АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/74/18 Справа № 711/3029/17 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси матеріали клопотання за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2017 року про накладення арешту на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, шляхом заборони його відчуження будь-якими особами у будь-який спосіб, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
СВ прокуратури Черкаської області проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000011, внесеному до ЄРДР 26.01.2017, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , займаючи, відповідно до наказу № 201 о/с від 01.08.2016, посаду старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, являючись працівником правоохоронного органу, представником влади та, відповідно Примітки ч. 1 ст. 364 КК України, службовою особою, діючи всупереч вимог ст.ст. 19,27,28,29,64 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 7, ч. 1 ст. 8, ст.ст. 29,30,43 Закону України «Про Національну поліцію», маючи спеціальне звання лейтенанта поліції, вчинив: незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань; перевищення влади, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян та державним інтересам, які супроводжувались насильством та застосуванням спеціальних засобів; напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб (розбій); зловживання владою, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної особи використання службовою особою влади всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди державним інтересам; службове підроблення, тобто складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

13.04.2017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

19.04.2017 слідчий в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 квартиру загальною площею 51,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане клопотання умотивоване тим, що ОСОБА_7 підозрюється, в тому числі, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, що обґрунтовує необхідність накладення арешту на належне йому нерухоме майно.

20.04.2017 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 задоволено та накладено арешт на нерухоме майно, шляхом заборони його відчуження будь-якими особами у будь-який спосіб, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 квартиру загальною площею 51,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.04.2017 про арешт майна та просить постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 про арешт квартири підозрюваного ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000011 від 26.01.2017.

Апелянт посилається на те, що висновок слідчого судді з приводу наявності підстав для задоволення клопотання слідчого прокуратури не ґрунтується на матеріалах провадження та вимогах кримінального процесуального закону. Зокрема зазначає, що в клопотанні про арешт майна слідчим прокуратури зазначено іншу підозрювану особу, відносно якої застосовувався даний захід кримінального провадження ОСОБА_11 , який в рамках кримінального провадження № 0000011 від 26.01.2017 підозрювався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. При цьому, матеріали клопотання № 711/3029/17 не містять клопотань того ж слідчого про внесення змін чи уточнень до клопотання від 19.04.2017 щодо конкретизації особи підозрюваного, відносно якого пропонується застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Крім того, звертає увагу на те, що слідчим в клопотанні не доведено належними та допустимими доказами можливість приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження квартири, тобто не аргументована доводами необхідність у накладенні арешту на майно.

Також, звертає увагу, що в клопотанні слідчим, всупереч вимог ст.ст. 170,171 КПК України, не конкретизована мета арешту майна, тобто неможливо встановити, чи є арештоване майно речовим доказом, підлягає конфіскації чи спеціальній конфіскації або необхідний для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На думку апелянта, при вирішенні клопотання слідчого прокуратури слідчим суддею не звернуто уваги на його невідповідність вимогам процесуального закону та не враховані наслідки арешту майна для інших осіб, зокрема його матері ОСОБА_12 .

Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 20.04.2017 з огляду на поважність причин його пропуску, оскільки він не приймав участі в розгляді клопотання слідчого про арешт майна, а про зміст винесеного слідчим суддею рішення дізнався лише 22.01.2018, після ознайомлення з матеріалами провадження.

Заслухавши доповідь судді, думки ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення апеляційних вимог в повному обсязі з підстав наведених в апеляційній скарзі, міркування прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_7 , пояснення слідчого ОСОБА_9 про обґрунтованість внесеного ним клопотання про арешт майна підозрюваного, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Частина 2 ст. 172 КПК України передбачає можливість розгляду клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на виконання вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого прокуратури про арешт нерухомого майна ОСОБА_7 розглядалось за відсутності останнього. Згідно розписки ОСОБА_7 , що міститься на клопотанні від 28.12.2017, зі змістом оскаржуваного судового рішення він ознайомився лише 22.01.2018, а апеляційну скаргу подав 29.01.2018, тобто в останній день строку, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Оскільки ОСОБА_7 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 20.04.2017, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_7 по суті накладеного арешту, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

В п.3 ч. 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя повинен, зокрема враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч.2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Вказані вимоги КПК України слідчим суддею районного суду при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно підозрюваного, на момент звернення з клопотанням, ОСОБА_7 виконані, в тому числі вони дотримані і при вирішенні питання про накладення арешту на його нерухоме майно, шляхом встановлення заборони його відчуження, щодо якого мається посилання в апеляційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 13.04.2017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Один із інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, зокрема ч. 2 ст. 187 КК України, за санкцією передбачає покарання у виді позбавлення волі на певний строк із конфіскацією майна як обов`язкового додаткового покарання.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 82456124 від 15.03.2017, ОСОБА_7 на праві приватної власності належить квартира загальною площею 51,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131,132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно, шляхом встановлення заборони його відчуження, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, без обмеження права володіння та користування, врахувавши при цьому обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для підозрюваного і для третіх осіб, тому вимоги апелянта є безпідставними.

Що стосується посилань сторони захисту на те, що в клопотанні про арешт майна слідчим прокуратури зазначено іншу підозрювану особу, відносно якої застосовувався даний захід кримінального провадження ОСОБА_11 , то вони є доречними, однак в даному випадку не являються самостійною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки зі змісту та прохальної частини клопотання слідчого про накладення арешту на майно і доданих до нього матеріалів цілком зрозуміло, що таке питання порушується щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Колегією суддів також визнаються недоречними та такими, що не узгоджуються з матеріалами клопотання доводи підозрюваного про відсутність конкретизації мети арешту майна в клопотанні слідчого, оскільки, в цілому, клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України, в тому числі в ньому міститься посилання на конфіскацію майна як обов`язкового додаткового покарання, передбаченого санкцією інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Доводи ОСОБА_7 щодо належності квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 його матері ОСОБА_12 , будь-яким об`єктивними даними не підтверджені і спростовуються даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 82456124 від 15.03.2017.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, щодо якого мається посилання в апеляційній скарзі, зокрема квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що ОСОБА_7 , прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та відповідає критеріям, передбаченим ст. 370 КПК України, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 170, 173, 404, 405, п. 1 ч. 3 ст. 407, ст.ст. 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2017 року про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000011, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :