Справа № 1-35/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2010 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі головуючого судді Нечепоренка Л.М., при секретарі Киричок В.В., за участю прокурора Сахно Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 району Ровенської області, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, військовозобов»язаного, працюючого СТОВ «Росія» с.Шарки сторожем, не судимого

по ст.164 ч.1 КК України,-

у с т а н о в и в:

Згідно рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 09.11.1995 року підсудний зобовязаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання трьох дітей синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, Андрія, ІНФОРМАЦІЯ_6 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1/2 з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03.11.1995 року і до досягнення ними повноліття, про що виданий виконавчий лист.

Дане рішення суду не виконується в звязку з тим, що підсудний не працює, на обліку Рокитнянського РЦЗ не перебуває і у нього виникла заборгованість.

Підсудний неодноразово попереджався державним виконавцем про працевлаштування та про кримінальну відповідальність 02.04.06, 28.04.06, 20.10.06, 21.05.07, 05.04.08, 18.07.09 та 18.01.10 але він не працевлаштувався, боргу не погасив, хоча фактично працював і отримував заробітну плату в розмірах від 600 до 1000 грн.. внаслідок чого за ним склалася заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.01.2010 року в сумі 20312 грн. 38 коп..

Підсудний визнав себе винним повністю у предявленому йому обвинуваченні та пояснив, що заборгованість виникла в зв»язку з відсутністю роботи. Зараз він працевлаштувався в СТОВ «Росія» і буде сплачувати в подальшому нараховані аліменти.

Відповідно до ч.3 ст.299 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного, дослідженням даних, які характеризують особу винного, оскільки ці докази ніким не оспорюються, підсудний та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд вважає доказаною винність підсудного у вчиненому злочині.

Суд кваліфікує дії підсудного за ст.164 ч.1 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При обранні міри покарання підсудному суд бере до уваги як помякшуючі обставини щире каяття.

Суд вважає, що підсудному необхідно обрати покарання у виді обмеження волі.

Але враховуючи особу підсудного, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання і тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_1 за ст.164 ч.1 КК України та призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятися до них для реєстрації.

Залишити запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили - підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя