Справа № 461/4759/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/868/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19.07.2017 року про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

з участю прокурора ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

засуджений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19.07.2017 року та звільнити його умовно-достроково згідно ст.. 81 КК України, так як на даний час він вину у вчиненому злочині визнає повністю та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу і просить касувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19.07.2017 року повністю та ухвалити нову, якою задоволити, погоджене з спостережною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, подання ДУ «ЛУВП №19» про застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно- дострокового звільнення від відбування покарання.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.07.2017 року у задоволені подання Львівської установи виконання покарань №19 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 відмовлено.
Засуджений вважає, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув же 2/3 призначеного строку покарання, позитивно характеризується по місцю відбування покарання, працевлаштований. На даний час міг би відшкодовувати частинами моральну шкоду присуджену в користь потерпілої сторони, однак в установу виконавчий лист по даному стягненню не поступав, тому відрахування не здійснюються. Просить врахувати дані обставини.
Прокурор в свою чергу в мотивах апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що засуджений ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. 81 КК України є таким, що довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Судом в основу судового рішення від 19.07.2017 про відмову ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні покладено обставину - непоступлення виконавчих листів, а відтак не стягнення коштів, яка жодним чином не залежить від самого засудженого та не є критерієм для вирішення питання про можливість його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Засуджений та прокурор підтримали вимоги та доводи своїх апеляційних скарг.
Вивчивши матеріали апеляційної скарги, а також заслухавши пояснення прокурора та засудженого, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до задоволення виходячи з наступного.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений 17.04.2014 року вирок Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.1 ст.121 КК України до 7 років. Вирок набрав законної сили 15.07.2014 року. Згідно ухвали Галицького районного суду м.Львова від 11.02.2017 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України, засудженому ОСОБА_6 , в строк відбуття покарання, зараховано строк попереднього ув`язнення з 07.09.2013 року по 15.07.2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_6 раніше не судимий, в ДУ «ЛУВП №19» утримується з 13.09.2013 року. У відповідності до вимог ст.89 КВК України засудженого ОСОБА_6 за його згодою 17.07.2014 залишено в ДУ «ЛУВП №19» для робіт з господарського обслуговування та зараховано на посаду днювального, де останній впродовж 2015-2016 років п`ять разів заохочувався правами начальника установи у вигляді оголошення подяк за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також і надалі на даний час продовжує працювати в установі.
Станом на час розгляду справи судом першої інстанції 19.07.2017 року ОСОБА_6 відбув 4 роки 08 місяці 20 днів призначеного покарання. За період відбування терміну, засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці заохочувався адміністрацією установи, порушень трудової дисципліни не допускав, зробив вірні висновки щодо скоєння ним злочину.

29.04.2016 у засудженого у відповідності до вимог ст. 82 КК України настало право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. 24.05.2016 комісією ДУ «ЛУВП №19» ОСОБА_6 відмовлено в можливості заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки він звернувся з заявою про те, що бажає звільнитись не шляхом заміни покарання (згідно ст.82 КК України), а умовно- достроково (згідно ст. 81 КК України) через рік, тобто при настанні такого права (після 29.06.2017).

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 3 ч.3 ст. 81 КК України встановлено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно прийшов до переконання, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а відтак не заслуговує на застосування до нього умовно - дострокового звільнення.

Колегія суддів повністю погоджується з доводами апелянтів про те, що сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_6 , яка передбачена в ч.2 ст. 81 КК України являється основною умовою при застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Належне виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання та його належна поведінка є для засудженого обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

Суд першої інстанції дійшов хибного висновку про передчасність застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст. 81 КК України.

Відтак, ухвала суду першої інстанції є не обґрунтована, оскільки, враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_6 та його характеристику, слід вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційних скаргах прокурора та засудженого, а також дані, поданні установою, про умовно дострокове звільнення від покарання є підставними, а висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відтак апеляційні скарги засудженого і прокурора підлягають до задоволення, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407 КПК України, ст.81 КК України колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_7 задоволити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19.07.2017 року про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задоволити подання ДУ ЛУВП №19 погоджене з спостережною комісією Галицької районної адміністрації Львівскої міської ради та звільнити ОСОБА_9 умовно-достроково на невідбуту частину покарання 2(два) роки 18(вісімнадцять) днів за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.04.2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4