УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2016 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0005301, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

підозрюється у вчиненні злочину за ч.4 ст.190 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м.Києва 29.11.2016 надійшло погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою гр. ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що у начальника відділення реалізації нафтопродуктів ПАТ «Укрнафта» в АР Крим ОСОБА_6 та його заступника ОСОБА_7 виник намір на розтрату майна вказаного товариства.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 22.04.2014, перебуваючи на своїх робочих місцях інсценували озброєний напад на адміністративну будівлю (офіс) зазначеного відділення реалізації нафтопродуктів, за адресою: АРК, м. Феодосія, вул. Кримська, 84, будова 2, а також власне викрадення.

У подальшому 24.04.2014 ОСОБА_6 підробив договори оренди про передачу ПАТ «Укрнафта» до ТОВ «Елефтерія» авто - заправочних станцій та вніс відомості про перебування ОСОБА_4 на посаді директора ТОВ «Елефтерія». ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підписали акти прийому передачі АЗС.

ОСОБА_6 25.04.2014 підробив договір оренди обладнання, зазначивши неправдиві відомості щодо місця роботи ОСОБА_4 .

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.190 КК України.

29.07.2014 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення.

Водночас, встановити місце перебування ОСОБА_4 не вдалось.

У зв`язку з цим, постановою слідчого Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 від 30.07.2014 підозрюваного оголошено у розшук.

На підставі викладеного, слідчий просив надати дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для забезпечення участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор наполягала на задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 7 КПК визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Вказана засада кримінального провадження у силу статті 9 КПК полягає у обов`язку слідчого, прокурора, слідчого судді під час кримінального провадження неухильно дотримуватися вимог, зокрема, Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.188 КПК України слідчий або прокурор має право звернутися з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для забезпечення його участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У силу ч.4 ст.189 КПК слідчий суддя не має права задовольняти клопотання про дозвіл на затримання, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав тримання підозрюваного під вартою

Отже, однією з обов`язкових умов для надання дозволу на затримання є наявність передбачених процесуальним законом підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Частиною 1 статті 194 КПК визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має встановити існування таких складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Стаття 278 КПК передбачено, що у разі неможливості вручення особі письмового повідомлення про підозру, останнє направляється їй у передбаченому главою 11 КПК порядку, тобто поштою, електронною поштою або факсимільним зв`язком.

Відповідно до ст. 136 КПК належним підтвердженням отримання особою направленого їй повідомлення про підозру є будь-які дані, які підтверджують факт вручення особі такого повідомлення або ознайомлення з його змістом.

Водночас, з матеріалів клопотання вбачається, що 29.07.2014 ОСОБА_4 , на адресу його реєстрації - Автономна Республіка Крим надіслано повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Автономна Республіка Крим з 27.04.2017 є тимчасово окупованою територією України, у зв`язку з цим поштові відправлення, спрямовані до названої території, повертаються у зворотному напрямку.
З наведеного витікає, що у матеріалах клопотання відсутні будь-які дані, які б свідчили про вжиті слідчим заходи для ознайомлення ОСОБА_4 з оголошеною йому підозрою у визначений вище спосіб.

Таким чином, обґрунтовано стверджувати, що ОСОБА_4 у передбаченому КПК порядку повідомлено про підозру та останній у цьому обізнаний не можливо.

Наведене спростовує доводи ініціатора клопотання, що ОСОБА_4 свідомо вжив заходів з метою переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки клопотанням не доведено, що останній обізнаний у звинуваченні, що висунуто проти нього.

Оголошення в розшук особи за таких обставин не може саме по собі бути достатнім підтвердженням ухилення особи від слідства.

За наведених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 7, 9, 189, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою гр. ОСОБА_4 відмовити.

На дану ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1