Суддя ОСОБА_1
Справа № 643/9860/17
Провадження № 1-кп/644/553/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2017 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Єлецька Воркутинського району, Республіки Комі, громадянина України, освіта вища освіту, раніше не судимого, одруженого, завідуючого відділу статистичної радіофізики Інституту радіофізики та електроніки ім. А.Я. Усікова НАН України, реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 у період з 2005 року по теперішній час займає посаду завідуючого відділу статистичної радіофізики Інституту радіофізики та електроніки ім. А.Я. Усікова НАН України, де здійснює георадарні дослідження, розробку експериментальних макетів георадарів, фундаментальні дослідження в області зондування поверхневої структури ґрунту. В 2007 році ОСОБА_4 захистив дисертацію на тему «Георадарне зондування зони аерації», суть якої полягає в дослідженні і розробці математичних алгоритмів роботи сигналів георадарів.

В період січня-лютого 2015 року до ОСОБА_4 звернувся раніше йому не відомий громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_5 , який представився аспірантом НАУ «ХАІ» та за сумісництвом - співробітником компанії «Green Future Research» (м. Тегеран, Ісламська Республіка Іран), із пропозицією розробки в інтересах цієї іноземної компанії радіолокатора підповерхневого зондування для дистанційного виявлення мін та проведення відповідних випробувань з метою дослідження фізичних особливостей виконання даної задачі в рамках контракту із вказаною іранською компанією.

На отриману від представника іноземної компанії ОСОБА_6 пропозицію ОСОБА_4 погодився, при цьому достовірно знаючи про відношення відповідних робіт до технологій військового призначення та усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу Державної служби експортного контролю України (далі -ДСЕКУ) на передачу вказаних технологій представнику іноземної юридичної особи, у зв`язку із чим у ОСОБА_4 виник умисел направлений на порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю.

Реалізуючи вказаний умисел 15.05.2015 року ОСОБА_4 укладено контракт №FL-GPR-05092015 на загальну суму 29300 доларів США з представником компанії «Green Future Research» ОСОБА_7 . Згідно із умовами даного контракту, ОСОБА_4 мав створити в інтересах іноземної компанії макет радіолокатора підповерхневого зондування для дистанційного виявлення мін, а також провести польові вимірювання для оцінки потенційних його можливостей. Отримані за результатом досліджень та випробувань відомості ОСОБА_4 мав передавати в м. Харкові представнику іноземної компанії ОСОБА_8 для подальшого виправлення до Ісламської Республіки Іран.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, на виконання умов контракту №FL-GPR-05092015, ОСОБА_4 в період з 03.07.2015 року по 08.02.2016 року, перебуваючи на території міста Харкова, здійснив виготовлення макету георадару та частково провів його польові випробування на території Журавлівського гідропарку в м. Харкові, про що склав відповідні звіти із технічним описанням виконаної роботи.

Далі, в той же період, з 03.07.2015 року по 08.02.2016 року, ОСОБА_4 , реалізуючи свій намір, направлений на порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, усвідомлюючи незаконність своїх дій, здійснив передачу представнику іноземної компанії «Green Future Research» ОСОБА_8 звітів про виконання робіт за контрактом №FL-GPR-05092015 в електронному та паперовому вигляді.

Доводячи до кінця свій умисел 08.02.2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , передав представнику іноземної компанії «Green Future Research» ОСОБА_8 , для подальшого направлення до Ісламської Республіки Іран, останній звіт під назвою «Отчет по проекту №FL-GPR-05092015» за период до начала февраля 2016 г.».

Згідно листа ДСЕКУ №2189/30 від 16.06.2017, громадянин України ОСОБА_4 , як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів у ДСЕК України не зареєстрований, з метою отримання дозвільних документів на право здійснення міжнародних передач товарів до ДСЕК України не звертався та відповідних дозволів не отримував.

Відповідно до висновку-ідентифікації Міністерства оборони України №189/4/1985 від 12.06.2017, макет для дистанційного виявлення мін та звіти про виконання робіт за контрактом №FL-GPR-05092015, що були передані ОСОБА_4 представнику іноземної компанії «Green Future Research» ОСОБА_8 , для подальшого направлення до Ісламської Республіки Іран, відносяться до опису товарів позиції ML4.a.2 (спеціально призначене для ведення, керування, приведення в готовність, надання руху потужністю одноразової дії, запуску, наведення, тралення, розрядження, дезорієнтації, створення перешкод детонації, руйнування, розташування будь-чого), ML22.a ("технології", інші ніж зазначені у підпозиції ML22.b, "необхідні" для "розроблення", "виробництва" або "використання" виробів, що підлягають контролю згідно з цим Списком) Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № І 807 від 20.11.2003.

При цьому, відповідні спеціальні технічні знання, досвід та стаж роботи, професійний і фаховий рівень, які мав ОСОБА_4 , дозволяли йому усвідомлювати, що вказані технології, які він надавав представнику іранської компанії «Green Future Research» (м. Тегеран, Ісламська Республіка Іран), є технологіями військового призначення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», технології військового призначення - спеціальна інформація в будь-якій формі (за винятком загальнодоступної інформації), необхідна для розроблення, виробництва або використання виробів військового призначення та надання послуг військового призначення. Ця інформація може надаватися у формі технічних даних або технічної допомоги

Надання технологій військового призначення представникам іноземних юридичних осіб, згідно ст. 9 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» та ст. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1807 від 20.11.2003 «Про затвердження порядку здійснення деревного за міжнародними передачами товарів військового призначення», підлягає експортному контролю, а їх експорт має здійснюватись на підставі відповідних Державної служби експортного контролю України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним в ході судового розгляду, свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, визнав, щиро покаявся, та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті мали місце, ним не був дотриманий порядок здійснення міжнародних передач товарів військового призначення (технологій військового призначення), що підлягають державному експортному контролю.
Оцінивши в сукупності, досліджені судом докази, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 333 КК України порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів військового призначення (технологій військового призначення), що підлягають державному експортному контролю.
За оцінкою в сукупності досліджених по кримінальному провадженню доказів, вину ОСОБА_4 за обставинами, викладеними в обвинувальному акті, за ч. 1 ст. 333 КК України, суд вважає доведеною.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місце проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом на підставі ст. 66 КК України визнаються щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховуючи, обставини, які пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро покаявся, характеризується позитивно, вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе при призначенні покарання у виді штрафу без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

ОСОБА_4 подав суду заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Згідно п. «Ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Отже, ОСОБА_4 досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 333 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Обставини, за якими ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, мали місце в період до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році».

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Обставини, які перешкоджають застосування до ОСОБА_4 акту амністії суд не вбачає. За таких обставин, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. «Ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Арешт, накладений на майно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді, виходячи з положень ч. 4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 375 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (одна тисяча сімсот гривень) без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі пункту «Ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян призначеного за даним вироком звільнити.

Арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.06.2017 року, по справі № 640/5799/17; 1-кс/640/4367/17, після набрання вироком суду законної сили скасувати.

Майно, що передане ОСОБА_4 згідно протоколу передачі майна на відповідальне зберігання від 16.06.2017 року, після набрання вироком суду законної сили вважати йому повернутим .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1