АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/185/18 Справа № 216/1574/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по кримінальному провадженню №0000340 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

місце народження: м.Кривий Ріг Дніпропетровської

області, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 1 000 000 грн.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5, ст.177 КПК України. Вказує на те, що слідчим суддею тільки перераховані усі ризики та зазначено чим вони підтверджені, однак фактично слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання, аргументуючи своє рішення позитивною характеристикою підозрюваного та тим, що сам підозрюваний зазначив, що не має наміру якимось чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 23 березня 2018 року, з покладенням обов`язків: не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду за межі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання або реєстрації; не залишати приміщення будинку АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 год. до 06.00 год.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що враховуючи фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер вчиненого злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків і потерпілого у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити її, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.
Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 24 лютого 2017 року відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.289, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.27 ч.3 ст.190 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340.
23 січня 2018 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 КК України, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, що завдало великої матеріальної шкоди.
Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР; показами свідків ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 січня 2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11 січня 2018 року.
СлідчийСВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
23 січня 2018 року оскаржуваною ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 22.00 год. до 06.00 год. строком на два місяці, до 23 березня 2018 року.
Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відповідно до вимог ст.178 КПК України слідчий суддя врахував, що підозра пред`явлена ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, обґрунтована. При цьому, слідчий суддя встановив наявність ризиків, таких як можливе переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь - яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливий незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Крім того, слідчий суддя врахував, що підозрюваний вважається раніше не судимим, працює, одружений, має неповнолітню дитину, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, під наглядом лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, має місце реєстрації, за яким проживає.
Колегія суддів вважає, що сукупність ризиків і доводів, на які послався слідчий, дають підстави для висновку про необґрунтованість застосування найбільш суворого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , оскільки тяжкість інкримінованого злочину, складність справи не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забеспечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків і належної поведінки та зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _________________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3