Справа №473/3023/17 17.04.2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 000742

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5

на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2017 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.04.2010 р. вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі із звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 20.12.2011 р. вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, з застосуванням вимог ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою того ж суду від 17.07.2013 р. невідбуту частину покарання замінено більш м`яким покаранням в виді виправних робіт на строк 2 роки з утриманням із заробітку засудженого 10% в доход держави;

- 03.06.2015 р. вироком Братського районного суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування основного покарання 12.06.2017 р. року умовно - достроково на 1 рік 4 дні,
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину основного покарання за вироком Братського районного суду Миколаївської області від 3 червня 2015 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 3 місяці.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Братського районного суду Миколаївської області від 03.06.2015 р. та за сукупністю вироків остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає зазначений вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_6 покарання з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначає, що судом першої інстанції недостатньо враховано, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена, попри застосовування раніше до обвинуваченого інститутів звільнення від відбування покарання з випробовуванням, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, ніде не працюючи, обрав для себе вчинення корисливих злочинів як засіб існування.

На думку апелянта, судом не врахована та обставина, що кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинено з мотивів, породжених його антисоціальним способом життя, протягом незначного проміжку часу після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення, наміри продовжувати злочинну діяльність, його суспільну небезпечність для оточуючих.

За таких обставин, апелянт вважає, що призначення ОСОБА_6 покарання на строк, мінімально передбачений санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, не сприятиме його виправленню і запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
27 серпня 2017 року близько 11 години 00 хвилин у м. Вознесенську Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, прибув до крамниці "Оріон", яка розташована на території Вознесенського центрального ринку за адресою: вул. Центральна, 6/239 у м. Вознесенську Миколаївської області, де таємно викрав електричну плиту моделі "Magio" model MG-444, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 717 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги та заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши дані про особу обвинуваченого, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України є правильними та апелянтом в цій частині не оспорюються.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Також враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема, його молодий вік, те, що він раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, характеризується задовільно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, яке він також висловив під час апеляційного розгляду. Окрім того, під час досудового слідства відшкодовані майнові збитки, що також є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений мешкає з матір`ю, яка має тяжкі хвороби. Крім того, за поясненнями обвинуваченого, він має намір створити родину та стати на шлях виправлення, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки не міг працевлаштуватися.

Хоча ОСОБА_6 02.06.2017 р. звільнився від покарання умовно-достроково, та вчинив злочин в період невідбутої частини покарання, але ж ця обставина врахована при призначенні остаточного покарання, яке правильно визначено відповідно до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Санкція ч.2 ст. 185 КК України передбачає декілька видів покарань. Корчовому призначено покарання у виді позбавлення волі, що є найсуворішим за видом покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Хоча за розміром покарання у виді позбавлення волі призначено у мінімальному розмірі, але, з урахуванням обставин справи, наявності обставин, які пом`якшують покарання, наявності на утриманні у обвинуваченого важко хворої матері, апеляційний суд вважає, що призначене Корчовому покарання відповідає особі обвинуваченого. покарання, яке призначено відповідно до вимог ст. ст. 50, 65, 66 КК України, за видом та розміром у межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 185 КК України.

На думку апеляційного суду, призначене покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, і не є занадто м`яким, як вважає апелянт.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.376, 404, 407,409, 420, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3