Справа № 372/3446/16-к
Провадження 1-кп-28/17
ухвала
Іменем України
14 вересня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 14.07.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 366 та ч. 4 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :
14 грудня 2016 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 14.07.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 366 та ч. 4 ст. 191 КК України.

05 вересня 2017 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області було задоволено заяву захисника ОСОБА_6 та відведено суддю Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_7 від участі у розгляді справи № 372/3446/16-к (1-кп-28/17) щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 366 та ч. 4 ст. 191 КК України та передано згідно повторного автоматичного розподілу на розгляд судді ОСОБА_1 .

07 вересня 2017 року ухвалою судді ОСОБА_1 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 14.07.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 366 та ч. 4 ст. 191 КК України прийнято до провадження та призначено до розгляду у підготовчому судовому засідання відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані усі вимоги КПК України, відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 2-4 частини третьої статті 314 КПК України (закриття провадження, повернення обвинувального акту прокурору, направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності).

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акту.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши зміст обвинувального акту та додатки до нього (реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування), суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення обвинувального акту по цьому кримінальному провадженню, у звязку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з таких підстав.
Завданнями підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, у тому числі такої загальної засади кримінального провадження, як законність, що має безпосереднє відношення і до стадії досудового розслідування, суд в підготовчому судовому засіданні зобовязаний перевірити зміст обвинувального акту та додатків до нього на відповідність вимогам КПК України з метою його подальшого призначення до розгляду при наявності на те правових підстав.
Відповідно до частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити наступні відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого ( прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);4) прізвище, імя, по батькові та займана посада слідчого, прокурора ; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи помякшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально - правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта ( у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акту додаються:1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був предявлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був предявлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування ( крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).
Таким чином, положеннями статті 291 КПК України передбачено вичерпний перелік відомостей, які повинні міститься в обвинувальному акті. При цьому, такий перелік відомостей повинен бути перевірений судом при підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону під час досудового розслідування при складанні обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 14.07.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 366 та ч. 4 ст. 191 КК України не були дотримані.
В силу п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Отже, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад злочину, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Обвинувальний акт в частині формулювання обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, не містить обґрунтування спричинення ОСОБА_5 тяжких наслідків та не містить відомостей про те, які саме наслідки вчинених дій обвинуваченим, тобто в чому саме полягає службове підроблення. Формулювання обвинувачення за цією статтєю є неконкретизованим та незрозумілим.

Крім того, обвинувальний акт в частині формулювання обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України не містить відомостей про те, чим підтверджується розтрата бюджетних коштів обвинуваченим саме у великих розмірах і яким чином він її вчинив.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи,стосовно якої здійснюється кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. № 8 суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення.
Викладаючи фабулу обвинувачення в обвинувальному акті в зазначеній неконкретній формі, прокурор фактично позбавляє можливості суд донести його дійсний зміст до обвинуваченого і тим самим призведе до порушення права на захист. Сформульоване прокурором узагальнене обвинувачення, що має спрощений підхід є недопустимим, та є наслідком висновку про відсутність обвинувачення, як складової частини обвинувального акту, що свідчить про його неконкретність, та призводить до порушенням прав обвинуваченого по даній справі.
Неконкретність обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на захист, яке не може бути усунене судом в ході судового розгляду.
Окрім того, обвинувальний акт не містить відомостей про те чи є особа, яка затвердила обвинувальний акт, начальник першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Київської області молодший радник юстиції ОСОБА_8 , прокурором.
Враховуючи вищезазначені порушення вимог процесуального закону, суд приходить до висновку про те, що ці недоліки обвинувального акту щодо ОСОБА_5 перешкоджають можливості його призначення до судового розгляду.

Відповідно до положень пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта,клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Таким чином, у суду є законні підстави для повернення обвинувального акта прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України для усунення виявлених недоліків.

Керуючись статтями 91, 110, 291, 314, 369 - 372 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 14.07.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 366 та ч. 4 ст. 191 КК України повернути прокурору для усунення недоліків.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1