14 грудня 2017 р. Справа № 632/1704/17 провадження № 1-в/632/422/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Державної установи «Первомайська ВК (№117)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого: 27 листопада 2009 року вироком апеляційного суду Харківської області за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 70 КК України до 05 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 03 роки, про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», -

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2017 року від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання у ДУ «Первомайська ВК (№117)», надійшло клопотання про застосування до нього ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» і звільнення від подальшого відбування покарання. В обґрунтування клопотання засуджений зазначив, що він вчинив тяжкий злочин, однак хворіє на ряд тяжких захворювань, має матір пенсійного віку, яка потребує належного догляду, і на день набрання чинності Закону про амністію відбув чверть призначеного основного покарання, у зв`язку з чим підлягає звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі.

У судовому засіданні засуджений заявлене клопотання підтримав і просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Прокурор та представник адміністрації установи проти задоволення клопотання заперечували, пославшись на обмеження у застосуванні амністії, визначені у ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши особову справу засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд, окрім іншого, має право вирішувати питання про звільнення від покарання на підставі Закону України про амністію.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України №1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до пунктів «г» та «є» ч. 1 ст. 1 наведеного Закону, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, окрім інших, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; а також які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Статтею 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. 1 цього Закону, засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Згідно з вироком апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2009 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 70 КК України до 05 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 03 роки.

Крім того, на день набрання чинності Закону про амністію він відбув більше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Однак, до застосування амністії існують певні обмеження, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році»,які виключають можливість застосування амністії до засудженого ОСОБА_5 .

Зокрема, п.«е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», передбачає, що амністія не застосовується також до осіб, яких засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, вчинене особою у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів (ч. 2 ст. 286 КК України).
Як вбачається з наявного в особовій справі вироку, ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої, а отже, відповідно до пункту«е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія до нього застосована бути не може.

Стосовно тверджень засудженого щодо наявності у нього тяжких хвороб, то жодних доказів наведеного особова справа не містить, а наявність матері пенсійного віку, окрім того, що відповідні дані нічим не підтверджені, взагалі не є підставою для застосування амністії.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від подальшого відбування покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1