УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, видача якої запитується іноземними компетентними органами Російської Федерації ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання першого заступника прокурора Запорізької області начальника управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_7 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відносно

громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації (паспорт громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон № НОМЕР_1 ), який без реєстрації мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації.

У клопотанні зазначено, що 17.01.2016 о 10 годині 00 хвилин співробітниками СВ УСБ України в Запорізькій області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_4 , розшукуваного ВМВД Росії у Грозненському районі Чеченської Республіки, для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації (участь у збройному формуванні на території іноземної держави).

Ініціатору розшуку 17.01.2016 каналами Інтерполу повідомлено про затримання ОСОБА_4 . У відповідь від ініціатора розшуку надійшло підтвердження про отримання вказаного повідомлення та поінформовано про готовність надати документи на підтвердження розшуку ОСОБА_4 та подальший намір клопотатися про видачу (екстрадицію) останнього до Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2016 задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області про застосування запобіжного заходу у вигляді тимчасового арешту відносно ОСОБА_4 строком на 40 діб.

Відповідно до ч. 2 ст. 574 КПК України центральним органом щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування є Генеральна прокуратура України.

До прокуратури Запорізької області через Генеральну прокуратуру України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25.02.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про застосування екстрадиційного арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , щодо якого в порядку ст. 584 КПК України обрано запобіжний захід у вигляді екстрадиційного арешту строком на 60 діб.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.04.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження строку екстрадиційного арешту строком на 60 діб.

У зв`язку із закінченням вказаного строку ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження строку екстрадиційного арешту строком на 60 діб, терміном до 23.08.2016.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08.07.2016 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2016 у порядку ст. 584 КПК України задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 до 23.10.2016.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 до 22.12.2016.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01.11.2016 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2016 в порядку ст. 584 КПК України задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 терміном до 20.02.2017.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.01.2017 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя залишено без змін.

У зв`язку із закінченням терміну тримання під вартою ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2017 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2017 вказаний запобіжний захід було продовжено. Строк дії ухвали до 18.06.2017.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2017 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту продовжено до 16.08.2017, тобто до шести місяців.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2017 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.10.2017 продовжено застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення на нього обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокуратурою області за дорученням Генеральної прокуратури України проводилась екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, матеріали якої разом із відповідним висновком наразі скеровано до ГПУ.

Під час екстрадиційної перевірки встановлено, що відповідно до наданих російською стороною документів 15.02.2016 слідчим СВ ВМВД Росії у Грозненському районі Чеченської Республіки ОСОБА_9 в рамках розслідування кримінальної справи № 34643 винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 як обвинуваченого, відповідно до якої останній обвинувачується у скоєнні умисного злочину проти громадської безпеки та громадського порядку.

Зокрема, ОСОБА_4 звинувачено у тому, що він у березні 2013 року, маючи на меті взяти участь у діяльності озброєного формування на території Сірійської Арабської Республіки залишив територію РФ та виїхав до вказаної держави.

У подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпеку, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи на території САР увійшов до лав озброєного формування, не передбаченого законодавством цієї держави.

Діючи у складі вказаного формування, ОСОБА_4 забезпечено вогнепальною автоматичною зброєю та боєприпасами, які використовуються для досягнення цілей функціонування озброєного формування. Про вихід зі складу незаконного озброєного формування правоохоронні органи РФ ОСОБА_4 не повідомляв.

У ході досудового розслідування вищевказаної кримінальної справи місцезнаходження ОСОБА_4 встановлено не було, у зв`язку з чим слідчим СВ ВМВД Росії у Грозненському районі Чеченської Республіки ОСОБА_9 08.11.2014 останнього оголошено у розшук.

27.02.2015 Грозненським районним судом ЧР РФ відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з анкетою Інтерполу «Individual Report» (документом, на підставі якого здійснюється розшук підозрюваної (обвинуваченої) особи та її затримання до вирішення питання про екстрадицію) ОСОБА_4 перебуває у міжнародному розшуку.

За злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 компетентними органами Російської Федерації, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації не належить до військових злочинів, і не має політичного характеру.

Також цій злочин, відповідає ч. 2 ст. 260 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, не закінчився.

Згідно довідки ОСК ГУНП України в Запорізькій області № 170-18012016/23210 ОСОБА_4 правоохоронними органами України у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності не розшукується. Стан здоров`я ОСОБА_4 задовільний.

Згідно з висновком УФМС Росії по Чеченській Республіці ОСОБА_4 відповідно до ч.1 ст. 13 Закону «Про громадянство Російської Федерації» від 28.11.1991 № 1948-І є громадянином Російської Федерації. За інформацією Державної міграційної служби України від 16.02.2016 № 8-896/1-16 та управління ДМС в Запорізькій області від 18.01.2016 № 2301/01-543 ОСОБА_4 з питань набуття громадянства України, отримання статусу біженця та інших форм захисту до органів міграційної служби України не звертався.

Разом з тим, за інформацією ГУ ДМСУ в Дніпропетровській області цим відомством прийнято до розгляду заяву ОСОБА_4 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. За результатами розгляду вказаної заяви 27.10.2016 рішенням Державної міграційної служби України №546-16 ОСОБА_4 відмовлено у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У теперішній час у провадженні Окружного адміністративного суду м.Києва перебуває справа № 826/1029/17 за позовом ОСОБА_4 до ДМС України про визнання протиправним рішення щодо ненадання йому статусу біженця.

Попереднє судове засідання за вказаним позовом відбулося 25.05.2017, за його наслідками прийнято рішення про призначення справи до колегіального судового розгляду, проте дату наступного судового засідання не зазначено.

Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви у порядку, встановленому законодавством України.

У зв`язку викладеним, існує необхідність у вирішенні питання щодо вжиття заходів, передбачених ст. 585 КПК України.

Прокурор просить слідчого суддю продовжити застосування відносноОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні не заперечували проти обрання відносно нього вказаного запобіжного заходу.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши учасників процесу, прийшов до наступного.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства та застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
У відносинах між Україною та Російською Федерацією у сфері екстрадиції застосовується Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ратифікована Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, Протокол до неї від 29.03.1997, ратифікований Законом України від 03.03.1998 № 140/98-ВР, Європейська Конвенція по видачу правопорушників 1957 року. Зазначені міжнародні договори набрали законної сили як для України, так і для Російської Федерації.
Згідно зі ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ч. 1 ст. 573 КПК України договірні сторони зобов`язуються на вимогу видавати одна іншій осіб, які перебувають на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ч. 2 ст.56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, видача правопорушників здійснюється за правопорушення, за які відповідно до законів запитуваної та запитуючої сторін передбачено покарання на максимальний строк не менше одного року позбавлення волі.
Статтею 60 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року (в редакції Протоколу до неї від 29.03.1997) передбачено, що після отримання вимоги про видачу запитувана сторона негайно вживає заходів до розшуку і взяття під варту особи, видача якої вимагається, за винятком тих випадків, коли видачу не може бути здійснено.
Відповідно до п. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк домашнього арешту не може перевищувати шість місяців.

Згідно ч. 1 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення в подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, застосовуючи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, може зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, які можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку ст. 199 КПК України.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що через вказані обставини Генеральною прокуратурою України на цей час рішення за запитом Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 не прийнято, є необхідність продовжити застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, який гарантуватиме запобігання втечі особи, переховування від правоохоронних органів та суду та забезпечення в подальшому її видачі, а саме, особистого зобов`язання, та покладення на нього певних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 194, 196, 543, 585 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання першого заступника прокурора Запорізької області начальника управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити до 13 лютого 2018 р. застосування відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації (паспорт громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон № НОМЕР_1 ) запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладення на нього обов`язків, передбачених ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2017, до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації.

Виконання ухвали слідчого судді доручити прокуратурі Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1