Справа № 727/9196/17
Провадження № 1-кп/727/76/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю: сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3
за участю сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_4 і в його інтересах захисника ОСОБА_5
Судом визнано, що обвинувачений ОСОБА_4 всередині листопада 2016 року, в нічний час переслідуючи корисливу мету, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, підійшов до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , що знаходиться на території Чернівецького УВО УТОС за адресою - провулок Ентузіастів, 5, в м. Чернівці, який орендував ОСОБА_6 , зламавши навісний замок, проник до даного приміщення звідки умисно, таємно, повторно, протиправно, викрав електроінструменти, а саме: пластмасовий ящик, фірми «STERN Austria» з електродрилем, фірми «STERN», моделі «ID 13Z-C», 14 металевими свердлами, діаметром від 2 мм до 5 мм та 11 металевими насадками різної модифікації, вартістю 1600 грн., дві болгарки синього кольору, одна з яких, фірми «DEWALT», вартістю 800 грн., та 900 грн. відповідно, після вчинення крадіжки з місця скоєного злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3300 гривень.
Надалі, вже 31.01.2017 р. приблизно о 14 год., перебуваючи в корпусі №9-А «Інституту фізико-технічних та комп`ютерних наук» ЧНУ ім. Ю. Федьковича, що знаходиться по вул. Сторожинецькій, 101, в м. Чернівці, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, зайшов до учбового кабінету №106 «Лабораторії пристроїв генерування та формування сигналів», двері до якого відчинив ключем, який знаходився у дверях, діючи умисно, таємно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав зі столу мобільний телефон марки «NOKIA 6300», чорно-сірого кольору, ІМЕ1: НОМЕР_2 , вартістю 600 грн., з сім-карткою «МТС» № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, з карткою пам`яті «Kingston mikro», ємкістю 2Gb, за ціною 70 грн., з шкіряним чохлом синього кольору, вартістю 150 грн., після чого з місця вчинення крадіжки пішов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 820 гривень.
Надалі, 06.09.2017 року біля 13:40 год., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні ВАТ «Надія», за адресою: вул. Комарова, 1 в м. Чернівці, переслідуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, протиправно, повторно, з дивану загального коридору викрав сумку-рюкзак, вартістю 300 гривень, в якій знаходились гаманець, вартістю 100 гривень, 300 гривень, дві картки «Приватбанк», які для потерпілої не представляють матеріальної цінності, читацький квиток на ім`я ОСОБА_8 , який не представляє матеріальної цінності, планшет «Lenovo S 5000 F», вартістю 2000 гривень, який був в чохлі вартістю 100 гривень, навушники «Panasonic», вартістю 80 гривень, блокнот, вартістю 20 гривень, косметичка, вартістю 50 гривень, серветки, які для потерпілої не представляють матеріальної цінності, карта пам`яті на 8 Гб, вартістю 80 гривень та паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_8 , який не представляє матеріальної цінності, які належали ОСОБА_8 ; з місця вчинення злочину пішов, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 3030 гривень.
Продовжуючи свої протиправні дії, 10.09.2017, близько 01.10 год. обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні ВАТ «Надія», що по вул. Комарова, 1 в м. Чернівці, переслідуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до приміщення, яке орендує ФОП ОСОБА_9 , де діючи умисно, таємно, протиправно, повторно, викрав зі столу планшет «Lenovo А 7600-Н», вартістю 4000 гривень, який належав ОСОБА_9 , після чого, з місця вчинення злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 4 000 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину, будучи допитаним в порядку вимог ст. 351 КПК України, у пред`явленому обвинуваченні за ст. 185 ч.2; ст. 185 ч3 КК України визнав повністю, відповідно у наданих суду поясненнях, не заперечував обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, повністю погодившись із пред`явленим йому обвинуваченням. Надав показання про те, що дійсно в другій половині листопада 2016 року вночі він, знаходячись на вулиці Ентузіастів у провулках м. Чернівці підійшов до гаражного приміщення і за допомогою палки, яку знайшов, зламав навісний замок та проник до гаражу, звідки викрав пластмасовий ящик, з електродрилем, металеві свердла з металевими насадками дві болгарки, які згодом продав і отримані кошти витратив на придбання ліків. Також пояснив, що в кінці січня 2017 р. після обіду, він зайшов до приміщення одного із корпусів Інституту, якого саме не пам`ятає, що по АДРЕСА_2 , де побачив ключ в дверях до кабінету він вільно зайшов всередину, та з столу забрав мобільний телефон, якої марки не пам`ятає, вийшов і пішов з приміщення; телефон згодом продав на ринку, а гроші витратив.
Також в наданих показаннях зазначив, що в першій половині 2017 року, точної дати не пам`ятав, він зайшов до приміщення ВАТ «Надія» за адресою - вул. Комарова, 1 в м. Чернівці і в коридорі на дивані побачив сумку, а так як нікого не було в коридорі він швидко взяв сумку і пішов з приміщення; на вулиці подивився всередину сумки, звідки із гаманця взяв гроші, в якій сумі не пам`ятав і взяв планшет «Lenovo» в чохлі, навушники; з місця вчинення злочину пішов. Пояснив, що в сумці були і інші речі документи, але він їх не брав, сумку викинув; за гроші купив продукти харчування і ліки, а куди дів планшет і наушники не пам`ятає. Також, пояснив, що після огляду сумки, він повернувся в приміщенні ВАТ «Надія», де палкою пошкодив замок вхідних дверей, зайшов всередину приміщення і побачивши на столі планшет забрав його, а коли його затримали він планшет віддав, однак який саме не пам`ятає.
В скоєному щиро розкаюється, вказав що речі викрадав щоб купити собі ліки, просив суд надати йому можливість лікуватися
В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин справи, повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.2, ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України, щиро розкаявся і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст за обставинами пред`явленого обвинувачення, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а отже, заслухавши думку прокурора, потерпілих; думку захисника в інтересах обвинуваченого та роз`яснивши учасникам кримінального провадження зміст і правові наслідки застосування вимог ст. 349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, крім показів потерпілих і дослідження документів, які характеризують особу обвинуваченого.
Судом роз`яснено обвинуваченому вимогу ч.1 ст.337 КПК України, яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у провадженні доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні надавала показання про те, що 6.09.2017 року вона влаштовувала вечірку для своїх друзів в приміщенні ВАМ Надія по вул. Комарова, 1 м. Чернівці і після 15 години прийшла в дане приміщення, де у великому коридорі залишила частину принесених речей, в тому числі і на диван положила сумку рюкзак а сама пішла на кухню. Повернувшись за хвилин 10, вона своєї сумки не виявила, у якій знаходилися гаманець з грішми, косметика, документи та планшет Леново. Звернувшись до працівника охорони по камері відео спостереження побачила, що чоловік, в особі якого вона в залі суду впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 з дивану взяв належну їй сумку і вийшов. Вказала в показах, що їй було завдано шкоду на загальну суму 3030 грн.; їй також довелося виготовляти нові документи - паспорт; пояснила, що раніше ніколи обвинуваченого не бачила і не знала. Просила покарання винести ОСОБА_4 на розсуд суду.
Будучи допитаним в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що на протязі більше трьох років користується гаражним приміщенням по АДРЕСА_3 . В даному гаражному приміщенні який закривався на навісний замок, він тримав свій автомобіль і інструменти. Десь, всередині листопада 2016 року перед виїздом з сім`єю за кордон на нетривалий час, він зайшов до гаражу, всі інструменти були на місці, а по поверненню із за кордону прийшовши до гаражу, виявив, що навісний замок відчинений на петлях висів; він викликав працівників поліції; в приміщенні гаражу виявив відсутність двох болгарок, відсутність пластмасового ящику з інструментами де знаходилися електрична дрель, з різними насадками і різними свердлами різного діаметру біля 11 штук; всього йому заподіяно збитку на суму 3300 грн.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні надав покази про те, що працює в Чернівецькому національному університеті в корпусі, що розташований по вул. Сторожинецькій 101 м. Чернівці. В кінці січня 2017 року на обідню перерву він вийшов з лабораторії, залишивши свій мобільний телефон в чохлі на столі і зачинив за собою двері, а коли повернувся, то побачив, що на столі його мобільного телефону не було, він зрозумів що сталася крадіжка і після того, як розпитав у всіх чи не бачили його телефону, викликав працівників поліції, суто від яких в подальшому дізнався хто вчинив крадіжку. Раніше, до скоєного він обвинуваченого не знав і ніколи не бачив. Просив, враховуючи стан здоров`я ОСОБА_4 призначити йому не суворе покарання.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність.
Показання потерпілих, відповідно узгоджуються і з обставинами викладеними в заяві ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 83) та заявою потерпілої ОСОБА_12 про вчинення злочину (т. 2 а.с. 10), протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від ОСОБА_10 (т.1 а.с. 11), а також судом досліджена заява про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 .
У суду немає підстав не довіряти показанням як потерпілих, так і обвинуваченого, оскільки вони добуті у встановленому законом порядку; як було встановлено в судовому засіданні, відповідно між потерпілими та обвинуваченим до скоєного не було ніяких стосунків, один одного вони не знали, а тому підстав обмовляти один одного не мали, останні послідовно давали показання судовому засіданні.
Таким чином, сукупністю встановлених по справі обставин, досліджених доказів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч3 ст.185 КК України повністю доведена, оскільки в судовому засіданні із достовірністю було встановлено, що обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно та таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, вчиненого повторно та дії обвинуваченого ОСОБА_4 судом вірно кваліфікуються за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.
При призначенні, обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, у відповідності до вимог ст. 65 ч.3 КК України, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і обставини, що обтяжують і помякшують його покарання. Згідно ст. 12 КК України, вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, за ч.2 ст. 185 відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за ч. 3 ст. 185 КК України до тяжких злочинів. Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» (з змінами і доповненнями), під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, тобто, законодавцем передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення) та досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан. Отже, обставинами, що в силу вимог ст. 66 КК України помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у вчиненому і активне сприяння розкриттю злочинів, часткове відшкодування завданих потерпілим збитків, його повне визнання вини у вчиненому. Обставин, що в силу вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З досліджених судом даних, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 (паспорт т. 1 а.с. 140, т.2 а.с. 90), його молодий вік, наявність у ОСОБА_4 постійного зареєстрованого місця проживання, за яким останній характеризується позитивно, про що свідчать відповідна характеристика за місцем проживання (т.1 а.с. 108, т. 2 а.с. 98) і довідка про склад зареєстрованих осіб (т.1 а.с. 146, т. 2 ас. 100); з акту обстеження житлових побутових умов (т. 1 а.с. 151, т. 2 а.с. 101) вбачається, що матеріальні умови є задовільними; раніше ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини, що вбачається з вимог УІАЗ УМВС України в Чернівецькій області та копій вироків ( т.1 а.с. 141 150; т. 2 а.с. 92 97); ОСОБА_4 є особою обмежено осудною, про що свідчить висновок судової психіатричної експертизи № 417 від 06.09. 2017 року (т. 1 а.с. 156 158; т. 2 а.с. 103 105), згідно якого останній виявляє ознаки легкої розумової відсталості зі значним порушенням поведінки; на період до якого відносяться інкриміновані діяння ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, за своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку; ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку в лікаря психіатра за місцем проживання, перебуває на обліку в обласній психіатричній лікарні та перебуває на обліку обласному наркологічному диспансері з діагнозом гостра алкогольна інтоксикація (т. 1 а.с. 154,155, т. 2 а.с. 99); групи інвалідності останньому не встановлено.
Що стосується стану здоров`я обвинуваченого, в судовому засіданні було досліджено довідку № 947 з місця проживання обвинуваченого, а саме від 06.11. 2017 року, в якій вказується, що ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку в лікаря психіатра, має встановлений йому діагноз, озвучений зі згоди обвинуваченого, щодо помірних змін особистості внаслідок ураження ЦНС ОСОБА_4 є особою з розумовою відсталістю і є таким, що схильний до суіцідальних намірів. Аналогічне вбачається з досліджених даних районного лікаря психіатра Глибоцької центральної районної комунальної лікарні наданого на запит захисника ОСОБА_13 , а також і відомостей з місця перебування обвинуваченого ДУ Чернівецька установа виконання покарань №33.
Судом також враховується і часткове відшкодування шкоди завданої злочинами з боку родичів ОСОБА_4 потерпілим, його щире каяття у вчиненому, в залі суду останній попросив пробачення в потерпілих, запевнив суд, що подібного більше не повториться вчинення злочинів було пов`язано із необхідністю придбання ліків та продуктів харчування і просив надати йому можливість лікуватися.
Суд, за сукупністю оцінки досліджених по справі доказів, виходячи з об`єктивно з`ясованих обставин справи, із врахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його незадовільному психічному стану здоров`я, приходить до висновку, що дані обставини та обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого істотно знижують ступінь його вини за ч. 3 ст. 185 КК України, і вважає, щодо нього можливо застосувати до санкції даної норми закону вимоги ст. 69 КК України Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання (як основне так і додаткове) та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 своєї постанови №7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого, виду основного покарання (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого
Також на думку суду, при призначенні покарання ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання, виходячи з досліджених даних про стан психічного здоров`я обвинуваченого; висновків судової психіатричної експертизи № 417 від 06.09. 2017 року (т. 1 а.с. 156 158; т. 2 а.с. 103 105) та медичних даних лікаря психіатра з виписки ОСОБА_4 як за місцем проживання, так і за місцем перебування в ДУ УВП № 33 м. Чернівців.
Так, з аналізу положень ч. 2 ст. 96 КК України, вбачається, що у разі призначення покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі, примусове лікування здійснюється за місцем відбування покарання. При цьому, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» визнано правильною практику тих судів, які, отримавши на розгляд кримінальну справу з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, ухвалюють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання. Пунктом 7 вказаної постанови Пленуму ВСУ передбачено, що з огляду на те, що надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких саме і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК), судам слід враховувати, що до осіб, визнаних обмежено осудними, у разі потреби може застосовуватися лише цей вид примусових заходів медичного характеру. Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним особам у примусовому порядку одночасно з відбуттям покарання, призначеного за вироком суду.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили.
При ухваленні вироку, судом враховано обставин за кримінальними провадженнями, докази в їх сукупності, зо відповідає вимогам ст. 374 КПК України та передбаченому законом обов`язку щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, визначених ст. 62 Конституції України, які поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).
Речові докази підлягають вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати, цивільні позови за матеріалами проваджень відсутні.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суд вважає слід залишити обраним до вступу вироку в законну силу, термін відбування покарання обчислювати з моменту його фактичного затримання.
Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому наступне покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді двох років позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити до відбування ОСОБА_4 , із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, шляхом часткового складання, приєднати не відбуту частину покарання призначеного ОСОБА_4 за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.08.2017 року, який набрав чинності 09.09.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України з покаранням у вигляді обмеження волі на строк 2 - х років та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, із застосуванням примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги за місцем проживання та шляхом переведення, на підставі ст. 72 КК України обмеження волі в позбавлення волі, остаточно до відбування призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді двох років восьми місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 94 КК України застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання ОСОБА_4 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, за місцем відбування покарання.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити застосовану до вступу вироку в законну силу.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 02.10.2017 року (протокол затримання т. 2 а.с. 88).
Речовий доказ за постановою слідчого від 25.09. 2017 року (т.2 а.с. 17) ДВД диск з відеозаписом від 06.09. 2017 року з ВАТ Надія що по вулиці Комарова, 1 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ за постановою слідчого від 25.09. 2017 року (т.2 а.с. 26,27) планшет «Lenovo S 5000 F» чохол до планшету, косметичку, навушники, гаманець, дві карти ПриватБанку, читацький квиток, які були передані під розписку потерпілій ОСОБА_8 повернути за належністю останній.
Речовий доказ за постановою слідчого від 25.09. 2017 року (т.2 а.с. 56,57) планшет «Lenovo А 7600 Н», який був переданий під розписку потерпілому ОСОБА_9 повернути за належністю останньому.
Речовий доказ за постановою слідчого від 28.08. 2017 року ( т.1 а.с. 36) сім картку, яку добровільно видав ОСОБА_10 повернути останньому за належністю;
Речовий доказ за постановою слідчого від 28.08. 2017 року ( т.1 а.с. 41) чохол від мобільного телефону належний потерпілому ОСОБА_10 повернути останньому за належністю;
Речовий доказ за постановою слідчого від 28.08. 2017 року ( т.1 а.с. 54) мобільний телефон марки «NOKIA 6300», чорно-сірого кольору, ІМЕ1: НОМЕР_2 з карткою пам`яті належні потерпілому ОСОБА_10 повернути останньому;
Речовий доказ за постановою слідчого від 29.08. 2017 року (т.1 а.с. 105) пластмасовий ящик з інструментами, належний потерпілому ОСОБА_6 повернути останньому;
Вирок може бути оскаржено протягом 30 ти діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України, ч.7 ст. 376 КПК України стороні обвинувачення, стороні захисту.

Суддя ОСОБА_1