Справа №591/1930/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Шершак
Номер провадження 11-сс/788/486/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула в порядку письмового провадження в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2017 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга власника майна ОСОБА_4 , в якій він просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2017 року про арешт майна, скасувати зазначену ухвалу слідчого судді районного суду, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Сумській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2017 року клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на майно: ноутбук «НР» № 5СВ1435НМОВ, мережевий дріт до нього, флеш-накопичувач до нього «Тгатсепег» об`ємом 4 вВ, що належить ОСОБА_4 та вилучено в ході проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що внесене клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріали клопотання та додані до нього документи містять достатні дані про те, що у провадженні групи слідчих СУ ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 06.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345-1 КК України.

Свої вимоги власник майна ОСОБА_4 мотивує тим, що:

- ухвала слідчого судді від 29 вересня 2017 року проголошувалася без його участі, копія вказаного судового рішення йому не надсилалася, про її існування він дізнався лише 05 жовтня 2017 року з Єдиного державного реєстру судових рішень;

- розглянувши клопотання про арешт майна без його участі, що не узгоджується з вимогами ст. 172 КПК України, слідчий суддя порушив його права як учасника розгляду клопотання, зокрема, право на користування правовою допомогою адвоката, право заявляти клопотання про заслуховування свідка чи дослідження матеріалів, що мають значення для вирішення питання про арешт майна, право заявляти відвід слідчому судді, а також можливість надати свої заперечення проти клопотання слідчого про арешт майна;

- в ухвалі слідчого судді зазначено недостовірні відомості проте, що він - власник майна ОСОБА_4 про день та час слухання справи повідомлений завчасно, проте, в жодний передбачений КПК України спосіб його не було повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання про арешт майна, оскільки станом на 26 вересня 2017 року (день проведення обшуку і вилучення майна) та 29 вересня 2017 року (день розгляду судом клопотання про арешт майна), він взагалі перебував на відпочинку за межами території України, однак залишався на зв`язку, при цьому, якби його повідомлено про розгляд вищевказаного клопотання, то він би уповноважив адвоката на участь в судовому засіданні;

- про наявність ухвали про арешт майна, вилучене в ході обшуку за місцем його проживання, він випадного дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 05 жовтня 2017 року, при цьому, копія вказаної ухвали до цього часу йому надіслана не була;

- зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що клопотання слідчого обґрунтовано не наявністю ризиків, як цього вимагає ч. 1 ст. 173 КПК України, а формальними припущеннями щодо можливості використання ним вказаного майна як засобу чи знаряддя вчинення злочину та збереження на собі його слідів, подібні припущення є необгрунтованими, враховуючи те, що з дня вилучення вказаних речей (26.09.2017) до дня розгляду клопотання про їх арешт (29.09.2017) слідчий мав достатньо часу аби провести їх огляд та чітко встановити, чи є вони засобами чи знаряддям вчинення злочину та зберегти на собі його сліди;

- задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вказав, що «Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу», проте ч.2 ст. 170 КПКУ містить взагалі інший текст, за таких обставин, слідчий суддя не врахував правової підстави для арешту майна, оскільки послався на положення КПК України, яке не відповідає його дійсному змісту, а посилання на ч.2 ст. 167 КПК України не має жодного правового відношення до питання про арешт майна, оскільки це питання регулюється положеннями ст. 170-173 КПК України;

- в оскаржуваної ухвали не вбачається, з якою саме метою накладається арешт, слідчим суддею не встановлено наявність підстав вважати, що вилучені в ході обшуку речі, є доказами в розумінні ст. 98 КПК України;

- слідчим суддею не враховано, що йому, як власнику майна не повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Положеннями ч. 3 ст. 395 КПК України передбачено, що якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, клопотання про арешт майна розглядалося слідчим суддею за відсутності власника майна ОСОБА_4 , при цьому, докази на підтвердження того, що останньому було направлено копію вказаного судового рішення, матеріали вказаного провадження не містять.

Як зазначає апелянт в апеляційній скарзі, про існування вищезазначеного рішення слідчого судді він дізнався 05 жовтня 2017 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, подана ним апеляційна надійшла до апеляційного суду 12 жовтня 2017 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції, тобто, протягом п`яти днів з того часу, як ОСОБА_4 ознайомився зі змістом оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, з врахуванням вищезазначеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 29 вересня 2017 року ОСОБА_4 пропущений не був, а тому відсутні підстави для його поновлення.

При цьому, переглядаючи оскаржуване рішення слідчого судді районного суду в межах поданої ОСОБА_4 апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вказана ухвала була постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, виходячи з наступного.

Так, положеннями ч.1 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В матеріалах вказаного кримінального провадження відсутні докази того, що слідчий суддя, на виконання вимог ч.1 ст.172 КПК України, здійснив судовий виклик власника майна ОСОБА_4 у передбачений КПК України спосіб, чим порушив права останнього на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що накладаючи арешт на майно, зазначене у клопотанні слідчого, слідчий суддя, при визначенні правової підстави, завдань та мети, всупереч п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, визначив правову підставу арешту майна в за ч. 2 ст. 170 КПК України в редакції закону, яка з 28 лютого 2016 року, відповідно до Закону України № 1019-VІІІ від 18 лютого 2016 року, втратила чинність.

Вказані обставини свідчать про те, що слідчий суддя при постановленні ухвали допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону вимог кримінального процесуально закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог п.3 ч. 1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України, є безумовною підставою для його скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга ОСОБА_4 , в цій частині, підлягає до задоволення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про безпідставність арешту майна, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 квітня 2017 року, були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.345-1 КПК України (а.п.4).

Підставою для внесення таких відомостей стала заява ОСОБА_6 - редактора інформаційного ресурсу в мережі Інтернет «Sumy Today», журналіста ГО «Сумський прес-клуб», який повідомив про те, що 04 квітня 2017 року йому з мобільного телефону зателефонував раніше незнайомий чоловік, який представився ОСОБА_7 , у ході розмови, останній погрожував заявникові насильством у зв`язку з здійсненням ним законної професійної діяльності.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 вересня 2017 року було задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на обшук квартири за адресою АДРЕСА_2 , за якою, фактично, проживає ОСОБА_4 (а.п.5).

Відповідно до протоколу від 26 вересня 2017 року, в ході обшуку за зазначеною адресою, були виявлені та вилучені речі, а саме, ноутбук «НР» №5СВ1435НМGВ, мережевий дріт до нього, флеш-накопичував до нього «Transcener, об`ємом 4 GВ(а.п.6-8).

Під час обшуку у квартирі за вищезазначеною адресою була присутня ОСОБА_8 , яка пояснила, що разом з ОСОБА_4 орендує вказане житло, і яка підтвердила, що виявлене та вилучене майно належить ОСОБА_4 , що підтверджується протоколом допиту свідка (а.п.10).

З постанови від 27 вересня 2017 року (а.п.9) вбачається, що вилучені під час обшуку ноутбук «НР» №5СВ1435НМGВ, мережевий дріт до нього, флеш-накопичував до нього «Transcener, об`ємом 4 GВ були визнані речовими доказами на приєднані до матеріалів досудового розслідування.

Як вбачається зі змісту клопотання, обґрунтовуючи накладення арешту на майно, слідчий хоча і послався на ч. 2 ст. 170 КПК України в редакції закону, яка з 28 лютого 2016 року, відповідно до Закону України № 1019-VІІІ від 18 лютого 2016 року, втратила чинність, проте зазначив, що вказані речі могли використовуватися як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, а не застосування арешту на зазначене майно, може призвести до його втрати або настання інших наслідків, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню, що узгоджується з діючими нормами кримінального процесуального закону, якими передбачено підстави накладення арешту на майна.

При цьому, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що слідчий обгрунтував своє клопотання не наявністю ризиків, як цього вимагає ч. 1 ст. 173 КПК України, а формальними припущеннями щодо можливості використання ним вказаного майна як засобу чи знаряддя вчинення злочину та збереження на собі його слідів, оскільки на даний час триває досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, і, відповідно до практики Європейського суду з прав людини висловленої в справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року, факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про безпідставність накладення арешту на майно, у зв`язку з відсутністю у нього процесуального статусу підозрюваного, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя має враховувати наявність обґрунтованої підозри лише у випадках передбачених п.п. 3,4 ч. 2 ст. 170 КПК України, однак в даному кримінальному провадженні арешт накладався відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, тому наявність обґрунтованої підозри, в даному випадку, закон не вимагає.

За таких обставин, матеріали кримінального провадження містять достатні дані для обґрунтування доводів, зазначених в клопотанні слідчого і повністю виправдовують застосування на даній стадії досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, тому, доводи апеляційної скарги в цій частині, вважати обґрунтованими не можна.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що слідчим суддею в цілому зроблений вірний висновок про необхідність накладення арешту на зазначене майно, однак характер процесуальних порушень, допущених під час розгляду клопотання слідчого, в тому числі і не визначення способу арешту, що передбачено ч. 4 ст. 173 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням, в порядку ч. 3 ст. 407 КПК України, нової ухвали про задоволення клопотання слідчого, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання застосування способу арешту майна, колегія суддів, з врахуванням ч. 4 ст. 173 КПК України, вважає, що у даному випадку, буде обґрунтованим тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення власника майна ОСОБА_4 права на відчуження, розпорядження та користування майном, що не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173,404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області погоджене з прокурором прокуратури Сумської області та накладено арешт на майно вилучене в ході обшуку 26 вересня 2017 року у квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 , а саме: ноутбук «НР» №5СВ1435НМGВ, мережевий дріт до нього, флеш-накопичував до нього «Transcener, об`ємом 4 GВ скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області погоджене з прокурором прокуратури Сумської області задовольнити, накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку 26 вересня 2017 року у квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 , а саме: ноутбук «НР» №5СВ1435НМGВ, мережевий дріт до нього, флеш-накопичував до нього «Transcener, об`ємом 4 GВ.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_1