Справа № 629/4449/17
Номер провадження 1-кп/629/141/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001131 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новопідгородне, Межівського району, Дніпропетровської області, громадянки України, не працюючої, не заміжньої, з середньою освітою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 88 КК України не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченої ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_5 , відносно якого ухвалено вирок, 30 березня 2014 року відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_6 при наступних обставинах.

Так, 30 березня 2014 року близько 20:00 годин ОСОБА_6 спільно зі своїм громадянським чоловіком та подругою відпочивала в кафе «Подвір`я» в м. Лозова Харківської області. Близько 22:30 год. ОСОБА_6 вийшла з кафе «Подвір`я», пішла в сторону бувшого Автомобільного ринку, розташованого по вул. К.Маркса в м. Лозова, Харківської області. Проходячи біля зупинки маршрутних таксі поблизу Центрального ринку в м. Лозова, Харківської області, ОСОБА_6 привернула увагу ОСОБА_5 , відносно якого ухвалено вирок, та ОСОБА_3 , які знаходились на вказаній зупинці маршрутних таксі, де вживали спиртне. У ОСОБА_3 виник умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_6 . Вона запропонувала ОСОБА_5 , відносно якого ухвалено вирок, вступити з нею в злочинну змову та спільно заволодіти майном ОСОБА_7 , на що останній погодився. Реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , відносно якого ухвалено вирок, та ОСОБА_3 пішли за потерпілою ОСОБА_7 , прослідували за нею до ролету, розташованого на бувшому Автомобільному ринку по вул. К.Маркса в м. Лозова, Харківської області. Далі, ОСОБА_3 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_5 , відносно якого ухвалено вирок, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу ролету, розташованого на бувшому Автомобільному ринку по вул. К.Маркса в м. Лозова, Харківської області, діючи з умислом на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої і виразилось в тому, що ОСОБА_5 , відносно якого ухвалено вирок, та ОСОБА_3 бризнули в обличчя потерпілій ОСОБА_6 аерозольним газом, тим самим обмеживши її здатність до опору, відкрито заволоділи її майном, а саме: мобільним телефоном марки «Самсунг S 5250» вартістю 153,00 гривні, з картою пам`яті марки «Transend Micro SD 8 Gb» вартістю 77,00 гривень, цифровим фотоапаратом «Olympus SP-620UZ» вартістю 814,00 гривень, з картою пам`яті «Goodram SDHC PRO 32 Gb, class 10» вартістю 207,00 гривень, який знаходився у сумці для фотоапарату вартістю 122,00 гривні, жіночою шапкою-вушанкою з хутром вартістю 80,00 гривень, спортивною кофтою «Adidas» вартістю 30,00 гривень, чим спричинили матеріальний збиток потерпілій на загальну суму 1483,00 гривень.

З місця вчинення злочину ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , відносно якого ухвалено вирок, зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.

Обвинувачена ОСОБА_3 винною себе в скоєнні злочину визнала та пояснила у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному нею злочині. Також пояснила, що дійсно скоїла злочин при зазначених обставинах, а саме 30 березня 2014 року вона разом з ОСОБА_5 з застосуванням аерозольного газу заволоділи майном ОСОБА_6 . З місця події зникли та викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Визнавальні свідчення обвинуваченої ОСОБА_3 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодилася з правовою кваліфікацією своїх дій, її свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності її позицій, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченої.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченої ОСОБА_3 повністю доказаною, а скоєне нею підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачена ОСОБА_3 винна у скоєнні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачена ОСОБА_3 скоїла тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона в силу ст. 88 КК України не судима, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, не заміжня, має середню освіту, не працює, характеризується негативно.

Обвинувачена ОСОБА_3 не з`явилася для участі у підготовці досудової доповіді, оцінка ризику вчинення повторного правопорушення проводилася лише по статистичним факторам.

Оцінка виявила високі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення. Небезпека характеризується високою ймовірністю спричинити певні негативні наслідки або збитки для суспільства або окремих осіб.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, пом`якшуючою покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Межівським РС з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, виправлення ОСОБА_3 без позбавлення/обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. У разі призначення обвинуваченій покарання не пов`язаного з позбавлення волі, доцільним покладення на неї обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченої ОСОБА_3 , висновку органу пробації, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд, дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, а саме звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням та покладення на неї обов`язків передбачених ст. 76 КК України, яке сприятиме її виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.

На досудовому слідстві обвинуваченій ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого сплинув 07.06.2014 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 судом не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Доля судових витрат та речових доказів по даному кримінальному провадженню вирішена відповідно до вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.09.2014 року відносно ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_8 винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та піддати її покаранню у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1