Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1898/17
Провадження № 1-кп/480/219/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2017 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 про звільнення підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснопіль Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня 2017 року за № 0000129, від кримінальної відповідальності за ст. 366-1 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, -
встановив:
17.10.2017 до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 366-1 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
У судовому засіданні прокурор та підозрюваний підтримали клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з дійовим каяттям. При цьому, підозрюваний ОСОБА_4 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності.
Заслухавши у судовому засіданні сторін кримінального провадження, перевіривши клопотання про звільнення особи, від кримінальної відповідальності, суд дійшов такого.

Частиною 2 статті 286 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачено, що встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.
Розгляд клопотання прокурора здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею.
Суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
Ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку (стаття 288 КПК України).
Згідно з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Статтею 45 Кримінального кодексу України встановлено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Приміткою вказаної статті визначено, що корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності № 12 від 23.12.2005 звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.
Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК.
Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.
Передбачене у ст. 45 КК звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим. Його треба здійснювати в порядку, встановленому ст. 7-2 КПК, незалежно від того, надійшла справа до суду із відповідною постановою чи з обвинувальним висновком.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подавати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та будучи попередженим про необхідність здійснення декларування, шляхом реєстрації та внесення відповідних відомостей на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції і про відповідальність за неподання такої декларації, а також достовірно знаючи про те, що не пізніше дня припинення трудової діяльності він зобов`язаний подати декларацію до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, умисно не подав таку декларацію до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
За таких обставин, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 366-1 КК України, тобто умисне неподання суб`єктом декларування, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Злочин, передбачений ст. 366-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Також, будучи допитаним у судовому засіданні, ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненому злочині у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що під час досудового розслідування всіляко сприяв розкриттю злочину, оскільки зрозумів суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, а тому 13 жовтня 2017 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто усунув наслідки злочинного діяння.
Вирішуючи питання про можливість задоволення клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності суд враховує показання, надані ОСОБА_4 , у судовому засіданні, вважає їх достовірними і правдивими, а тому суд вважає, що у поведінці ОСОБА_4 після вчинення злочину наявне щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також, суд враховує те, що потерпілих у даному кримінальному провадженні немає.
З характеризуючих матеріалів відносно ОСОБА_4 вбачається, що він раніше не вчиняв злочинів і є не судимим, за місцем проживання, а також місцем служби характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
За таких обставин, суд вважає, що клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно підозрюваного ОСОБА_4 підлягає закриттю.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 286-288, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд -
постановив:
Клопотання прокурора Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня 2017 року за № 0000129, від кримінальної відповідальності за ст. 366-1 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, - задовольнити.
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження № 0000129, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня 2017 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України, закрити на підстві п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1