Справа №467/1485/17 02.03.2018

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № №0000186

за апеляційною скаргою прокурора Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5

на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у відношенні

ОСОБА_6 , обвинуваченої за ч. 2, 3 ст. 358 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2017 року обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, 3 ст. 358 КК України, - на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що ухвалу постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону внаслідок помилковості висновків суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Не погоджується з твердженням суду першої інстанції, що виклад фактичних обставин правопорушення, з урахуванням того, що предметом даного злочину є документ, який надає права, не містить вказівки на те, які саме права надає підроблений обвинуваченою документ, тобто договір купівлі-продажу. Також, в обвинувальному акті не вказано мету і мотив вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, які є обов`язковими ознаками суб`єктивної сторони злочину.

Зазначає, що при викладенні фактичних обставин в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачена ОСОБА_6 отримала бланк договору купівлі - продажу житлового будинку від 08.06.2006 року в якому зазначено, що ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_6 придбала цілий житловий будинок з усіма господарськими спорудами та побутовими будівлями за ціною 56 500 гривень, тобто за вказаним договором обвинувачена набула право власності на будинок.

Також в обвинувальному акті зазначено, що у обвинуваченої ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на підроблення офіційного документу, а саме договору купівлі-продажу житлового будинку, з метою його подальшого використання. Також, в обвинувальному акті зазначено, що саме з метою реєстрації права власності на нерухоме майно обвинувачена подала реєстратору Арбузинського бюро технічної інвентаризації завідомо підроблений договір купівлі-продажу житлового будинку №1315 від 08.06.2006.

Вважає, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання вдався до аналізу правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , чим вийшов за межі своїх повноважень на стадії підготовчого судового засідання.

Апелянт вважає, що фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 є достатніми для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого обвинувачення, що є необхідним для підготовки захисту.

Як вбачається з обвинувального акта, в ньому викладенні фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність, сформульовано висунуте обвинувачення ОСОБА_6 в підробленні іншого документа та використанні завідомо підробленого документа із зазначенням прізвища потерпілого, а саме ОСОБА_8 .

Таким чином, обвинувальний акт не містить таких недоліків, які б перешкоджали призначити судовий розгляд.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Рішення про повернення обвинувального акта прокурору вмотивоване тим, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не відповідають правовій кваліфікації кримінального правопорушення.
Зокрема, згідно встановлених фактичних обставин правопорушення у обвинуваченої ОСОБА_6 виник умисел на підроблення офіційного документа договору купівлі-продажу житлового будинку, в той час як її дії кваліфіковано, як підроблення іншого документа.
Крім того, відповідно до викладу фактичних обставин, договір купівлі-продажу було посвідчено державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_9 , однак дії обвинуваченої кваліфіковано як підроблення іншого документа, який посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином підприємцем, приватний нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право посвідчувати такі документи.
Окрім цього, у викладеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення зазначено, що підроблення іншого документа надає права, однак виклад фактичних обставин правопорушення, з урахуванням того, що предметом даного злочину є документ, який надає права, не містить вказівки на те, які саме права надає підроблений обвинуваченою документ, тобто договір купівлі-продажу.
Суд зазначив, що дана обставина впливає на кваліфікацію правопорушення, тому, зміст цього права або ж обсяг та перелік цих прав, має бути зазначений в обвинувальному акті.
Також, в обвинувальному акті не вказано мету і мотив вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, які є обов`язковими ознаками суб`єктивної сторони злочину.
У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст.291 КПК України та підлягає поверненню прокурору.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК.

При вивченні матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити, окрім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті зазначено, що 08 червня 2006 року у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на підроблення офіційного документу договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , з метою його подальшого використання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 08 червня 2006 року ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, перебуваючи у приміщенні Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області за адресою: Миколаївська область, смт. Арбузинка, пров. Каштановий, 12, отримала бланк договору купівлі-продажу житлового будинку про те, що ОСОБА_8 продав, а вона купила житловий будинок за ціною 56 500,00 грн., після чого поставила свій підпис в графі «Покупець», а невстановлена особа виконала підпис та рукописний текст від імені потерпілого в графі «Продавець».
В подальшому, цей договір купівлі-продажу був посвідчений державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та за зареєстрований у реєстрі за № 1315.
Крім того, 08 червня 2006 року у ОСОБА_6 виник умисел на використання підробленого документа, а саме, вищезазначеного договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у приміщенні Арбузинського бюро технічної інвентаризації за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізації права власності на нерухоме майно, подала реєстратору Арбузинського бюро технічної інвентаризації завідомо підроблений договір купівлі-продажу, який містив завідомо неправдиві дані, а саме про вчинення правочину між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , тим самим використавши завідомо підроблений документ.
Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. ч. 2, 3 ст. 358 КК України, як підроблення іншого документа, який посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та використання завідомо підробленого документа.
Таким чином, як слідує з формулювання органом досудового розслідування обвинувачення, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення не відповідають правовій кваліфікації кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 358 КК України.

Крім того, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Однак, в обвинувальному акті слідчим не викладені фактичні обставини отримання ОСОБА_6 заповненого бланку договору купівлі-продажу житлового будинку. Зважаючи на те, що відповідно до «Положення про постачання, зберігання, облік та звітність витрачання бланків нотаріальних документів», затвердженого наказом Міністра юстиції України 22 січня 1998 року N 6/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 лютого 1998 року за N 105/2545, бланки є необхідною складовою документарного забезпечення нотаріального процесу. Вони можуть бути використані тільки нотаріусами і тільки для виготовлення нотаріальних документів. Завідуючі державними нотаріальними конторами, державні приватні нотаріуси несуть персональну відповідальність за організацію зберігання, витрачання та обліку бланків.

Тобто, невідповідність викладених в обвинувальному акті обставин вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 358 КК України, та не викладення фактичних обставин отримання ОСОБА_6 заповненого бланку договору купівлі-продажу житлового будинку, свідчить про недотримання вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

У зв`язку із цим, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта ст. 291 КПК України є правильними. Тому, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 532 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2017 року, якою обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3