Постанова

Іменем України
19 квітня 2018 року

м. Київ
Справа № 341/1633/16-к

Провадження № 51 2328 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000331 від 29 серпня 2016 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що на підставі ст. 89 КК України, судимості не має,
за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України,
за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2017 року ОСОБА_6 засуджено:

- за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбуття покарання вказано рахувати з 12 жовтня 2016 року. До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_6 у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 12 жовтня 2016 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1 100 гривень 50 копійок процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 22 серпня 2016 року в період часу з 15 по 20 години за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з кімнати свого діда ОСОБА_8 таємно викрав належні останньому джинсові штани вартістю 400 гривень, у кишені яких були гроші в сумі 760 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 160 гривень.
24 серпня 2016 року приблизно о 20 годині ОСОБА_6 за вказаною адресою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу зайшов до кімнати ОСОБА_8 та повторно таємно викрав з кишені штанів потерпілого гроші в сумі 820 гривень, чим заподіяв матеріальну шкоду на вказану суму.
29 серпня 2016 року приблизно о 21 годині ОСОБА_6 за вказаною адресою свого проживання шляхом вільного доступу зайшов до комори та повторно таємно викрав належні ОСОБА_8 дві бензопили, електрорубанок та електродриль, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 16 200 гривень.
6 жовтня 2016 року приблизно о 23 годині ОСОБА_6 , перебуваючи у розшуку, за вказаною адресою свого проживання в приміщенні стодоли під сіном відшукав скляну банку із заощадженнями ОСОБА_8 та повторно таємно викрав 2200 доларів США, 200 англійський фунтів стерлінгів, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 63 545 гривень 16 копійок.
Крім того, 18 вересня 2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проник до приміщення літньої кухні домогосподарства ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав 8 банок курячої тушонки та 2 банки тушонки зі свинини, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 860 гривень.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_6 у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 12 жовтня 2016 року по 27 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, а також короткий зміст поданих заперечень
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , діючи в інтересах засудженого ОСОБА_6 , просить вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо останнього змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання і звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано такі обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, часткове відшкодування шкоди потерпілим.

У запереченнях на касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_8 указує на безпідставність викладених у касаційній скарзі доводів та просить залишити її без задоволення. ОСОБА_8 , у тому числі зауважив, що ні матеріальну, ні моральну шкоду ОСОБА_6 йому не відшкодував.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначені покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, серед яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжкий злочин, дані про особу ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює. Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, обставин, які пом`якшують покарання, встановлено не було. Крім того, судом першої інстанції було оцінено поведінку ОСОБА_6 після вчинення злочинів і у судовому засіданні та зроблено обґрунтований висновок щодо відсутності в його діях ознак щирого каяття.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_6 без його ізоляції від суспільства і обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України, призначивши остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та мотивувавши таке рішення.
При розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції доводи, які аналогічні доводам касаційної скарги, щодо суворості призначеного ОСОБА_6 покарання перевірив і своє рішення належним чином мотивував, зазначивши підстави, з яких визнав її необґрунтованою. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Покарання, призначене ОСОБА_6 , за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України. Переконливих доводів, які б спростовували висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо призначеного покарання, а також свідчили б про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі за матеріалами провадження не встановлено.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3