АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3662/16-к Номер провадження 11-кп/786/819/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.187 КК УКраїни О.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження №0001274, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2016, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 04 липня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Христівка Шишацького району Полтавської області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)13.05.2016 Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

2)02.06.2016 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч. З ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, -

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 185 КК України та засуджено до покарання:

- за ч.4 ст.187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна;

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання визначено ОСОБА_8 покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

У порядку ст.71 КК України до покарання, визначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання, призначене ОСОБА_8 вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 02.06.2016 року за ч. 3 ст. 185, 75 КК України у виді 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, та остаточно обрано йому до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років 6 місяців, з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання засудженому вказано рахувати з дня затримання з 05.09.2016 року, зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення згідно з правилами ст. 72 КК України .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1935,12 грн.

По справі вирішено долю речових доказів.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 , близько 00-30 год. 05.09.2017 року, будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, під час іспитового строку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прямуючи із м. Полтави до свого тимчасового місця помешкання у с. Розсошенці, поблизу кафе «Пивна лавка», що розташоване на вул. Комарова, 1-ж у с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , умисно завдавши численні удари кулаками та ногами по голові та тулубу, спричинивши при цьому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, від яких він втрачав свідомість та які були небезпечними для життя та здоров`я потерпілого у момент заподіяння, а ОСОБА_11 - тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер на місці події.

У процесі нападу внаслідок застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, ОСОБА_8 , заволодів майном потерпілого ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном марки «Блекбері-9930» вартістю 1800 грн., грошовими коштами у сумі 150 гривень, та майном потерпілого ОСОБА_12 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung SM - G 361H/DS» із чохлом-накладкою вартістю 2309 грн.,та кросівками торгової марки «Аdidas» вартістю 190 грн., заподіявши потерпілим матеріальну шкоду у загальному розмірі 4449 грн.

У цей же день, 05.09.2016 року близько 12:00 години, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, під час іспитового строку, перебуваючи з дозволу власника ОСОБА_13 у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав планшет «Assistant» АР- 777G вартістю 1497 грн., який належить матері ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , заподіявши останній матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Не погодившись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить виправдати його за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 185 КК України та засудити за ч.2 ст. 185 КК України по епізоду заволодіння телефоном «Блекбері-9930» у ОСОБА_9 та крадіжки мобільного телефону марки «Samsung SM-G 361H/DS» у ОСОБА_10 , призначити покарання в межах санкції статті.

Вважає, що вирок суду є незаконним, висновки, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а призначене судом покарання є занадто суворим.

Апелянт зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 дав неправдиві показання суду з приводу того, що саме ОСОБА_8 завдав тілесні ушкодження, сам ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому не міг адекватно сприймати існуючу реальність.

На переконання обвинуваченого, показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які нібито чули шум та звук бійки жодним чином не доводять причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Показання ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_8 викрав у нього планшет є неправдивими, оскільки потерпілий планшет продав обвинуваченому.

Судом безпідставно застосовано як обтяжуючу обставину, передбачену ст. 67 КК України вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки під час інциденту з потерпілими обвинувачений був тверезим, алкоголь вживав задовго до зустрічі з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Обвинувачений вважає, що заслуговує на пом`якшення покарання внаслідок його прохання про вибачення перед потерпілим у залі судового засідання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та в його інтересах захисника на підтримку апеляційної скарги з мотивів у ній наведених, думку прокурора ОСОБА_17 про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Згідно вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 409 КПК України, однією із підстав для скасування або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Саме на такі підстави в апеляційній скарзі посилається обвинувачений, при цьому вважає, що судом першої інстанції висновки щодо доведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України не відповідають фактичним обставинам у кримінальному провадженні.

Такі твердження обвинуваченого є безпідставними, спростовується наданими стороною обвинувачення доказами, які належним чином, у відповідності до вимог Глави 4 КПК України, досліджені судом та обґрунтовано визнані належними і допустимими.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілих, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 ; таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, та такий висновок ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні належних та допустимих доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 185 КК України.

Факт заволодіння мобільним телефоном марки «Блекбері-9930» потерпілого ОСОБА_9 , грошовими коштами у сумі 150 гривень, майном ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung Sm-G 361 H/DS» та кросівками торгової марки «Адідас» обвинуваченим ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не заперечується.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на його непричетність до вчинення розбою та заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень не заслуговують на увагу та спростовуються як показаннями потерпілого, свідків, так і усіма доказами у провадженні.

Заперечуючи свою причетність до вчинення злочинів обвинувачений ОСОБА_8 вказував, що під час виникнення конфлікту між ним та потерпілими, він випадково вдарив ОСОБА_9 ліктем у передню частину нижньої щелепи, від чого той перечепився, впав та втратив свідомість, тілесні ушкодження ОСОБА_10 наносив невідомий йому чоловік, який проходив поряд та забрав у них речі. При цьому стверджував, що забрав лише мобільний телефон «Samsung» білого кольору, оскільки вважав, що то його власний. Наступного дня викрадений телефон здав до ломбарду

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів вважає неправдивими та розцінює їх як обраний обвинуваченим спосіб захисту з метою уникнути покарання за вчинення тяжкого злочину.
Посилання обвинуваченого щодо можливого викривлення потерпілим подій в ніч нападу внаслідок перебування останнього у стані сильного алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу.

Так, винуватість ОСОБА_8 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який детально та послідовно в ході судового розгляду в суді першої інстанції пояснив суду, що ввечері 4 вересня 2016 року відпочивали з ОСОБА_10 та двома товаришами у с. Копили та разом вживали спиртні напої. Близько 22-00 год. вдвох з ОСОБА_10 поїхали до кафе «Пивна лавка», що у с. Розсошенці, де продовжили вживати пиво. Близько 24-00 год. кафе закрили і вони вийшли на вулицю. Горевий запропонував відійти, щоб справити природні потреби, на що він погодився і вони пройшли вздовж паркану у бік с. Розсошенці; у цей час повз них проходили незнайомі хлопець з дівчиною і зробили їм зауваження, після чого пішли далі. Вони почали повертатися назад до кафе, щоб викликати таксі. ОСОБА_18 ішов попереду. Раптом почув, як позаду хтось швидко наздоганяв їх, і в цей час відчув удар кулаком у ділянку потилиці, від якого впав та знепритомнів. Коли прийшов отямився, то почув крики двох осіб ОСОБА_19 та невідомого чоловіка, які доносилися з боку кафе. Через 3-4 хв. підбіг хлопець, у якому він впізнав обвинуваченого, та вдарив його кулаком у груди, а потім у нижню щелепу, після чого він знову знепритомнів. Коли опритомнів, то поруч були працівники міліції. Наполягає на суворому покаранні обвинуваченого.

Такі показання потерпілого є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими наявними у кримінальному провадженні доказами, а підстав, які б свідчили про недостовірність показань потерпілого колегією суддів не встановлено. До вчинення нападу ніхто із потерпілих обвинуваченого не знав, в будь-яких стосунках, в тому числі і конфліктних не перебував.

При цьому, потерпілий ОСОБА_9 при пред`явлені йому осіб для впізнання серед інших осіб упізнав саме ОСОБА_8 , як особу, яка 05.09.2016 року у с. Розсошенці вчинила напад на нього та ОСОБА_10 та заподіяв їм тілесні ушкодження, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.09.2016.

Відповідно до додаткового висновку судово-медичної експертизи №1422 від 30.09.2016 року ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден шкіри голови, тулубу, кінцівок, які могли утворитись не менше, ніж від 8-микратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті або інші предмети з подібними характеристиками, можливо, в строк та при обставинах вказаних вище, кваліфікуються як у своїй сукупності так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження.

Так, потерпілий ОСОБА_9 у ході слідчої дії під час проведення слідчого експерименту детально та послідовно вказав час, місце та обставини вчинення злочину, розповів про вчинений ОСОБА_8 напад на нього та ОСОБА_10 та продемонстрував механізм нанесення ОСОБА_8 ударів у різні ділянки тіла. При цьому, потерпілий ОСОБА_9 стверджував, що крім нього, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 більше нікого не було на місці вчинення злочину під час нанесення останнім їм тілесних ушкоджень.

Більше того, в приміщенні відділу СМЕ Обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_8 самостійно повідомив експерту, що в близько 01-00 години 05.09.16 в с. Розсошенці поблизу кафе «Пивна лавка» під час конфлікту з 2 особами наносив тілесні ушкодження одному і другому. /а.п. 68/

Зазначеним спростовуються показання обвинуваченого про ніби то його непричетність до інкримінованих йому злочинів. Такі доводи є безпідставними та суперечливими і спростовуються наявними у кримінальному провадженні доказами.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що свідок ОСОБА_13 надав неправдиві показання, колегії суддів вважає надуманими.

Твердження обвинуваченого про те, що свідок ОСОБА_13 його обмовляє з приводу викрадення планшету посилаючись на почуття страху перед своєю матір`ю колегія суддів не може брати до уваги, оскільки по справі відстуні будь-які дані, які б свідчити про наявність до цього у нього підстав.

Так, свідок ОСОБА_13 надав суду показання про те, що саме після приходу ОСОБА_8 5 вересня 2016 року до нього у гості, він виявив, що пропав новий планшет, придбаний матір`ю для нього, оскільки він є інвалідом П групи та змушений працювати вдома.

При цьому, даний свідок у суді першої інстанції власником планшету являється його матір ОСОБА_14 та без її згоди не міг розпоряджатися її майном.

Такі показання свідка узгоджуються із поясненнями потерпілої ОСОБА_14 .

Крім цього видається сумнівним той факт, що обвинувачений купував би планшет без зарядного пристрою.

Згідно довідок ПТ «Ломбард донкредит ТОВ Інтер-Ріелті і компанія від 19.09.2016 та 08.09.2016, 05 вересня 2016 року в ломбарді за договором фінансового кредиту обвинуваченим отримано кредит в розмірі 508,75 гривень під заклад планшету Assistant AP-777G (іmеі: 8350), який належить потерпілій ОСОБА_14 та кредит в розмірі 1370,05 гривень за телефон «Samsung Sm-G 361 H/DS».

Факт оформлення під заставу викраденого у потерпілих мобільного телефону та планшету підтвердила також свідок ОСОБА_20 , яка є працівником ломбарду ПТ «Ломбард донкредит ТОВ Інтер-Ріелті.

За таких умов, твердження обвинувченого ОСОБА_8 про добровільний продаж своїх речей свідком ОСОБА_13 спростовуються наведеними доказами, які належним чином перевірені у судовому засіданні.

За таких обставин, визнавши ОСОБА_8 винним у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції належним чином проаналізував зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку та виклав у вироку докладні мотиви прийнятого рішення.

Разом з цим, безпідставним, на думку колегії суддів, є твердження ОСОБА_8 про відсутність такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння з огляду на те, що в апеляційній інстанції він пояснював про вживання ним 05.09.2016 алкогольних напоїв, зокрема пива приблизно до 00:00, після чого пішов додому.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст. 65 КК України та призначив справедливе покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, посилання захисника та обвинуваченого про те, що вина останнього в інкримінованих йому злочинах є недоведеною, а вирок суду є незаконним і не обґрунтованим, не відповідають дійсності, тому апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягають задоволенню.

Вказані докази узгоджуються із іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що викладене в апеляційній скарзі обвинуваченого не знайшло свого підтвердження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого, його характеристику, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд визнав рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_8 суд не вбачав, а тому вірно дійшов висновку про можливість перевиховання ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини, внаслідок вчинення яких настала смерть людини, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та скоїв нові злочини у період іспитового строку.

Призначене покарання відповідає вимогам статті 65 КК України, знаходиться в межах санкції Особливої частини Кодексу і є достатнім для перевиховання обвинуваченого.

Місцевим судом не допущено порушень норм кримінального або кримінального процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 04 липня 2017 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4