печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про роз`яснення судового рішення - ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2017,

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в особливо важливих справах Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із заявою, яку слідчий ОСОБА_3 підтримав під час її розгляду. Зокрема слідчий просить роз`яснити ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від 02.11.2017 (справа № 757/58541/17-к), постановлену за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна. Зокрема, Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від 02.11.2017 (справа № 757/58541/17-к) задоволено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0000041 від 09.01.2017, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а саме: ноутбук HP model RTL8191SE, 2 мобільні телефони IPhone 5, білого та чорного кольорів, жорсткий диск Toshiba.

Аналізом змісту рішення слідчого судді стороні обвинувачення є незрозумілим щодо якого саме тимчасово вилученого у розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України майна у ньому йдеться, що унеможливлює його негайне повернення.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_7 від 06.03.2017 (у справі № 757/12798/17-к) надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до резолютивної частини вказаної ухвали слідчого судді надано прямий дозвіл на вилучення: записних книжок, чорнових записів, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, носіїв електронної інформації, платіжних банківських карток, документів та інше.

07.03.2017 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 серед іншого вилучено: ноутбук HP model RTL8191SE, 2 мобільні телефони IPhone 5, білого та чорного кольорів, жорсткий диск Toshiba.

Зазначені вище речі є мобільними телефонами, комп`ютерною технікою та носієм електронної інформації, тобто речами перелік яких прямо вказаний в ухвалі слідчого суді про дозвіл на проведення обшуку.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Виходячи із положень вказаної норми права, тільки майно, яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку є тимчасово вилученим майном.

У той же час відповідно до ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку від 06.03.2017 прямо надано дозвіл на вилучення мобільних телефонів, комп`ютерної техніки та носіїв електронної інформації, що само по собі виключає будь-яку можливість встановлення щодо вилучених речей статусу тимчасово вилученого майна.

Аналогічну правову позицію висвітлено в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування».

Так, в Узагальненні наголошено, що слідчим суддям необхідно ретельно оцінювати підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК України, оскільки вони залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування. Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Таким чином, якщо стосовно вилученого під час обшуку майна, яке не було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, слідчий, прокурор не внесли клопотання в порядку і строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК, слідчі судді обґрунтовано задовольняють скарги на бездіяльність зазначених суб`єктів з неповернення відповідного майна.

Водночас результати аналізу судової практики свідчать про те, що володільці вилученого майна або їх представники досить часто у відповідних скаргах порушують питання повернення майна, яке було включене до переліку, щодо якого здійснювався обшук. Слідчі судді у таких випадках обгрунтовано відмовляють у задоволенні скарг, оскільки вилучення майна, яке відповідає передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України ознакам, у такий спосіб не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України.

Разом з тим, слідчим суддею робиться висновок про те, що вилучене в ході обшуку майно, вважається тимчасово вилученим лише на тій підставі, що орган досудового розслідування не звернувся до слідчого судді з клопотанням у порядку ст. 170-172 КПК України (про арешт тимчасово вилученого майна).

Також, в ухвалі слідчого судді від 02.11.2017, не конкретизовані індивідуальні ознаки тимчасово вилученого майна (відповідно до протоколу обшуку), яке має бути повернуто ОСОБА_6 , що також перешкоджає його негайному поверненню законному володільцю.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що зі змісту ухвали слідчого судді від 02.11.2017 (справа № 757/13369/17-к) не зрозумілий порядок її виконання, а саме яким чином має бути повернуто майно, дозвіл на вилучення якого надано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_7 від 06.03.2017 (у справі № 757/12798/17-к), а також відсутні конкретні індивідуальні ознаки тимчасово вилученого майна (на думку слідчого судді), яке необхідно повернути.

Вирішуючи подану заяву слід виходити з наступного.

Згідно ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Із тексту ухвали слідчого судді вбачається, що вирішуючи подану ОСОБА_6 скарги, слідчий суддя виходив з того, що вилучене й нього майно, а саме : ноутбук HP model RTL8191SE, 2 мобільні телефони IPhone 5, білого та чорного кольорів, жорсткий диск Toshiba, має статус тимчасово вилученого майна. Слідчий суддя виходив з того, що дозвіл на відшукання та вилучення ухвалою слідчого судді від 06 березня 2017 року було надано виключно таких, що відносяться до предметів злочинної діяльності, тобто мобільні телефони, комп`ютерна техніка, носії електронної інформації які містять в собі інформацію, що має значення для кримінального провадження, а не будь-яку іншу. Під час розгляду скарги орган досудового розслідування не надав підтвердження наявності у вилучених речах вказаної інформації, а тому за відсутності судового рішення про його арешт, утримання вказаних речей є незаконним.

Оскільки мотиви які стали підставою для відмови у задоволенні скарги заявника чітко визначені в ухвалі слідчого судді, вважаю, що підстав для роз`яснення судового рішення не існує. Не згода заявника з мотивами викладеними в ухвалі слідчого судді не є підставою для додаткового обґрунтування прийнятого рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 380 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
заяву старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про роз`яснення судового рішення - ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2017, залишити без задоволення. Ухвала слідчого судді в порядку ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1