 лютого 2017 року, приблизно о 23 год. 30 хв., діючи узгоджено між собою, повторно, проникли до підсобного господарського приміщення по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали речі потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 18785,00 грн.
У касаційній скарзі захисник просить суд скасувати постановлені судові рішення щодо ОСОБА_5 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок його суворості, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що районним судом не враховано дані про особу винного та обставини вчинення злочину, а також обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди. Стверджує, що суд залишив поза увагою ту обставину, що злочин було вчинено ОСОБА_5 внаслідок важкого матеріального становища. Вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України і призначити ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для її задоволення.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України в касаційному порядку не оскаржуються.
Що стосується доводів зазисника про суворість призначеного ОСОБА_5 покарання, то суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_5 судом дотримані.
Суд урахував ступінь тяжкості вчинених засудженим кримінальних правопорушень, дані про собу винного, який раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, під час непогашеної судимості вчинив нові умисні корисливі злочини, був ініціатором їх вчинення, втягнув у злочинну діяльність неповнолітнього.
Взято судом до уваги і обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, відшкодування шкоди потерпілим. Також судом враховано думки потерпілих, які просили суворо не карати.
З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі й тих, на які посилається захисник у скарзі, суд визнав неможливим виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства, призначив ОСОБА_5 покарання в наближених до мінімальної та мінімальних межах санкцій ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України. Правильно визначено судом і остаточне покарання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України. У вироку наведено переконливі підстави такого рішення, зазначено, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.
Рішення про призначення ОСОБА_5 покарання належним чином умотивовано, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень. Підстав для його пом`якшення та застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.
Доводи захисника про суворість призначеного ОСОБА_5 покарання, які аналогічні доводам його касації, належно перевірені і апеляційною інстанцією, на них надано обґрунтовані відповіді.
Зокрема, апеляційний суд правильно зазначив, що обвинувачений нічим не хворіє, що перешкоджало би йому працювати та отримувати дохід. Однак, ОСОБА_5 не працював, вів такий спосіб життя, внаслідок якого його матеріальний стан дійсно нижчий за інших. Разом із тим, вказаний факт не є причиною для вчинення злочинів та не може бути пом`якшуючою обставиною, як про це зазначає захисник.
З таким рішення погоджується і суд касаційної інстанції.
Враховуючи викладене, касаційні вимоги захисника засудженого безпідставні.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.
Враховуючи зазначене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника засудженого та вважає, що у відкритті провадження, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10