У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/5464/17

№ 1-кс/183/808/17

31 жовтня 2017 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно працюючого охоронцем магазину «Продукти № 39», який зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно до вимог ст. ст. 176-178 КПК України слідчий Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 19 серпня 2017 року приблизно о 19.00 годині ОСОБА_7 знаходився поблизу відділення «Новомосковськ» ПАТ «Укрпошта», розташованого за адресою: вул. Сучкова, 34 в м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Там він побачив раніше йому не відомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який дістав з лівої кишені шортів свій мобільний телефон марки «Homtom НТ 27», чорного кольору з наявною у ньому сім карткою оператора «КиївСтар» та флеш носієм на 16 Gb. В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, що знаходиться у вищевказаного хлопця.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 19 серпня 2017 року приблизно о 19.04 годині ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 та запитав котра година, на що ОСОБА_8 дістав з лівої кишені шортів свій мобільний телефон та відповів на запитання. В цей час ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом ривку, відкрито заволодів мобільним телефоном вищевказаної марки, який тримав у лівій руці ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2.144 гривен 33 копійки.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває, офіційно не працює, проживає разом з батьками, за місцем мешкання характеризується позитивно, на підставі вищевикладеного слідчий звертається з клопотанням про обрання найбільш м`якого запобіжного заходу особистого зобов`язання, з передбачених ст.. 176 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Так, ОСОБА_7 вчинив корисливий злочин середньої тяжкості за який КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 4 років.

Досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до категорії середньої тяжкості, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 4 років. Також ОСОБА_7 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків у останнього. Крім того, усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та міру покарання, передбачену за його вчинення, ОСОБА_7 матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні злочину середньої тяжкості та матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного слідчий вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків та належної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Прокурор підтримала заявлене слідчим клопотання та просила задовольнити його, оскільки, на її думку, наявні ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а, враховуючи особу підозрюваного, вважає необхідним застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_7 залишив вирішення питання про застосування до нього запобіжного заходу на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_4 вважала, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки відсутні ризики, передбачені ст.. 177 КПК України у відношенні її підзахисного.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, а також матеріали, додані на його обґрунтування, вислухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, думку захисника, дійшла до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, що підтверджується наявними у слідства доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколом огляду предмета, а саме договором фінансового кредиту під заставу №8.41718/0 від 19.08.2017 року; речовим доказом: договором фінансового кредиту під заставу №8.41718/0 від 19.08.2017 року; протоколом огляду предмету, а саме мобільним телефоном марки «Homtom НТ 27»; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; висновком експерта № 202/17 від 11.10.2017 року; протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 .

У відповідності з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Таким чином слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у відношенні ОСОБА_7 .

Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вже зазначалося вище, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Прокурор під час судового розгляду вважав, що у даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому прокурор мотивував наявність даного ризику тим, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків та те, що санкція статті передбачає покарання до 4 років позбавлення волі. Однак під час судового розгляду ОСОБА_7 пояснив, що мешкає разом з матір`ю та молодшим братом, має офіційне джерело доходу. Тому слідчий суддя вважає, що в даному випадку відсутність дружини та малолітніх дітей не може свідчити про відсутність стійких соціальних зв`язків у підозрюваного.

Крім того, санкція ч. 1 ст. 186 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, арешту та позбавлення волі. Таким чином покарання за даною статтею є альтернативним, при чому більшість покарань не пов`язані з позбавленням волі.
Таким чином слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також прокурор під час судового розгляду доводив наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України тим, що ОСОБА_7 матиме можливість впливати на свідків, зокрема на малолітнього свідка. При цьому прокурор на підтвердження наявності такого ризику не надав жодного аргументу чи доказу реальності такого впливу. Навпаки, в матеріалах, доданих до клопотання, мається копія протоколу огляду предмета від 10.10.2017 року, згідно якого оглянути мобільний телефон, добровільно виданий ОСОБА_11 , а також копія розписки ОСОБА_12 про отримання мобільного телефону. Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведена.
Оскільки особисте зобов`язання є найменш суворим видом запобіжних заходів, питання, передбачене п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, під час судового розгляду не розглядалося.

Частиною 2 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Таким чином слідчий суддя вважає, що під час судового розгляду прокурором не було доведено наявність хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 181, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_7 , підозрюваному у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого. 1 ст. 186 КК України, внесеного до ЄРДР 20 серпня 2017 року за № 0002667, - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1