ВИРОК

Іменем України

"06" листопада 2013 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Іваніної Ю.В.,

при секретарі Бовкун О.М.,

за участю прокурора Топчий Н.В.,

потерпілої ОСОБА_1,

представника потерпілої ОСОБА_2,

обвинуваченого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0014232 по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, українця, громадянина України, освіта середня, пенсіонера за віком, не військовозобов'язаного, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 пред'явлено обвинувачення в тому, що він 29.08.2013 року, приблизно о 20-10 годині, керуючи технічно справним автомобілем "КІА РІО", державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по проїзній частині вул.Русанівська набережна в напрямку від бульвару Русанівського в м.Києві і на регульованому світлофором перехресті з вул.Ентузіастів на зелений сигнал світлофора почав виконувати маневр лівого повороту, виїжджаючи на проїзну частину вул.Ентузіастів, для подальшого руху в напрямку бульвару Давидова.

В той час пішохід ОСОБА_1 переходила проїзну частину вул.Ентузіастів по регульованому світлофором пішохідному переходу на зелений сигнал світлофора зліва направо по відношенню до руху вказаного автомобіля "КІА РІО", державний номерний знак НОМЕР_1.

Під час руху водій ОСОБА_3 допустив порушення п.16.2 Правил дорожнього руху України, а саме: на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_3 виразилось в тому, що він, керуючи автомобілем "КІА РІО", державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині вул.Русанівська набережна в м.Києві, на регульованому світлофором перехресті почав виконувати маневр лівого повороту, виїжджаючи на проїзну частину вул.Ентузіастів, та не дав дорогу пішоходу ОСОБА_1, яка переходила проїзну частину вул.Ентузіастів по регульованому світлофором пішохідному переходу.

Внаслідок порушення вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_3 стався наїзд передньою частиною автомобіля "КІА РІО", державний номерний знак НОМЕР_1, в правий бік тіла пішохода ОСОБА_1

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 заподіяно тілесне ушкодження, а саме: закритий перелом проксимального спімєтафізу лівої малогомілкової кістки без зміщень уламків, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №1503/Е від 24.08.2013 року, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я на строк понад 21 добу.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості.

06.11.2013 року між обвинуваченим та потерпілою була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений та потерпіла дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та право вої кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України, розміру майнової та моральної шкоди, заподіяної потерпілій, строку її відшкодування, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3, у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В угоді зазначені наслідки її укладення і затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілою угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, характер пред'явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затверджені угоди.

Потерпіла ОСОБА_1 просила суд затвердити укладену між нею та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілої та її представника, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвину ваченим.

Згідно зі ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчи ненні злочину, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпіла, визначена в межах санкції ч.1 ст.286 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілої та обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473, ст.ст.394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, положення ч.5 ст.474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов'язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1 ст. 476 КПК України.

Укладання угоди є цілком добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

Також судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_1 цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, погоджується з призначенням судом обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз'яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст.476 КПК України.

Згідно заяви потерпілої ОСОБА_1 від 06.11.2013 року вона просить залишити поданий нею раніше цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди без розгляду у зв'язку з укладенням угоди про примирення. Тому суд вважає за можливе залишити даний цивільний позов без розгляду.

Судові витрати по справі відсутні. Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373, 374, 474-476 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення від 06 листопада 2013 року, укладену між потерпілою ОСОБА_1 та обвинуваченим ОСОБА_3.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речовий доказ - автомобіль "КІА РІО", державний номерний знак НОМЕР_1, який належать засудженому ОСОБА_3 та знаходиться у останнього на відповідальному зберіганні, - залишити ОСОБА_3 за належністю.

Матеріали кримінального провадження №0014232 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/24810/13-к.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5-7 ст.474 КПК України, у тому числі, не роз'яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз'яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.6-7 ст.474 КПК України,

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва Ю.В. Іваніна