Справа № 562/3760/17
У Х В А Л А
01.11.2017 року слідчий суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту,
встановив:
Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся в суд із клопотанням про скасування арешту, накладеного згідно ухвали слідчого судді Здолбунівського районного суду від 23 червня 2017 року на автомобіль марки «BMW» сірого кольору, номер рами НОМЕР_1 , який вилучений в ході проведення 16.06.2017 р. огляду місця події.

В обгрунтування скарги вказує, що з 16.06.2017 р. з автомобілем, на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду 23 червня 2017 року проведено всі необхідні слідчі дії та експертні висновки перебувають у матеріалах кримінального провадження. Крім того, відсутні належні умови по зберіганню даного транспортного засобу. Оскільки в подальшому застосуванні арешту автомобіля відпала потреба, то з посиланням на ст.ст.170, 174 КПК України просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримали та просять скасувати накладений на автомобіль арешт.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання. Вказали, що арешт накладений правомірно і підстав його скасовувати немає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників розгляду клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає.

Так, відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що автомобіль марки «BMW» сірого кольору, номер рами НОМЕР_1 на який ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду від 23 червня 2017 року було накладено арешт визнано речовим доказом.

Крім того, будь-яких належних та достовірних документів, що підтверджують право ОСОБА_3 на володіння вказаним транспортним засобом ненадано.

Враховуючи те, що арешт накладено обгрунтовано і в застосуванні цього заходу не відпала потреба, суд вважає клопотання таким, що не підлягає до задоволення.

Що стосується вимоги про можливість передачі спірного автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , то в поданому клопотанні воно жодним чином не обґрунтовано. Крім того, при розгляді клопотань щодо скасування арешту майна не передбачено вирішення питання щодо можливої передачі майна на відповідальне зберігання.

Керуючись ст.ст.170, 174 КПК України, слідчий суддя -
ухвалив:
В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту про скасування арешту майна, передачі його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 - відмовити.

Слідчий суддя