АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю

представників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційні скарги представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_5 , представника ПАТ «Українська фінансова група» та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку 18 жовтня 2017 року за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська/Червоноармійська/, 28, а саме на: ноутбук срібного кольору НР, serial: 2CE2231NMF в кількості 1 шт.; квитанції по здійсненню операцій по обміну валют; мобільний телефон чорного кольору Iphone, 7, IID: DCG- НОМЕР_1 , ІС: BCG-E3091A в кількості 1 шт.; мобільний телефон чорного кольору Iphone, 5 S, IC: 579C-E2643A імеі: НОМЕР_2 в кількості 1 шт.; папку червоного кольору з документами відносно ОСОБА_7 в кількості 1 шт.; файл з документами відносно ОСОБА_7 в кількості 1 шт.; грошові кошти в сумі 47 572 доларів США; грошові кошти в сумі 333 241, 75 грн.; грошові кошти в сумі 7 423 Євро; грошові кошти в сумі 4 550 Швейцарських франків; грошові кошти в сумі 16 000 російських рублів; грошові кошти в сумі 710 польських злотих; грошові кошти в сумі 850 англійських фунтів; грошові кошти в сумі 10 канадських доларів.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В поданих апеляційних скаргах ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової, якою в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити. Так апелянти зазначають, що ухвала слідчого судді є незаконно і необґрунтованою, оскілки винесена без належного, повного та всебічного дослідження наданих матеріалів та обставин справи. Зокрема апелянти вказують, що правові підстави для накладення арешту на вилучене майно відсутні, оскільки в кримінальному провадження № 0000038, в рамках якого було подане вказане клопотання, жодній особі не повідомлено про підозру, доказів на відповідність арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України, прокурором не надано. Крім того, апелянти зазначають, що 08 листопада 2017 року судом було постановлено ухвалу, якою зобов`язано слідчого повернути власникам вилучене майно, яку органом досудового розслідування не виконано.

Також, в апеляційних скаргах ставиться питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення його власників, а про постановлене судом рішення вони дізналися 28 листопада 2017 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Прокурор, будучи повідомлений належним чином про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення його власників, а матеріали судового провадження не містять будь-яких відомостей щодо отримання останніми копії постановленого судом рішення, колегія суддів, приймає до уваги доводи апелянтів щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне його поновити.

Що стосується посилань апелянтів про відсутність підстав для накладення арешту на майно, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали, вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Слідчим управлінням ФР ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 від 18 березня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до наданих суду матеріалів, в ході досудового розслідування було встановлено, що група осіб створила та придбала ряд суб`єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності ТОВ «УкрБілРос», ТОВ «ВФ «Інвекс Телеком» та інших, що призвело до ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, на суму 3 475 209 грн.

Для досягнення своєї злочинної мети група осіб, з корисливих мотивів, почергово, шляхом схилення до реєстрації в органах державної влади на своє ім`я малозабезпечених осіб, придбала та створила ряд суб`єктів господарської діяльності, а також використовує для прикриття незаконної діяльності з надання послуг іншим суб`єктам господарювання з незаконного формування податкового кредиту та валових витрат і проведення безготівкових коштів в готівку, яку в подальшому через підконтрольні місця обміну валют, як «нелегальних пунктів обміну валют», що діють без відповідних ліцензій на право здійснення валютних операцій та за відсутності інших дозвільних документів, так і офіційно зареєстрованих.

Таким чином, особи, які причетні до злочинної схеми кримінального правопорушення, розробили схему ухилення від сплати податків категорії «конвертаційний центр», попередньо узгодивши між всіма учасниками, розподіливши функції кожного при скоєнні злочину та послідовність виконання дій, направлених на досягнення єдиного злочинного результату, ухилились від сплати податків існуючим СГД реального сектору економіки.

Згідно до проведення огляду податкової звітності групи підприємств, що мають ознаки фіктивності та за діянні в злочинній схемі кримінального правопорушення, виявлено, що дані СГД пов`язані поміж собою одними ІР - адресами подачі податкової звітності та реєстрації податкових накладних, відкритими банківськими рахунками в однакових банківських установах, реєстрацією в місцях масової реєстрації та іншими невід`ємними складовими, що становлять собою ознаки фіктивності підприємств.

Матеріалами провадження встановлено, що до складу осіб, які задіяні в злочинній схемі кримінального правопорушення входить група осіб, які виступають учасником злочинної схеми, займаються веденням чорнового обміну валют, беруть безпосередню участь в забезпеченні готівкою і обміном великих обсягів сум різної валюти за попереднім замовленням інших осіб, які причетні до злочинної схеми кримінального правопорушення.

Так, проведеними слідчими (розшуковими) діями та оперативними заходами встановлено, що особи, які задіяні в злочинній схемі кримінального правопорушення, використовують в злочинній діяльності, з метою ведення протиправної діяльності, приховання та зберігання, нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В рамках даного провадження 18 жовтня 2017 року було проведено обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в результаті якого вилучено речі та документі, які постановою старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_10 від 19 жовтня 2017 року визнані речовими доказами.

Звертаючись з клопотанням про арешт вилученого майна, прокурор зазначив, що метою застосування даного заходу є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також збереження цього майна як речового доказу.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на зазначене в ньому майно.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на ті обставини, що вилучене в ході обшуку 18 жовтня 2017 року за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська/Червоноармійська/, 28, майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, оскільки відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
Що стосується доводів апеляційних скарг про відсутність у власників цього майна статусу підозрюваних чи обвинувачених у даному кримінальному провадженні, що на думку апелянтів виключає можливість накладення арешту на майно, то відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подані апеляційні скарги, за викладених в них доводів, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_5 , представника ПАТ «Українська фінансова група» та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку 18 жовтня 2017 року за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська/Червоноармійська/, 28, а саме на: ноутбук срібного кольору НР, serial: 2CE2231NMF в кількості 1 шт.; квитанції по здійсненню операцій по обміну валют; мобільний телефон чорного кольору Iphone, 7, IID: DCG-E3091A, ІС: BCG-E3091A в кількості 1 шт.; мобільний телефон чорного кольору Iphone, 5 S, IC: 579C-E2643A імеі: НОМЕР_2 в кількості 1 шт.; папку червоного кольору з документами відносно ОСОБА_7 в кількості 1 шт.; файл з документами відносно ОСОБА_7 в кількості 1 шт.; грошові кошти в сумі 47 572 доларів США; грошові кошти в сумі 333 241, 75 грн.; грошові кошти в сумі 7 423 Євро; грошові кошти в сумі 4 550 Швейцарських франків; грошові кошти в сумі 16 000 російських рублів; грошові кошти в сумі 710 польських злотих; грошові кошти в сумі 850 англійських фунтів; грошові кошти в сумі 10 канадських доларів, залишити без зміни, а апеляційні скарги представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_5 , представника ПАТ «Українська фінансова група» та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/128/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1