Провадження №1-в/193/11/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
13 лютого 2018 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Центрального районного суду м.Волшоград Російської Федерації від 23 червня 2016 року у відповідність із законодавством України у відношенні громадянинки України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженка с.Мар`є-Дмитрівка Софіївського району Дніпропетровської області громадянки України, освіта середня спеціальна, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої АДРЕСА_1 , раніще не судимої, засудженої 23.06.2016 року вироком Центрального районного суду м.Волгоград Російської Федерації за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ до 8 років 6 місяців позбавлення волі,-
В С Т А Н О В И В:
До Софіївського районного суду Дніпропетровської області від Міністерства юстиції України надійшло клопотання про приведення вироку Центрального районного суду м.Волгоград Російської Федерації від 23 червня 2016 року у відповідність із законодавством України у відношенні громадянки України ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтовано тим, що 03 листопада 2017 року наказом Міністерства юстиції України №3436/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянки України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 606 Кримінального процесуального кодексу України , ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 03.08.2017 року № 06-94173/17.
Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що ОСОБА_4 засуджено вироком Центрального районного суду м.Волгоград до покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, а саме: замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою в особливо великому розмірі, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №28УФСВП Росії по Волгоградській області», кінець строку відбування покарання 14.04.2024 р..
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
До клопотання додано на розгляд документи згідно переліку, передбаченого ч. 2 ст. 610 КПК України.
В судове засідання представник заявника не з`явився, в клопотанні просив розгляд справи провести за їх відсутності Міністерства юстиції України.
Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, а також розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Згідно ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
За ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або відповідними положеннями КПК України, зазначає, що в Україні діє Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» від 22.09.1995 р. №337/95-ВР.
Зазначена Європейська конвенція, згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-IV, є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Враховуючи, що дотримані умови передачі, визначені ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб1983 р. , ОСОБА_4 є громадянкою України, вирок суду Російської Федерації, яким її засуджено, набрав чинності та є остаточним рішенням, строк покарання який має відбувати засуджений більше шести місяців, засуджена згодна на передачу в Україну для подальшого відбування покарання, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством України та була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; а також те, що і держава винесення вироку Російська Федерація, і держава виконання вироку Україна, згодні на передачу засудженої особи, суд дійшов висновку про приведення вироку у відповідність із законодавством України.
Так, ОСОБА_4 засуджено вироком Центрального районного суду м.Волгоград Російської Федерації від 23 червня 2016 року визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 30 та частиною 2 статті 228.1 Кримінального кодексу РФ та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму. Строк відбування ОСОБА_5 покарання обчислювати з 15 жовтня 2016 року. Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_4 період її перебування під вартою з 15 жовтня 2015 року по 22 червня 2016 року.
Вирок суду відповідно до ст. 390 Кримінально-процесуального кодексу Російської Федерації від 18.12.2001 № 174-ФЗ (зі змінами) набрав законної сили. ОСОБА_4 згідно довідки про частину відбутого та не відбутого покарання, відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №28 УФСВП Росії по Волгорградській області», та станом на 03.03 2017 року відбула 1 рік 04 місяці 18 днів позбавлення волі, не відбута частина покарання 7 років 7 років 1 місяць 18 днів позбавлення волі, кінець строку відбування покарання 14.04.2024 року.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні Дніпропетровська область с.Мар`є-Дмитрівка , за паспортом громадянина України НОМЕР_1 виданим 16 березня 2009 року Софіївським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» вона є громадянкою України.
Пунктом «b» частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктом «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Згідно з ч. 3 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку іноземної держави.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним Законом України.
За вироком російського суду ОСОБА_4 засуджена за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, а саме: замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою в особливо великому розмірі.
За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч.3 ст.307 КК України, яка передбачає відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією.
Також, ч. 1, ч. 2 ст. 15 КК України, передбачено, що замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.
Таким чином, строк покарання, призначений за вчинення замаху на збут наркотичних засобів, не може перевищувати 6 років 7 місяців позбавлення волі.
Приводячи вирок у відповідність із законодавством України судом встановлено, що вчинене ОСОБА_4 на території РФ діяння визнається злочином і на території України у звязку з чим їй має бути визначено строк покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки такий вид покарання вироком російського суду не було призначено.
За вироком Центрального районного суду м.Волгоград Російської Федерації від 23 червня 2016 року визначено відбування покарання у виправній колонії загального режиму.
Слід зазначити, що визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.
Крім того, вироком Центрального районного суду м.Волгоград Російської Федерації від 23 червня 2016 року зараховано в строк відбування ОСОБА_4 призначеного покарання період її перебування під вартою з 15 жовтня 2015 року по 22 червня 2016 року. Вирок російського суду набрав законної сили 10 жовтня 2016 року.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє увязнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення від 18.05.2017 № 2046-VIII ( далі Закон № 2046-VIII), попереднє увязнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При вирішенні питання про зарахування строку попереднього увязнення суд враховує положення ч. 2 ст. 4, ст. 5 КК України та зазначає, що період перебування ОСОБА_4 під вартою з 15 жовтня 2015 року по 22 червня 2016 року є попереднім увязненням та має бути зарахований у строк відбування покарання виходячи відповідно до ч.5 ст.72 КК України (до внесення змін Законом № 2046-VIII) з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі, оскільки дане положення поліпшує становище особи.
Строк відбуття покарання слід обраховувати з дня набрання вироком законної сили тобто з 10 жовтня 2016 року.
Згідно п4 ст.610 КПК України пр. визначенні строку у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання крім таких віпадків якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, су дотримується строку, визначеного вироком іноземної держави.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, ч.4 ст.68,ч. 5 ст. 72, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.307 КК України, Законом України «Про попереднє увязнення», ст.ст. 609-610 КПК України, ст. ст. 3, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Центрального районного суду м.Волгоград Російської Федерації від 23 червня 2016 року у відповідність із законодавством України у відношенні громадянина України ОСОБА_4 задовольнити.
Привести вирок Цетрального районного суду м.Волгоград Російської Федерації від 23 червня 2016 року, яким ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 30 та частиною 5 статті 228.1 Кримінального кодексу РФ та призначено їй покарання у виді 8 (вісім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянки України, засудженою у відповідності із законодавством України за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 10 жовтня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього увязнення з 15 жовтня 2015 року по 15 грудня 2016 року включно, який провести з розрахунку один день попереднього увязнення за один день позбавлення волі. З 16 грудня 2016 року по 10 жовтня 2016 року який провести з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі
Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до апеляційного суду області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а особами, які не брали участь у справі, в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Суддя