Справа № 369/3212/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/708/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 14.06.2018
ВИРОК
Іменем України

14 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого - судді : - ОСОБА_2
суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0007107 від 17.11.2017 рокуза апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2018 року, яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Боярка Києво-Святошинського району Київської області, який має середню освіту, офіційно не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.03.2009 за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі; вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.06.2009 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі; звільнений 14.03.2014 по відбуттю терміну покарання,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, зі встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком, ОСОБА_7 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України за наступних обставин.
17.11.2017 близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_7 , будучи судимим за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.09.2009 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, перебуваючи в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області на узбіччі дороги знайшов поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною помаранчевого кольору, усвідомлюючи при цьому, що дана речовина являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін.
Після цього, ОСОБА_7 , зберігаючи її при собі для власного вживання без мети збуту, переносив вулицями міста Боярка Києво-Святошинського району Київської області.
Цього ж дня близько 01 години 40 хвилин ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції поблизу буд. №53 по вулиці Надії (раніше Крупської), в місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області, які в ході огляду виявили та вилучили з долоні правої руки ОСОБА_7 поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною помаранчевого кольору.
Згідно висновку експерта № 19/11-2/641-СЕ/17 від 29.12.2017, в наданій на дослідження порошкоподібній речовині помаранчевого кольору виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса амфетаміну в наданій на дослідження речовині складає 0,2393 г.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. В решті вирок залишити без змін.

На обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що суд першої інстанції дав неналежну оцінку даним про особу обвинуваченого, не взяв до уваги всі характеризуючі дані, наявні в матеріалах справи та ухвалив вирок про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, тобто застосував ст. 75 КК України, яка не підлягає застосуванню, що призвело до призначення надто м`якого покарання.

Вказує, що ОСОБА_7 двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, в тому числі тяжких кримінальних правопорушень та, відповідно, має непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість. Не дивлячись на те, що за вироком суду від 17 березня 2009 року та 23 червня 2009 року йому призначались до відбування реальні міри покарання у виді обмеження та позбавлення волі, він відповідних висновків для себе не зробив і вже у 2017 році умисно повторно вчинив чергове кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, на шлях виправлення не став, а тому його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Посилається і на те, що ОСОБА_7 не працює, іншою суспільно-корисною працею не займається. За місцем проживання ОСОБА_7 не зарекомендував себе з позитивної сторони.

Вказує і те, що звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд не навів у вироку відповідні доводи, які б вказували на можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України. Правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Щодо доводів апеляційної скарги першого заступника прокурора Київської області про незаконність призначеного ОСОБА_7 покарання, то вони, на думку колегії суддів, є частково обгрунтованими.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 309 КК України було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, його стан здоров`я, вік, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання, вказане покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. А тому доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 309 КК України є необґрунтованими.

Крім того, апеляційна скарга першого заступника прокурора в цій частині не вмотивована, доводів на підтвердження наведених в ній вимог щодо необхідності призначення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 309 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі апеляційна скарга не містить.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування щодо ОСОБА_7 ст. 75 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є слушними.

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням недостатньо врахував обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, у тому числі, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, звільнившись з місць позбавлення волі, маючи незняту і непогашену судимість на шлях виправлення не став та знову скоїв аналогічний умисний злочин, що свідчить про стійке небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, а тому вказані обставини не дають підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

За змістом ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а тому твердження в апеляційній скарзі прокурора про неправильне застосування судом положень ст.75 КК України та безпідставне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є обґрунтованими, отже вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням в цій частині нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

ОСОБА_7 за ч. 2 ст.309 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту взяття під варту в ході звернення вироку до виконання.

В іншій частині вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2018 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4