У Х В А Л А
іменем України
26 вересня 2017 року смт.Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт.Слобожанське погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, а також перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0001545 від 05 вересня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даному матеріалу,
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування клопотання зазначивши, що 05.09.2017 року до Дніпровського районного ВП надійшла заява від гр. ОСОБА_4 про те, що не встановлені особи шляхом обману та використання підроблених документів заволоділи квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить її чоловіку ОСОБА_5 чим спричинили істотну шкоду ОСОБА_4 та ОСОБА_5

05.09.2017 року дані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001545 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування в якості потерпілої було допитано ОСОБА_4 , яка пояснила, що в 2007 році вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 було взято кредит в АКІБ «УкрСиббанк» на купівлю нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 при цьому даний будинок став заставним майном в разі не погашення кредиту.

У 2012 року ОСОБА_5 було повідомлено обвинувачення у вчиненні шахрайства у зв`язку з чим останній переховувався від органів досудового розслідування. Та виїхав на постійне місце проживання в іншу країну і на території України з 2012 року не перебуває. Також у зв`язку з повідомленням обвинувачення ОСОБА_5 на його майно було накладено арешт, а саме на квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі слів ОСОБА_4 , коли вона проходила біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , то побачила, що в вікнах їхньої квартири горить світло. Пізніше вона дізналася у сусідів, що невідомі люди вивозили з її квартири сміття. Також ОСОБА_4 стало відомо з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 за договором купівлі-продажу квартири від 30.06.2017 року.

В подальшому ОСОБА_4 , дізналася, що ОСОБА_7 , 30.06.2017 року продав квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , даний договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

Також ОСОБА_4 стало відомо, що 25.10.2016 року, між її чоловіком ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , був укладений «попередній» договір в простій письмовій формі. В якому нібито ОСОБА_5 , зобов`язується продати свою квартиру ОСОБА_7 , та укласти з ним договір купівлі продажу 25.12.2017 року та в підтвердження свого наміру ОСОБА_7 , нібито передав ОСОБА_5 100 000 тисяч грн.

Покладаючись на ці дані ОСОБА_7 отримав заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпро № 202/3471/17 провадження № 2/202/1824/2017 яке набрало чинності 27.06.2017 року, згідно якого було знято арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстровано право власності за ОСОБА_6 .

Крім того ОСОБА_4 , стало відомо, що нібито в кінці серпня ОСОБА_5 , подає в Індустріальний районний суд, м.Дніпро, заяву про відміну рішення суду про реєстрацію права власності. Що в принципі не можливо, так як, ОСОБА_5 , знаходиться за межами території України і з 2012 року на території України не з`являвся. Крім того ОСОБА_4 спілкувалась у мережі інтернет з ОСОБА_5 , який їй повідомив, що ніколи не був знайомий з ОСОБА_7 , і ніяких договорів не підписував.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Вказане клопотання слідчий суддя вважає за необхідне, розглянути без участі особи, у володінні якої знаходиться вказаний автомобіль та речі, з метою унеможливлення завчасного продажу, знищення або переховування транспортного засобу та речей.
Суд, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0001545 від 05 вересня 2017 року, а також заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання слідчого, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Клопотання про арешт майна, з яким до суду звернувся слідчий за погодженням з прокурором, відповідає вимогам ст.171 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
При вирішенні питання про арешт майна суд враховує правову підставу для арешту майна, а також наслідки арешту майна, якими є фактичне позбавлення осіб можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, суд вважає необхідним клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на вищезазначене майно.
Керуючись ст. ст. 167,170-173 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на квартиру що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з метою доведення вчинення кримінального правопорушення.
Роз`яснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1