Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/57/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.03.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000060, за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2017 року, яким -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хмельове, Маловисківського району, Кіровоградської області, громадянина України, із неповною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 19.01.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 року по день вступу вироку в законну силу включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта, в сумі 2646 грн. 10 коп.

Також вироком вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, за наступних обставин.

04.01.2017 року, у вечірній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні домоволодіння, яке належить ОСОБА_9 та розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де він проживав спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту через ревнощі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень та реалізовуючи його, наніс ОСОБА_10 більше 10 ударів руками та в подальшому ногами в різні частини тіла останньої, після чого наніс 1 удар вказівним пальцем правої руки в ліве око ОСОБА_10 , потім здійснив укус зубами за ліву молочну залозу. В результаті чого, ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, контузії лівого ока, проникаючої рани лівого ока, ретробульбарної гематоми ліворуч, множинних крововиливів на сідницях, в поперековій ділянці, на верхніх і нижніх кінцівках, скальпована рана лівої молочної залози, розрив прямої кишки по задній стінці, розрив бічної правої стінки піхви.

12.01.2017 року потерпіла ОСОБА_10 була виявлена в тяжкому стані господаркою будинку, ОСОБА_9 та була доставлена до Новоукраїнської ЦРЛ, з численними травмами по всьому тілу.

В подальшому перебуваючи в хірургічному відділені Новоукраїнської ЦРЛ, ОСОБА_10 померла.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 4 від 21.02.2017, ОСОБА_10 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми: струсу головного мозку, контузії лівого ока, проникаючої рани лівого ока, ретробульбарної гематоми ліворуч, множинних крововиливів на сідницях, в поперековій ділянці, на верхніх і нижніх кінцівках, скальпована рана лівої молочної залози, розрив прямої кишки по задній стінці, розрив бічної правої стінки піхви.

Тілесні ушкодження в вигляді контузії лівого ока, проникаючої рани лівого ока, ретробульбарної гематоми ліворуч, у живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менше ніж одну третину, розривів прямої кишки і піхви, у живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок септицемії, що розвинулась на фоні флегмони клітковини малого тазу, спричиненої розривом прямої кишки, мають опосередкований причинний зв`язок з настанням смерті.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор яка приймала участь в суді першої інстанції подала апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеною судом покарання внаслідок його м`якості, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Просить вирок районного суду стосовно ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. В іншій частині вирок залишити без змін.

Свою вимогу обґрунтовує тим, що державним обвинувачем в ході судових дебатів в суді першої інстанції висловлено позицію про призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років.

При призначенні покарання ОСОБА_8 судом першої інстанцій не в повній мірі враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, внаслідок чого призначене покарання через свою м`якість не може слугувати запорукою його виправлення, та запобігання вчиненню нових злочинів, як ОСОБА_8 , так і іншими особами.

Суд першої інстанції належним чином не врахував, що ОСОБА_8 , постійно спричиняв тілесні ушкодження своїй співмешканці та визнав недопустимими доказами результати НРСД за участю ОСОБА_8 мотивуючи це тим, що дана дія була проведена в приміщенні відділу поліції.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 4 від 21.02.2017р. ОСОБА_10 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, контузії лівого ока, проникаючої рани лівого ока, ретробульбарної гематоми ліворуч, множинних крововиливів на сідницях, в поперековій ділянці, па верхніх і нижніх кінцівках, скальпована рана лівої молочної залози, розрив прямої кишки по задній стінці, розрив бічної правої стінки піхви. Саме під час перегляду НРСД в судовому засіданні убачається, як обвинувачений з посмішкою та з сарказмом розповідає як саме наносив тілесні ушкодження, як вела себе потерпіла та як він знущався з неї.

Вчинений ОСОБА_8 злочин, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких. Крім того, судом при визначенні розміру покарання у виді позбавлення волі не достатньо враховано, що умисні та протиправні насильницькі дії ОСОБА_8 були нахабні, після спричинення тілесних ушкоджень особі останній пішов відпочивати, залишивши людину помирати і потерпіла 8 днів перебувала сама дома в тяжкому стані.

За місцем проживання ОСОБА_8 характеризується негативно, раніше не судимий, вчинив злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд першої інстанції, не встановивши жодної обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , натомість встановивши обтяжуючу покарання обставину призначив останньому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Прокурор зазначає, що наведені обставини є безумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області по обвинуваченню ОСОБА_8 скасувати, а провадження закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 вину не визнав, покази по суті пред`явленого обвинувачення давати відмовився. Натомість, під час судового засідання неодноразово заявляв, що він тілесних ушкоджень потерпілій не завдавав, і посилався нате, що ці тілесні ушкодження завдала інша особа.

Захисник зазначає, що прямих доказів його вини в судовому засіданні не було встановлено. З показань свідків вбачається, що їм стало відомо про побиття потерпілої від самої ОСОБА_11 , тому вина ОСОБА_8 беззастережно не доведена.

Як доказ тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть, суд прийняв до уваги висновок судово-медичної експертизи за № 4. У вироку зазначено, що сторона захисту під час судового розслідування не оспорювала наявні висновки експертиз, не вимагала проведення інших додаткових судово-медичних досліджень на предмет визначення причино - наслідкового зв`язку між тілесними ушкодженнями та смертю потерпілої, клопотань з цього приводу не заявляла, тому заперечення сторони захисту є голослівні.

Проте, захисник зазначає, що сторона захисту не вбачала та й наразі не вбачає необхідності у будь-яких додаткових судово-медичних дослідженнях.

Так у висновку експерта №4 вказано, що тілесні ушкодження у вигляді контузії лівого ока, проникаючі рани лівого ока, ретробульбарної гематоми ліворуч у живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які викликали розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину.

Однак, смерть потерпілої наступила внаслідок септимеції, що розвинулася на фоні флегмони клітковини малого тазу, спричиненої розривом прямої кишки.

Експертом зазначено, що оскільки ОСОБА_12 не зверталася за медичною допомогою протягом двох тижнів після отримання ушкоджень, то дані тілесні ушкодження мають опосередкований характер до настання смерті. Таким чином експерт відповідає на всі питання, які б могли виникнути стосовно причини смерті і причинно-наслідкового зв`язку між тілесними ушкодженнями і смертю особи.

Захисник зазначає, що кваліфікація дій особи по частині 2 ст. 121 КК України можливе лише при наявності прямого вчинення зв`язку між тілесними ушкодженнями і їх наслідками у вигляді смерті потерпілої.

Також, на думку захисника, районний суд неправильно поставив у провину засудженому ту обставину, що він бачачи тяжкий стан потерпілої не викликав швидкої медичної допомоги, залишав її протягом тижня закритою в будинку. ОСОБА_13 показав суду, що потерпіла відмовилася від допомоги та прохала закривати будинок коли він йде на роботу, а сусідам пояснювати, що у неї хворі нирки. Засудженому не інкримінувалося залишення потерпілої у небезпеці. Визначити стан потерпілої засуджений не міг. Крім того, він показував, що ОСОБА_12 піднімалася з ліжка.

12.01.2017 року, потерпла була госпіталізована до Новоукраїнської ЦРЛ, 13.01.2017 року доставлена до Кіровоградської обласної лікарні, 23.01.2017року була виписана за її бажанням з обласної лікарні. При цьому лікар, який здійснював лікування, ОСОБА_14 , показав суду, що потерпіла намагалася самовільно покинути лікарню, але її затримали, потерпіла категорично відмовилася від продовження лікування, подала заяву, що відмовляється від лікування і її доставили до м.Новоукраїнка з тим, щоб вона продовжувала лікування в умовах районної лікарні. Потерпіла відмовилася лікуватися і в районній лікарні м.Новоукраїнка, а знаходилася у свого знайомого без будь-якої медичної допомоги. Саме перерва в лікуванні спричинила сепсис, що і стало причиною смерті.

На думку захисника суд не в повній мірі врахував висновок експерта, відсутність прямих доказів вини ОСОБА_8 , що призвело до його засудження по ст. 121 ч.2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить вирок районного суду відносно нього скасувати та закрити кримінальне провадження в порядку ст.417 КПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені в ході судового слідства. Звертає увагу, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що досудове розслідування проводилось одностороннє з порушенням його права на захист. Всі процесуальні дії проводились без захисника, а йому надавали підписувати документи знаючи, що він психічно хворий та не вміє писати та читати, переконували в тому, якщо він буде говорити та показувати так, як скажуть то його не посадять.

Крім того, є незрозумілим чому районний суд взяв до уваги одні доводи, а інші доводи відкинув, при цьому не надавши мотивованої відповіді.

Так свідок ОСОБА_14 пояснював, що потерпіла мала важкий стан, але до поліції вона звертатись не буде. Свідок ОСОБА_15 підтвердив, що потерпіла повторно поступила з діагнозом сепсис. Тобто, смерть потерпілої настала в наслідок септицемії, що розвинулась на фоні флегмони, спричиненої розривом прямої кишки. Але суд не взяв до уваги те, що згідно висновку експерта №4 від 21.02.2017 року в якому зазначено, що тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень і причиною смерті не можуть бути.

Суд першої інстанції повністю сприйняв покази свідка ОСОБА_16 , що нібито в розмові вона зрозуміла, що ушкодження їй наніс співмешканець, але при цьому суд не взяв до уваги те, що потерпіла взагалі уникала лікування, що спричинило зараження крові, яке й призвело до смерті.

Також районний суд не надав належної оцінки показам свідків, які підтверджують те, що він з потерпілою не скандалив, жили мирно, і мети на її побиття у нього не було.

Окрім того, районний суд безпідставно визнав обставину, що обтяжує покарання скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні цьому докази, а тому є припущенням, які в свою чергу не можуть бути покладені в основу обвинувачення.

Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_8 судове слідство в обсязі його допиту та дослідження судово медичної експертизи, медичного свідоцтва про смерть потерпілої ОСОБА_10 , даних, які характеризують особу обвинуваченого, в дебатах ОСОБА_8 який підтримав свою апеляційну скаргу та скаргу свого захисника та заперечував проти скарги прокурора, захисника - адвоката ОСОБА_7 , який повністю підтримав свою апеляційну скаргу та скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та заперечували проти апеляційної скарги сторони обвинувачення, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив щодо задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість обвинуваченого у його вчиненні з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

За змістом положень ч.1 та 2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового засідання не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України).

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, з посиланням на сукупність наявних у справі письмових доказів та показань свідків, помилково прийшов до висновку, що дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України, як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, з таким рішенням колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч.2 ст.121 КК України за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, наступає за умови, що заподіяне потерпілому тілесне ушкодження було тяжким і стало причиною його смерті.
Для кваліфікації дій особи за ч.2 ст. 121 КК України необхідно встановити наявність умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та необережної форми вини щодо смерті потерпілого. Необережне заподіяння смерті може кваліфікуватись, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, лише в тому випадку, коли тяжкість тілесних ушкоджень охоплювалась передбаченням винної особи.
Так 12.01.2017 року, потерпіла ОСОБА_10 була виявлена в тяжкому стані господаркою будинку, ОСОБА_9 та була доставлена до Новоукраїнської ЦРЛ, з численними травмами по всьому тілу. В подальшому перебуваючи в хірургічному відділенні потерпіла ОСОБА_10 померла.

Як вбачається з висновку експерта № 4 від 21.02.2017 року встановлено, що при судово медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження в вигляді: забитої рани у ділянці промежини зліва від задньопрохідного отвору (веретеноподібної форми, з нерівними краями, загостреними кінцями). Дане тілесне ушкодження утворилося внаслідок дії тупого предмету, у живих осіб має ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває. У даному ушкодженні відобразилися загальні ознаки тупих предметів, індивідуальні ознаки травмуючого предмету в ушкодженні не відобразилися.

Згідно наданої на ім`я ОСОБА_10 медичної документації, у останньої, мали місце наступні тілесні ушкодження: а) ЗЧМТ: струс головного мозку; контузія лівого ока, проникаюча рана лівого ока, ретробульбарна гематома ліворуч; б) множинні крововиливи на сідницях, в поперековій ділянці, на верхніх і нижніх кінцівках; скальпована рана лівої молочної залози; в) розрив прямої кишки по задній стінці, розрив бічної правої стінки піхви.

Тілесне ушкодження в вигляді ЗЧМТ: струс головного мозку до уваги при оцінюванні ступеню тяжкості не береться, так як не було підтверджене об`єктивною симптоматикою. Тілесні ушкодження в вигляді крововиливів верхніх і нижніх кінцівок, поперекової ділянки і ділянки сідниць утворилися внаслідок травматичного контакту з тупим (ми) предметом (ами), в ушкодженнях відобразилися загальні ознаки тупих предметів, індивідуальні ознаки травмуючого предмету в ушкодженнях не відобразилися; у живих осіб мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Тілесне ушкодження в вигляді скальпованої рани лівої молочної залози утворилося внаслідок травматичного контакту з тупим предметом, в ушкодженні відобразилися загальні ознаки тупих предметів, індивідуальні ознаки травмуючого предмету в ушкодженні не відобразилися; у живих осіб має ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває. Тілесні ушкодження в вигляді контузії лівого ока, проникаючої рани лівого ока, ретробульбарної гематоми ліворуч у живих осіб мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, які викликали розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину згідно п. 2.1.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень"; в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, для визначення механізму утворення даних ушкоджень немає судово-медичних даних.

Тілесні ушкодження в вигляді розривів прямої кишки і піхви утворилися внаслідок травматичного контакту з тупим(ми) предметом(ами); в ушкодженнях відобразилися загальні ознаки тупих предметів, індивідуальні ознаки травмуючого предмету в ушкодженнях не відобразилися; у живих осіб мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння згідно п.2.1.3 к) "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень"; так як гр. ОСОБА_10 не зверталася за медичною допомогою протягом 2-х тижнів після отримання ушкоджень, мають опосередкований причинний зв`язок з настанням смерті.

Смерть гр. ОСОБА_10 настала внаслідок септицемії, що розвинулася на фоні флегмони клітковини малого тазу, спричиненої розривом прямої кишки. Характер, локалізація, взаєморозташування виявлених тілесних ушкоджень виключають можливість їх утворення при падінні з положення стоячи. Характер, кількість і взаєморозташування виявлених на тілі гр. ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не характерні для спричинення їх власноруч. Об`єктивних судово-медичних даних для вирішення питання про одномоментність виникнення тілесних ушкоджень; про силу, з якою були заподіяні тілесні ушкодження, немає. Згідно наданої медичної документації смерть гр. ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 16:00. У медичній карті стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_10 немає запису про те, що вона поступила в лікарню в стані алкогольного сп`яніння.

Потерпіла та особа, що спричинила тілесні ушкодження могли знаходитися в різноманітних положеннях, під час спричинення ушкоджень їхнє взаєморозташування могло змінюватися. Після отримання тілесних ушкоджень потерпіла могла тривалий час вчиняти активні дії (том № 1 а.с. 241-245).

Згідно наданої медичної документації смерть гр. ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 16:00 год.

Смерть ОСОБА_10 є опосередкованим наслідком завдання обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень, між якими у прямому причинному зв`язку, перебували такі обставини, як пізнє звернення ОСОБА_10 за медичною допомогою, хоча згідно висновку експерта вона могла тривалий час здійснювати активні дії, її не бажання отримувати кваліфіковану медичну допомогу, що підтверджується намаганнями втекти з лікарні, як наслідок і спричинили тяжкі наслідки у вигляді смерті.

Колегія суддів відмічає, що для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 121 КК є обов`язковим встановлення необхідного причинного зв`язку між тяжким тілесним ушкодженням і смертю, що сталася. В разі, коли зв`язок між заподіяним потерпілому тяжким тілесним ушкодженням і смертю є випадковим, відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК за цією ознакою наставати не може. Так, якщо настання смерті особи, якій було заподіяно тяжке тілесне ушкодження, було обумовлене зовнішніми обставинами, то смерть не може бути поставлена у вину особі, винній в заподіянні тяжкого тілесного ушкодження.
Дані обставини не були враховані, як досудовим слідством так і судом першої інстанції при винесенні рішення, що є грубим порушенням як матеріального так і процесуального законодавства, і як наслідок, тягне за собою зміну судового рішення.Таким чином, доводи апеляційних скарг сторони захисту, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії обвинуваченого знайшли своє підтвердження в апеляційному суді.

Під час проведення судового слідства, в суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 погодився давати пояснення. Він зазначив, що потерпілій ОСОБА_10 він не наносив тілесних пошкоджень, тому і не визнає свою вину.

Проте, колегія суддів вважає такі покази обвинуваченого, як обраний спосіб захисту та надані з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин. Окрім того, вказані покази обвинуваченого спростовуються зібраними та дослідженими під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, а саме:

-свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він працює лікарем-проктологом та лікував ОСОБА_17 , коли вона поступила до Кіровоградської лікарні. Він її оглядав та бачив в реанімаційному відділенні. ЇЇ стан був септичним, важким. Було пошкоджене око. Мав місце гнійник малого тазу. Він, як лікар, мав з`ясувати в зв`язку з чим вона отримала такі ушкодження, ОСОБА_12 пояснила, що це дійсно нанесені їй тілесні ушкодження, однак, до поліції вона звертатись не буде. Часу лікування потерпілої в Кіровоградській лікарні він не пам`ятає, однак, остання просила перевести її до Новоукраїнської лікарні, навіть здійснювала спробу втечі. Після лікування була переведена та транспортована туди санітарним транспортом;

-свідок ОСОБА_15 пояснював, що він є лікарем Новоукраїнської ЦРЛ. 12.01.2017 року до лікарні поступила ОСОБА_12 13.01.2017 року, прийшовши на чергування, він її оглянув. Були виявлені: травма ока, розрив молочної залози, закрита черепно-мозкова травма, та інше. Запитавши у неї що сталось, вона не сказала хто її побив, однак, по документам вказано, що це відбулось 04.01.2017 року. Зважаючи на те, що стан потерпілої був важкий, було негайно вирішено питання щодо необхідності транспортування її до Кіровоградської обласної лікарні. В лютому 2017 року вона поступила до Новоукраїнської ЦРЛ повторно з діагнозом сепсис. Біля 18-00 годин він її оглянув та потерпіла мала температуру, були інфекційні пошкодження. Було призначено лікування. Згодом її було переведено до хірургічного відділення для продовження лікування. Однак, там вона померла.

-свідок ОСОБА_18 районному суду пояснила, що обвинувачений їй знайомий, а потерпіла була подругою. Вказала, що пішовши до ОСОБА_19 додому по вул. Енгельса в м. Новоукраїнка, в домі вона побачила на полу на покривалі ОСОБА_17 , вона була в тяжкому стані. Синяків на тілі вона не бачила, а око було закрите. Зі статевих органів були видні катетори, в туалет ходила через трубки. Побалакавши з нею, вона знайшла машину та відвезла її до лікарні. В розмові ОСОБА_12 розповіла їй, що 01.01.2017 року до них із ОСОБА_20 прийшов ОСОБА_21 в гості. Вони випивали та згодом ОСОБА_22 пішов. Провівши ОСОБА_23 , ОСОБА_20 повернуся та почав тикати їй пальцем в око, витягнувши його. Потім вдарив. Потім задерши халат, він ударив її в живіт, пальцями почав лізти до статевих органів та почав все виривати із статевих органів та заднього проходу. Після цього він розвернувся та пішов, закривши хату. Дев`ять днів вона лежала в такому стані, поки не прийшла ОСОБА_24 . Після лікарні ОСОБА_25 була у ОСОБА_26 , однак, зважаючи на її стан, вони разом із ОСОБА_26 викликали їй швидку, яка відвезла її до лікарні. Вона без допомоги не могла пересуватися, стан її був важкий. Вказала, що ОСОБА_25 була спокійною, любила випивати з ОСОБА_20 , з яким проживала разом приблизно два місяці;

-свідок ОСОБА_27 районному суду пояснив, що обвинувачений йому знайомий, а потерпіла була подругою, проживали по сусідству. Приблизно 17.01.2017 року пішов до ОСОБА_28 з дружиною. В хаті був ОСОБА_26 та ОСОБА_25 . Зайшовши до кімнати, він побачив ОСОБА_25 , яка лежала та була в жахливому стані. Ока не було, з боку були видні трубочки в нижній частині тіла. Через них вона ходила в туалет. Запитавши її що сталось, вона розповіла, що до них із ОСОБА_29 прийшов ОСОБА_22 в гості. Вони випивали. Після того, як ОСОБА_22 пішов, ОСОБА_29 її побив. ОСОБА_30 не знає. ОСОБА_25 сказала, що в лікарні їй сказали написати відмову та їхати додому, однак, він їй не повірив, дивлячись на її стан. Вирішили викликати швидку, оскільки запах від ОСОБА_31 був сильний та неприємний;

-свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що обвинуваченого він не знає, а з ОСОБА_33 знайомий, відносився до неї, як до доньки. Вказав, що точної дати не пам`ятає, але того дня до хати під`їхала машина ОСОБА_34 . В ній лежала ОСОБА_35 , яка попросилась побути у нього пару днів, відлежатись. Він завжди їй допомагав, а тому, привівши її до будинку, він покликав ОСОБА_36 , аби вона допомогла за нею приглянути. Стан ОСОБА_37 був важкий. Вона була живим трупом, не було ока, сама не ходила, мала трубочки, через які ходила в туалет, була пошкоджена молочна залоза. Разом з ОСОБА_38 вони вирішили відвезти її до лікарні. Приїхавши до лікарні, у ОСОБА_31 була істерика, та вони повернулись додому. Одразу він у ОСОБА_25 не питав, що сталось, а потім вона розповіла, що вони із ОСОБА_29 випили та він її побив. Між ними була сварка із-за ОСОБА_22 , він їй вибив око та порвав статеві органи. Краще ОСОБА_39 не ставало. Вона не могла пересуватись сама, почали випадати катетори, а тому, викликавши швидку, її забрали до лікарні. Зазначив, що ОСОБА_35 була вітряною, випивала;

-свідок ОСОБА_40 в районному суді пояснила, що вона працює фельшером в Новоукраїнській ЦРЛ. В січні 2017 року вона була на чергуванні та до швидкої поступив виклик на вул. Тельмана в м. Новоукраїнка. Приїхавши на виклик, вона оглянула потерпілу ОСОБА_41 . Був присутній її чоловік. Вона потребувала допомоги в умовах стаціонару, а тому її було відвезено до лікарні. Зазначила, що були явні тілесні ушкодження, а саме синці на руках, спині, пошкоджене око. Чоловік сказав, що ці ушкодження в неї в зв`язку з тим, що вона наштрикнулась на гілляку. Їхавши в машині швидкої, вона сказала, що її побив співмешканець. Приїхавши до лікарні, її оглянув окуліст та хірург. Вона тоді не намагалась втекти, мала тяжкий стан;

-свідок ОСОБА_9 районному суду пояснила, що після 10.01.2017 року після 17-00 години вечора, вона зайшла до будинку, де проживали ОСОБА_20 та ОСОБА_25 , які в неї знімали житло. Двері відкрив ОСОБА_20 . В хаті було чисто. Побачила ОСОБА_42 , яка лежала на дивані, відвернувшись до стіни. Побачивши її стан, вона була хворою, було щось з оком, вона викликала швидку допомогу та пішла. Зазначила, що вона не запитувала у неї та ОСОБА_20 , що з нею сталось. Вони частенько випивали, але завжди було тихо, без сварок.

-свідок ОСОБА_43 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що працює медсестрою в Новоукраїнській ЦРЛ. Після нового року, вона того дня перебувала на чергуванні. Доставили в приймальню лікарні ОСОБА_44 . Викликали лікарів, та зважаючи на її тяжкий стан, поліцію. Вказала, що потерпіла була у важкому стані, було вибите око, вона жалілась на болі в животі. Вона сказала, що її побив співмешканець ОСОБА_29 ;

-свідок ОСОБА_45 в суді першої інстанції пояснив, що з обвинуваченим знайомий, а з ОСОБА_46 раніше співмешкав та в вересні 2016 року вони розійшлись. 01.01.2017 року він зайшов до ОСОБА_29 та ОСОБА_31 в гості, вони випили та він пішов додому. Згодом, він зустрів дільничного інспектора та він повідомив йому, що ОСОБА_31 вибили око. Зазначив, що він не знає чи ревнував його ОСОБА_29 до ОСОБА_31 , сварок між ними тоді не було;

-свідок ОСОБА_47 в судовому засіданні районного суду, яке було проведено в режимі відеоконференцзв`язку, пояснив, що він працює лікарем в Кіровоградській обласній лікарні. Вперше бачив ОСОБА_17 14.01.2017 року в очному відділенні лікарні. Глянув її, дав консультацію. Далі її перевели у відділення інтенсивної терапії та в подальшому у відділенні проктології. Під час перебування її в його відділенні, він оглядав її кожного дня та спілкувались лише з приводу її стану здоров`я. Її стан був дуже важкий, вона не піднімалась, не ходила та її транспортували;

-свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні районного суду, яке було проведено в режимі відеоконференцзв`язку, пояснила, що вона працює лікарем в Кіровоградській обласній лікарні. Вперше вона побачила ОСОБА_17 16.01.2017 року о 08-30 год. ЇЇ стан був дуже важкий. Була рана грудей, розрив статевих органів, гнійні рани статевих органів і прямої кишки, травма лівого ока. Око було видалене. В розмові вона сама розповіла їй, що ушкодження їй наніс її співмешканець;

Крім того, винуватість ОСОБА_8 підтверджується вивченими та дослідженими письмовими доказами, надані стороною обвинувачення, а саме:

-картка первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону, відповідно до якої о 18.25 год. 12.01.2017 року, ОСОБА_43 повідомила про те, що до ЦРЛ доставлено ОСОБА_10 з діагнозом: закрита травма живота, забої верхніх кінцівок, грудної клітини, інфікована рана лівого ока (т. 1 а.с. 192);

-протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, від 12.01.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_10 повідомила про отримання тілесних ушкоджень, які їй були нанесені співмешканцем на ім`я ОСОБА_29 (т. 1 а.с. 193);

-довідка, видана ОСОБА_10 , 1983 р.н., яка проживає АДРЕСА_4 в тому, що вона дійсно зверталась 12.01.2017 року за медичною допомогою в приймальне відділення Новоукраїнської ЦРЛ з попереднім діагнозом: травма живота, множині забої грудної клітки, поясниці, в/л тяжка контузія л/в ока (т. 1 а.с. 194);

-протокол огляду місця події від 12.01.2017 року та фототаблиці до протоколу огляду місця події від 12.01.2017 року, відповідно до яких було здійснено огляд домоволодіння по АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено сліди бурого кольору зовні схожі на сліди крові на матрацах та одіялі. Під час огляду було вилучено: одіяло червоного кольору, два матраци, покривало та жіночі труси (том № 1. а.с. 196-203);

-заява про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_10 від 18.01.2017 року, відповідно до якої остання вказує, що вчиненям злочином їй було завдано шкоду та просить залучити її до кримінального провадження в якості потерпілої (т. 1 а.с. 204);

-протокол огляду місця події від 18.01.2017 року та ілюстративні фототаблиці до протоколу огляду місця події від 18.01.2017 року, відповідно до яких було здійснено огляд домоволодіння по АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено труси чоловічі, замерзлу рідини бурого кольору зовні схожі на кров (том № 1. а.с. 207-214);

-протокол проведення слідчого експерименту від 19.01.2017 року та диск з відеозаписом до нього, який було переглянуто в судовому засіданні, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_8 вказував на обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 в АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 220-225);

-протокол огляду предметів від 30.01.2017 року та фототаблиці до протоколу огляду предметів, відповідно до яких було виявлено при відкриванні опечатаних пакетів, з підписами понятих, цілісність яких не порушена, наступні речі: матрац із тканини білого кольору в зелену полоску наповнений ватою, розміром 200х90 см. На поверхні видимі явні плями бурого кольору зовні схожі на кров. Із матрацу були зроблені вирізи із плямами бурого кольору зовні схожими на кров, та поміщено до паперового конверту з підписами понятих; матрац із тканини білого кольору в червону полосу наповнений ватою, розміром 190х85 см. На поверхні видимі явні плями бурого кольору зовні схожі на кров. Із матрацу були зроблені вирізи із плямами бурого кольору зовні схожими на кров, та поміщено до паперового конверту з підписами понятих; одіяло із тканини червоного кольору наповнене ватою, розміром 110х140 см. На поверхні видимі явні плями бурого кольору зовні схлжі на кров. Із одіяла були зроблені вирізи із плямами бурого кольору зовні схожими на кров, та поміщено до паперового конверту з підписами понятих; покривало махрове розмірами 120х175 см. На поверхні видимі явні плями бурого кольору зовні схожі на кров. Із покривала були зроблені вирізи із плямами бурого кольору зовні схожими на кров, та поміщено до паперового конверту з підписами понятих; труси жіночі чорного кольору (том № 1 а.с. 232-236);

-копія лікарського свідоцтва про смерть № 1404 від 21.02.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , причина смерті: напад з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень (т. 1 а.с. 239);

-висновок експерта № 4 від 21.02.2017 року, відповідно до якого було встановлено, що при судово медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження в вигляді: забитої рани у ділянці промежини зліва від задньопрохідного отвору (веретеноподібної форми, з нерівними краями, загостреними кінцями). Дане тілесне ушкодження утворилося внаслідок дії тупого предмету, у живих осіб має ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває. У даному ушкодженні відобразилися загальні ознаки тупих предметів, індивідуальні ознаки травмуючого предмету в ушкодженні не відобразилися.

Згідно наданої на ім`я ОСОБА_10 медичної документації, у останньої, мали місце наступні тілесні ушкодження: а) ЗЧМТ: струс головного мозку; контузія лівого ока, проникаюча рана лівого ока, ретробульбарна гематома ліворуч; б) множинні крововиливи на сідницях, в поперековій ділянці, на верхніх і нижніх кінцівках; скальпована рана лівої молочної залози; в) розрив прямої кишки по задній стінці, розрив бічної правої стінки піхви.

Тілесне ушкодження в вигляді ЗЧМТ: струс головного мозку до уваги при оцінюванні ступеню тяжкості не береться, так як не було підтверджене об`єктивною симптоматикою. Тілесні ушкодження в вигляді крововиливів верхніх і нижніх кінцівок, поперекової ділянки і ділянки сідниць утворилися внаслідок травматичного контакту з тупим (ми) предметом (ами), в ушкодженнях відобразилися загальні ознаки тупих предметів, індивідуальні ознаки травмуючого предмету в ушкодженнях не відобразилися; у живих осіб мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Тілесне ушкодження в вигляді скальпованої рани лівої молочної залози утворилося внаслідок травматичного контакту з тупим предметом, в ушкодженні відобразилися загальні ознаки тупих предметів, індивідуальні ознаки травмуючого предмету в ушкодженні не відобразилися; у живих осіб має ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває. Тілесні ушкодження в вигляді контузії лівого ока, проникаючої рани лівого ока, ретробульбарної гематоми ліворуч у живих осіб мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, які викликали розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину згідно п. 2.1.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень"; в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, для визначення механізму утворення даних ушкоджень немає судово-медичних даних.

Тілесні ушкодження в вигляді розривів прямої кишки і піхви утворилися внаслідок травматичного контакту з тупим (ми) предметом (ами); в ушкодженнях відобразилися загальні ознаки тупих предметів, індивідуальні ознаки травмуючого предмету в ушкодженнях не відобразилися; у живих осіб мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння згідно п.2.1.3 к) "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень"; так як гр. ОСОБА_10 не зверталася за медичною допомогою протягом 2-х тижнів після отримання ушкоджень, мають опосередкований причинний зв`язок з настанням смерті.

Смерть гр. ОСОБА_10 настала внаслідок септицемії, що розвинулася на фоні флегмони клітковини малого тазу, спричиненої розривом прямої кишки. Характер, локалізація, взаєморозташування виявлених тілесних ушкоджень виключають можливість їх утворення при падінні з положення стоячи. Характер, кількість і взаєморозташування виявлених на тілі гр. ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не характерні для спричинення їх власноруч. Об`єктивних судово-медичних даних для вирішення питання про одномоментність виникнення тілесних ушкоджень; про силу, з якою були заподіяні тілесні ушкодження, немає. Згідно наданої медичної документації смерть гр. ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 16:00. У медичній карті стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_10 немає запису про те, що вона поступила в лікарню в стані алкогольного сп`яніння.

Потерпіла та особа, що спричинила тілесні ушкодження могли знаходитися в різноманітних положеннях, під час спричинення ушкоджень їхнє взаєморозташування могло змінюватися. Після отримання тілесних ушкоджень потерпіла могла тривалий час вчиняти активні дії (том № 1 а.с. 241-245);

-протокол огляду трупа від 21.02.2017 року та фототаблиці до протоколу огляду трупа, відповідно до якого було проведено огляд трупу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час огляду трупа виявлено трупні плями світло - фіолетового кольору розташовані на задній поверхні тулубу і кінцівок, при натискані на них пальцем блідніють та відновлюють свій колір через 15 хвилин. В ділянці анального отвору зліва наявні післяопераційні рани, затамповані марлевими серветками, просякнутими гноєм. На передній черевній стінці під пупком після операційна рана з виведеною кишкою. Відсутнє ліве очне яблуко. Кістки черепу, тулубу, кінцівок на дотик цілі. При зовнішньому огляді тілесних ушкоджень не виявлено. При внутрішньому досліджені трупу клітковини малого тазу просякнуті гноєм, нирки дряблі, печінка глинистого кольору, зерниста, малокровна. Під плеврою легень великі крововиливи. (том № 1 а.с. 250, том № 2 а.с. 1-6);

-висновок експерта № 13 від 14.03.2017 року та ілюстративні фототаблиці до висновку експерта від 14.03.2017 № 13, відповідно до яких було встановлено, що кров гр. ОСОБА_48 належить до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти А і анти В ізосерологічної системи АВ0. На наданих на дослідження чотирьох вирізах, а саме: на вирізі з одіяла, двох вирізах з матраців та вирізу з покривала, виявлено кров. Кров, виявлена на вирізках, належить людині. На наданих на дослідження вирізах встановлений тільки антиген Н за ізосерологічною системою АВ0. Оскільки антиген Н є основним у 0 (І) групі крові та супутнім у будь якій іншій, конкретно висловитись про групову належність крові в даному випадку не представляється можливим. Можна лише зробити припущення про походження її від особи (осіб) із групою крові 0 (І) з ізогемаглютинінами анти А анти В ізосерологічної системи АВ0. Кров у цих слідах може походити від особи (осіб) із групою крові 0 (І) з ізогемаглютинінами анти А та анти В ізосерологічної системи АВ0, у тому числі від гр. ОСОБА_10 (том № 2 а.с 11-22);

-висновок експерта № 152 від 06.03.2017 року та таблиця до висновку експерта № 152, відповідно до яких було встановлено, що кров трупа ОСОБА_10 належить до групи 0альфав за ізосерологічною системою АВ0. В речовині бурого кольору з місця події (об`єкт 1) знайдено сліди крові людини. При визначенні групової належності в об`єкті 1 виявлено антиген Н. Таким чином, кров в даному об`єкті може походити від особи (осіб) групи 0ав і може належати потерпілій ОСОБА_10 (том № 2 а.с. 25-27);

-висновок експерта № 222 від 22.03.2017 року та таблиця до висновку експерта № 222, відповідно до яких було встановлено, що кров трупа ОСОБА_10 належить до групи 0альфав за ізосерологічною системою АВ0 (том № 2 а.с. 30,31);

-висновок судово психіатричного експерта № 82 від 17.02.2017 року, відповідно до якого було встановлено, що ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю. Проте ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_8 така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння ОСОБА_8 слід вважати осудним. Застосуання заходів медичного характеру не потребує (том № 2 а.с. 51,52).

Аналізуючи вказані докази у кримінальному провадженні, колегія суддів приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів прийшла до висновку, що для забезпечення принципу верховенства права, законності, диспозитивності та змагальності сторін, на підставі п.2 ч.1 ст. 408 КПК України вирок районного суду необхідно змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 та призначеного йому покарання.

А тому апеляційні доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував висновок експерта, а також відсутність прямих доказів вини ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України, є слушними та підлягають частковому задоволенню.

Разом з цим, твердження обвинуваченого та його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 щодо непричетності обвинуваченого до нанесення потерпілій ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, спростовуються наведеними вище, показами свідків а також вивченими та дослідженими письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження та підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення саме за ч.1 ст. 121 КК України. Вказані докази колегія суддів вважає правдивими, логічними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та підтверджуються письмовими доказами у кримінальному провадженні, а доказів на підтвердження доводів своїх апеляційних скарг, стороною захисту до апеляційного суду не надано.

Окрім того, апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними та такими, що спростовується матеріалами кримінального провадження, а саме: свідок ОСОБА_32 в суді першої інстанції пояснив, що ОСОБА_25 розповіла, що вони із ОСОБА_29 випили та він її побив; протоколом проведення слідчого експерименту від 19.01.2017 року та диском з відеозаписом до нього, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_8 вказував на обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , та зокрема те, що 01 січня 2017 року від випивав з ОСОБА_22 , вимили майже 2 літра горілки, коли ОСОБА_22 пішов, він побив ОСОБА_17 ; зазначені обставини також підтверджуються показами свідка ОСОБА_45 , який пояснив, що 01.01.2017 року він зайшов до ОСОБА_29 та ОСОБА_31 в гості, вони випили та він пішов додому.

Колегія суддів вважає вказані апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 неправдивими, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження та такими, що надані обвинуваченим з метою мінімізації покарання за вчинений злочин.

Крім того, колегія суддів зазначає, що право обвинуваченого ОСОБА_8 на захист не було порушено, оскільки обвинуваченому був наданий захисник на стадії досудового розслідування, який також приймав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Також, на думку колегії суддів є надуманими апеляційні доводи обвинуваченого, що районний суд взяв до уваги одні доводи, а інші доводи відкинув, при цьому не надавши мотивованої відповіді, оскільки мотивація прийнятого судом першої інстанції щодо прийняття доказів до уваги у кримінальному провадженні та визнання доказів недопустимими належним чином наведена у мотивувальній частині вироку, із вказаним висновків суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працює, офіційно не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, за місцем проживанням характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, веде бродячий спосіб життя (том № 2 а.с. 44, 45), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том № 2 а.с. 47, 48).

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.

Обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого, колегія суддів визнає вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи у сукупності викладене, враховуючи тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини його вчинення, відношення обвинуваченого до вчиненого, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, обставину, що обтяжує покарання та відсутність обставин, які пом`якшують покарання, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання, у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого, колегія суддів не вбачає, оскільки прийшла до твердого переконання, що виправлення і перевиховання ОСОБА_8 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства.

Виходячи з вищевикладеного, мотиви апеляційної скарги прокурора, щодо невідповідності призначеного покарання судом, ступеню тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим ОСОБА_8 не знайшли своє підтвердження, а тому задоволенню не підлягає.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, змінивши вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2017 року в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 та призначеного йому покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2017 року стосовно ОСОБА_8 - змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

В решті вказаний вирок - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2