Справа №200/6609/18
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
12 квітня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 у кримінальному проваджені №0000233 від 09.04.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Марганця Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, яка не працює, вдови, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
11 квітня 2018 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000233 від 09.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що 09.04.2018, приблизно о 17.30 годині ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщенні літньої кухні, за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де сперечались між собою з`ясовуючи сімейні стосунки.

В ході суперечки між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел направлений на вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Так ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_1 , взяла зі столу, який розташований напроти входу до кімнати літньої кухні, кухонний ніж та нанесла одного удару в область грудної клітини ОСОБА_7 , чим спричинила останньому, згідно лікарського свідоцтва про смерть № 73 від 10.04.2018 року тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої стінки грудної клітини ліворуч.

Смерть потерпілого ОСОБА_7 , згідно лікарського свідоцтва про смерть № 73 від 10.04.2018 року настала від гострої крововтрати, ушкодження серця.

Цими умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

10 квітня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи те, що до підозрюваної ОСОБА_4 застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки вона вчинила тяжкий злочин за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, вона ніде не працює, внаслідок чого не має засобів для існування, може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за інкримінований їй злочин передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення аналогічне тому, у якому підозрюється, обвинувачується, а тому сторона обвинувачення вважає, що наявно достатньо доказів, які вказують на існування ризиків передбачених п.1 п.3 п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд, заслухавши, прокурора, який підтримав клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрювану, яка просила суд не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому що вона прямого умислу на вбивство ОСОБА_7 не мала, оскільки заподіяння смерті останньому відбулося з метою захисту від дій її чоловіка, крім того просила суд врахувати, що у неї на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, наймолодшому 8 місяців та її призначено у 2012 році опікуном неповнолітньої дитини, до того ж зазначила, що раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, має постійне місце проживання, де вона зареєстрована разом з дітьми та за яким вона позитивно характеризується, а тому просить застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, при цьому зазначила що допомагати їй може тільки мати, яка має незадовільний стан здоров`я, захисника, який погодився з думкою підозрюваної та підтримав її клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати обєктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції(правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Таким чином, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу обвинуваченій, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, в яких викладено принципи, яких дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону відповідно до якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд безпосередньо керується нормою прямої дії - статтею 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підозрюваної, тому під час розгляду клопотання судом вивчається можливість застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати.

Відтак, оцінюючи сукупність обставин, а саме: не доведення стороною обвинувачення обставин, що ризики, які існують та виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне застосувати запобіжний захід, який є співмірним з існуючими ризиками, а також враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а саме перебування у підозрюваної на утриманні двох малолітніх дітей, наймолодшому з яких 8 місяців, крім того призначення її опікуном неповнолітньої дитини, раніше не судимої, маючої постійне місце проживання, де вона зареєстрована разом з дітьми та за яким вона позитивно характеризується, до того ж який є доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і може забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків. Таким запобіжним заходом на думку суду є домашній арешт з покладенням на підозрювану ряду обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею було з`ясовано, що підозрювана ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за адресою АДРЕСА_1 , дане домоволодіння успадковане нею від батька, в якому залишається проживати її родина, троє дітей та мати.

Слідчий суддя оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваної в місці її постійного проживання, наявність у неї родини й утриманців, місце їх фактичного проживання, достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам визначеним у ст.. 177 КПК України, зокрема спробам підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, та/або суду тощо.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, вік та стан здоров`я підозрюваної, її позитивну характеристику, майновий стан, те, що вона раніше не судима, крім того слід зазначити, що лише тяжкість злочину не може бути підставою для застосування до підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає, а до підозрюваної слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту , який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної під час досудового розслідування.
Разом з тим, слідчий суддя вважає за доцільне та необхідне надати підозрюваній можливість забезпечувати себе та членів своєї родини продуктами харчування та належними умовами життя, у зв`язку з чим до підозрюваної може бути застосовано домашній арешт у певний період доби.

При застосуванні домашнього арешту за умовами якого забороняється залишати житло в певний період доби до підозрюваної, яку було затримано 09.04.2018 о 20:40 год. на виконання вимог ч.3 ст. 202 КПК України орган поліції, уповноваженою службовою особою, якою затримано підозрювану, забезпечує негайне звільнення з-під варти.

Згідно п.2 ч.3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 202, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 у кримінальному проваджені №0000233 від 09.04.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 (шістдесят) днів, тобто терміном до 10 червня 2018 року.
Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- не залишати місце постійного проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду з 21:00 год. до 07:00 год.

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;
- не покидати межі м. Марганець, без письмової згоди слідчого, прокурора, судді.

Негайно звільнити підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти, яка зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання АДРЕСА_1 .

Контроль за виконанням запобiжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваним покласти на орган національної поліції за мiсцем його проживання.
Строк дії ухвали закінчується 10 червня 2018 року.
Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області в термін 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1