Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6562/17
Провадження № 1-в/644/821/17
Справа № 644/6562/17
1-в/644/821/17
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2017 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ХВК ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , 1975 року народження, який відбуває покарання у Харківській виправній колонії (№ 43),

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування подальшого покарання у вигляді позбавлення волі посилаючись на те, що він відбуває покарання у Державній установі «Харківська виправна колонія (№ 43)», офіційно працевлаштований, стягнень не має, має одне заохочення та хворіє тяжким захворюванням (СНІД - 4 клініка).

Засуджений в судовому засіданні заяву підтримав.

Прокурор та представник ХВК у судовому засіданні проти задоволення заяви засудженого заперечували, оскільки вважали, що своєю поведінкою і ставленням до праці засуджений ще не довів свого виправлення.

Вислухавши прокурора, представника ХВК (№ 43), засудженого, вивчивши матеріали особової справи останнього, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2016 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України, та засуджено до покарання у вигляді 2 років 4 днів позбавлення волі (аркуш 3 особової справи).

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 18 жовтня 2016 року вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2016 року відносно ОСОБА_5 було змінено. ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та засуджено до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі (аркуш 16 особової справи). Початок строку відбування засудженим покарання 26 липня 2016 року, кінець строку 04 травня 2018 року.

Як вбачається з особової справи засудженого він має три не погашених судимості за вчинення виключно умисних злочинів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким» головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня і так далі, а добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи так далі.

В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, упродовж терміну відбування покарання у Харківській виправній колонії він характеризувався посередньо, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не проявляє ініціативи при виконанні робіт із благоустроюю установи. Рішеннями комісії засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення (аркуш 40, 45-46, 59-60 особової справи).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд вважає, що матеріали особової справи засудженого не свідчать про те, що він впевнено став на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів відсутність необхідності подальшого відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст.81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом семи діб з дня проголошення ухвали, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому її копії.

Суддя: ОСОБА_1