Справа № 1-3/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2010 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Литвина О.В.,

при секретарі - Василенко О.В.,

з участю адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Рокитне кримінальну справу по звинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого на посаді начальника охорони магазину «Бумі», раніше не судимого.

за ст. 125 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В порядку приватного обвинувачення підсудний ОСОБА_3 звинувачується в тому, що 12.07.2009 року приблизно о 9-40 годині біля житлового будинку, що по вул.Тополева, 19, в смт. Рокитне Київської області між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виникла обопільна сварка, в ході якої підсудний навмисно вдарив потерпілого декілька раз рукояткою газового пістолета в різні частини тіла і що спричинило останньому тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та садна на обличчі, закритого перелому кісток носа, струсу головного мозку, крововиливів в області лівого плеча, забійної рани 2-го пальця правої кисті, які відносяться до легких, що спричинили розлад здоров»я понад шість днів. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий лікувався стаціонарно в Рокитнянській ЦРЛ з 13.07 по 30.07.2009 року.

В ході судового слідства підсудний1 у судовому засіданні не визнав себе винним у предявленому звинуваченні, як і не визнав заявлений до нього цивільний позов, та показав, що дійсно 12.07.2009 року він приїхав до свого будинку по вулиці Тополева, 19, що в смт. Рокитне, щоб забрати з собою на річку сина. Коли вийшов з будинку після розмови з сином, то побачив, що його батько (потерпілий ОСОБА_4І.) щось шукає у бардачку його автомобіля. Коли він підійшов, то побачив у руках останнього зареєстрований на його імя газовий пістолет та барсетку з документами і зважаючи, що перед цим він викрав з сейфу, що в будинку, зареєстровану на його імя мисливську рушницю, то запитав батька, що той робить. На його запитання батько відповів, що його тут нічого немає і щоб він йшов геть. Намагання заспокоїти батька результатів не дали, тоді він став намагатися вирвати з рук батька пістолет та барсетку і в той час, коли він виривав барсетку, батько вдарив його своєю головою, а саме лицем, в лоб. Після цього він побачив у батька на переніссі кров, батько став падати і разом з ним він, тримаючись за пістолета, який весь час перебував у руці батька. Під час падіння він опинився зверху батька та вирвав в цей час пістолет з рук останнього, після чого пішов до свого автомобіля. По дорозі до автомобіля він оглянувся та побачив, що батько дістав з кармана викрутку та став бігти за ним. Він став тікати від батька, бігаючи кругом свого автомобіля, доки не приїхала його колишня дружина і після чого батько сказав, щоб та відкрила ворота, а він щоб загнав у двір автомобіль та йшов геть. Потім приїхала міліція. Батька він не бив. Також уточнив, що коли батько бігав за ним, то неодноразово падав на асфальтне покриття і що таким чином отримав тілесні ушкодження. Дії батька по зверненню до суду вважає спланованою проти нього акцією, якій передували викрадення батьком його особистого майна з будинку.

Просить не застосовувати відносно нього міру покарання, яку просив застосувати потерпілий.

Потерпілий у судовому засіданні пред'явлене ним обвинувачення підтримав та пояснив, що два роки назад його син ОСОБА_5 розлучився з дружиною та бажав продати будинок, який він (потерпілий ) будував. 12.07.2009 року невістка повідомила йому, що син виносить все з будинку, а тому він в цей день приїхав до будинку з метою замінити замок в будинку, що син таким чином не зміг зайти до нього. Там він побачив автомобіль сина, двері якого були відчинені і на сидінні якого лежали барсетка. пістолет та ніж. Він взяв це в руки, щоб не забрав хто-небудь сторонній. Коли йшов до подвіря будинку, його зустрів син та став кричати та предявляти претензії, що він взяв його речі, виражаючись при цьому нецензурними словами. Потім він вихватив з його рук пістолет та вдарив останнім його в перенісся. На короткий час він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, син знову став бити його пістолетом в лоб, висок та в передпліччя. Коли у двір зайшла невістка, він сказав сину віддати ключі від автомобіля, оскільки, хоч він і зареєстрований на нього, проте він його. Проте син ключів від автомобіля не віддав, а тому він стояв біля останнього, щоб син не втік та чекав міліцію. По приїзду міліції працівники останньої склали протокол на сина, повезли його на освідування, а його повезли в лікарню, де надали першу медичну допомогу. З 13.07. по 30.07.2009 року він перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Рокитнянської ЦРЛ.

Просить застосувати до підсудного міру покарання у вигляді двох років обмеження волі та задовільнити заявлений ним цивільний позов.

Представник потерпілого також підтримав скаргу потерпілого, заявлений ним цивільний позов та просив суд критично віднестися до показі потерпілого з огляду на наявні у справі висновки судово-медичних експертиз, за якими потерпілий не міг отримати виявлені в нього тілесні ушкодження від падіння з висоти власного росту і що останні утворилися саме від дії тупого предмета.

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудним ОСОБА_3, його вина у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, якими є:

* Покази в судовому засіданні підсудного в тім. що 12.07.2009 року він приїхав до свого будинку, щоб забрати сина, а коли вийшов з будину, то біля свого автомобіля побачив свого батька, який шукав щось у бардачку його автомобіля. Коли підійшої ближче, то батько вийшов з автомобіля і в руках тримав його газовий пістолет і барсетку з документами. На прохання повернути речі батько відреагува неадекватно, заявивши, шо все майно його та став виймати пістолет з кобури, маючи намір нажати на курок та ображаючи при цьому його нецензурними словами. Він побачив, що батько втрачає самоконтроль, а тому схватив пістолет за ствол, маючи намір вирвати його з рук батька і в цей час присів та вирвав з рук останнього свою барсетку. Батько в той момент вдарив його своєю головою в його обличчя, а саме в лоб, після чого він побачив на його переніссі кров, а батько став падати на спину, а саме на газон і вони впали разом. При цьому він опинився зверху на батькові. Він вирвав з рук батька пістолет та пішов до свого автомобіля, але батько став бігти за ним. Тікаючи, він бігав кругом автомобіля, а батько за ним і при цьому впав обличчям на асфальт. Потім, коли вже приїхала його колишня дружина, батько зновч бігав за ним та ще раз впав обличчям до низу. В нього бігла кров. Також уточнив, шо при падінні на газон, батько також впав на бетонний бордюр і половина його туловища була на газоні, а половина на бордюрі;

* Покази в судовому засіданні потерпілого в тім, що він приїхав до будинку свого сина та побачив біля нього на вулиці автомобіль сина, двері якого були відчинені. На сидінні він побачив барсетку, пістолет та ніж, які вирішив забрати, щоб не забрав хтось сторонній. Коли він заходив на подвіря, його зустрів син та став кричати що він забрав його речі, виражаючись при цьому нецензурними словами. Потім він вихватив з його рук пістолет та наніс йому рукояткою удар в перенісся і від чого він на деякий час знепритомнів. Коли прийшов до тями, син знову став бити його пістолетом в лоб, висок та в передпліччя. Підтверджує покази підсудного в тім, що він падав на спину, а саме на бордюр, а син на нього зверху;

* Покази в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 в тім. що 12.07.2009 року близько 9- 00 години вона вийшла на роботу в перукарню, яка знаходиться біля будинку ОСОБА_3. При цьому вона сиділа на вулиці за столиком та бачила біля подвіря автомобіль ОСОБА_3, через декілька хвилин приїхав його батько, поставив свій автомобіль попереду автомобіля ОСОБА_3, підійшов до останнього зі сторони водія, відкрив дверку та нагнувся до автомобіля. Коли він випрямився, то в одній його руці була барсетка, а в іншій пістолет, з якими він пішов до подвір»я. В цей час вибіг ОСОБА_3 та став кричати до батька, а потім побіг до машини, а батько за ним. Пробігли вони кругом автомобіля разів два. Коли бігали, ОСОБА_3 намагався вирвати у батька барсетку та пістолет, але не вирвав. Потім батько вдарив ОСОБА_3 головою та впав на клумбу, а ОСОБА_3 зверху на нього, а коли піднявся, то забрав у батька речі та пішов до автомобіля. Батько тим часом піднявся, вийняв щось з кармана та пішов до ОСОБА_3, але по дорозі впав на асфальт. Чула їх крики у дворі, після чого ОСОБА_3 вибіг з двору до машини, а батько за ним і в той час приїхала Тоня, яка прийшла та попросила її викликати міліцію. Також уточнила, що весь інцендент, очевидцем якого вона була, тривав приблизно 15-20 хвилин. Пістолет батько тримав у руках без кобури. Чи наносив ОСОБА_3 батькові удари, вона не бачила. Бачила та чула, як ОСОБА_7 телефонував та говорив, що син його вбиває і що в цей час на його обличчі була кров;

* Покази в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 в тім, що 12.07.2009 року вона приїхала додому та біля двору побачила колишнього свекра, обличчя і одяг якого були в крові. Батько просив у ОСОБА_3 ключі від машини, але той не давав та погрожував пістолетом, який був у його руці. Вона намагалася їх зупинити. Але вони не реагували на це, а тому вона побігла в перукарню до ОСОБА_6, щоб та викликала міліцію. ОСОБА_9 бив батька вона не бачила, але бачила що в нього був пошкоджений ніс, подерта шкіра. Всі події відбуватися близько 10-00 години;

* Покази в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 в тім, що 12.07.2009 року близько 10-00 години в чергову частину надійшов дзвінок від ОСОБА_4 в тім, за місцем проживання його сина, останній наніс йому тілесні ушкодження. Дзвінок було зареєстровано та було направлено на місце групу швидкого реагування. Через деякий час зателефонувала помічник прокурора Сахно Л.В., яка повідомила, що по вул..Тополевій відбувається бійка в сім»ї ОСОБА_4 і на що він повідомив, що таке повідомлення вже зареєстровано і що група вже працює на місці. Інтервал між дзвінками був близько 10 хвилин. В цей же день ОСОБА_4 отримуав направлення для медичного освідування:

* Покази в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 в тім, що 12.07.2009 року в першій половині дня близько 10-11 години вона перебувала в будинку своїх батьків і в цей час на мобільний телефон її матері зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що його б»є син. Потім подзвонила мати на її мобільний та попросила викликати міліцію, оскільки ОСОБА_10 погрожує батьку пістолетом. Вона зателефонувала в міліцію, а коли приїхали батьки додому близько 12-13 години, то розповіли їй, що ОСОБА_3 побив свого батька. На другий день вона бачила ОСОБА_4 біля міліції, обличчя якого було в синцях і який розповів їй, що його побив син ОСОБА_5;

* Покази в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_12. якими остання підтримала свої висновки в тім, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на передній поверхні середньої третини лівого плеча могли утворитися від дії рук людини та предмета, яким могла бути рукоятка пістолета. З огляду на локалізацію цих пошкоджень вони не могли утворитися від падіння ОСОБА_4 з висоти власного росту, і в тому числі на ребристу поверхню спиною. Також виключає спричинення перелому носа потерпілому внаслідок ударе останнього своєю голову в голову підсудного. Це могли мати місце лише в протилежному випадку - якби підсудний вдарив своєю головою в ніс потерпілого. Пошкодження у потерпілого були свіжими, а тому не можливо стверджувати, що вони були отримані раніше;

* ОСОБА_13 із журналу реєстрації заяв про злочини Рокитнянського РВ ГУ МВС України, зі змісту якого вбачається, що повідомлення про злочин до вказаного відділу внутрішніх справ надійшло по телефону 12.07.2009 року о 10-00 годині і що за даним повідомленням злочин було вчинено о 9-40 годині 12.07.2009 року.

Даючи оцінку показам підсудного суд в певній мірі відноситься до них критично і в першу чергу з огляду на його пояснення від 12.07.2009 року, які останній давав органу дізнання відразу після події злочину і які маються у відмовному матеріалі № 790 Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області. Це, насамперед, стосується обставини часу виривання ним пістолета з рук потерпілого, обставини моменту виходу ОСОБА_4 В.1. з автомобіля. Так, в судовому засіданні він показав, що пістолет вирвав з рук потерпілого після нанесення останнім йому удару головою в голову, наслідком чого стала поява крові на носі у потерпілого та падіння потерпілого на бордюр, його падіння на потерпілого, тоді як органу дізнання він пояснив, що після удару потерпілим його головою він рефлекторно відштовхнув його, від чого той, перечепився та впав лицем об бордюр, розбивши при цьому собі голову в області лоба і зовсім нічого не пояснював з приводу крові на носі у потерпілого, свого падіння на потерпілого та неодноразового падіння потерпілого на асфальтне покриття. Суд вважає, шо такий перебіг в описуванні підсудним подій, що передували злочину, та власне за яких було вчинено ним злочин, спричинений намаганням підсудного викласти останні на свою користь та уникнути таким чином відповідальності.

Критично відноситься суд з огляду на встановлені обставини справи і щодо доводів підсудного у судовому засіданні в тім, що звернення до суду потерпілого та події, які мали місце за їх обопільною участю, є провокацією з боку потерпілого, що потерпілий отримав тілесні ушкодження під час падіння на асфальтне покриття, удару своєю головою в його голову, коли він присів, маючи намір вирвати з рук потерпілого барсетку, під час виривання з його рук пістолета. Зокрема, такі його покази повністю спростовуються наявними та дослідженими у судовому засіданні висновками судово-медичних експертиз № 113-Д від 29.09.2009 року, № 126-Д від 16.10.2009 року, № 284-е від 07.12.2009 року, які є тотожними та однозначними за своїм змістом. В судовому засіданні також встановлено, що між сторонами існували на час події злочину певні неприязні стосунки на грунті непорозумінь щодо майна підсудного, на яке претендував потерпілий і що підтвердили у судовому засіданні він сам та потерпілий, а тому неможливо стверджувати що дії потерпілого, спрямовані на відібрання майна у підсудного, є провокацією. На переконання суду такі його дії не є такими, що сплановані з метою схилити підсудного до скоєння злочину, а лише такими, що були спрямовані потерпілим на примусове вирішення цивільно-правового спору і в певній мірі спровокували протиправну поведінку щодо нього з боку підсудного. Суд вважає за необхідне врахувати це при обранні міри покарання підсудному за даним вироком.

Суд також критично відноситься до показів свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, оскільки останні суперечливі в певній мір між собою та з показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, які послідовні, логічні та узгоджуються здебільшого з показами підсудного та потерпілого.

Так, і свідок ОСОБА_6. і свідок ОСОБА_8 показали, що на час події нікого окрім підсудного та потерпілого вони не бачили, а зі сторонніх осіб свідки бачили лише один одного. Викладені свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обставини цілком повторюють викладення таких підсудним у судовому засіданні, тоді як сумнівним є викладення ними обставини падіння ОСОБА_4 в подвір»ї. про що свідок ОСОБА_13 повідомив, що він мабуть упав, бо він пропав та був звук від падіння, тоді як свідок ОСОБА_14 однозначно повідомив суду, що бачив як ОСОБА_4 впав перед воротами і це при тому, що вказані свідки, як вони показали, перебували на той час в одному й тому ж легковому автомобілі, а тому на переконання суду не могли по різному сприймати одну й ту ж обставину, якщо вони дійсно були її очевидцями. Сумнівним та підозрілим на переконання суду є також детальне викладення вказаними свідками обставин справи із зазначенням окремих елементів подій, які, зазвичай, сторонніми особами не запам'ятовуються, а ще більш сумнівним це здасться з огляду на час між подією та судовим засіданням, в якому свідки давали покази - подія відбулася 12.07.2009 року, судове засідання 02.09.20009 року.

Щодо показів свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15, то останні також є суперечливими як між собою, так і з показами підсудного, потерпілого, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, присутність яких на місці події підтвердили як підсудний, так і потерпілий. Викладені ними обставини не узгоджуються ні з показами потерпілого, ні з показами підсудного, а тому у суду виникає сумнів, чи дійсно вказані особи були очевидцями події і суд припускає, що про обставини події свідка ОСОБА_16 повідомив безпосередньо потерпілий, і про що обмовилася у судовому засіданні свідок ОСОБА_11. яку у свою чергу повідомила про подію ОСОБА_16 та попросила викликати міліцію, що остання зробила і що підтверджується показами у судовому засіданні свідка ОСОБА_10.

Та обставина, що кров на обличчі потерпілого появилася саме в період проміжку часу, а саме 12.07.2009 року близько 10-00 години години, коли підсудний та потерпілий були разом та зясовували між собою стосунки, а також висновки судово-медичної експертизи, за якими потерпілий не міг отримати виявлені в нього тілесні ушкодження від падіння з власного росту на бордюр та асфальтне покриття, інші отримані у справі докази, всеціло вказують на те, що тілесні ушкодження потерпілому спричинив саме підсудний. А тому, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що участь підсудного в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме в нанесенні ним 12.07.2009 року близько 10 години ранку легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4, які спричинили короткочасний розлад його здоровя, є доведеною, і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України.

Суд також констатує, що в даній справі є певні сумніви, проте останні не є такими, що спростовують висновку суду, а отримані докази на переконання суду, є достатніми для обгрунтування останнього.

При призначенні покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи особу винного, те, що він раніше не судимий, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, суд вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства у вигляді обмеження волі і у відповідності до ст.ст.75, 76 КК України приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом строку випробування не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов'язки.

Заявлений потерпілим цивільний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

За загальними правилами відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визначеним ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала і остання звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини, а моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Положеннями ст.1195 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка завдала інкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід) втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного-лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Зважаючи, що підсудний відповідно до висновку суду є винним у заподіянні потерпілим навмисно легких тілесних ушкоджень, то відповідно на нього має бути покладено обов'язок по відшкодування потерпілому понесених матеріальних затрат у зв'язку з відновлення свого здоровя та забезпеченням доказів у справі.

Вибираючи спосіб відшкодування цієї шкоди, суд вважає необхідним зобов'язати підсудного відшкодувати потерпілому заподіяну ушкодженням здоров'я шкоду, тобто стягнути з нього грошові кошти в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди від оплати проведеного судово-медичного дослідження в сумі 92-08 грн., в рахунок відшкодування по придбанню палива для власного автомобіля для здійснення поїздок до експерта в сумі 60-02 грн., в рахунок відшкодування витрат по придбанню ліків 754-68 грн. Всього має бути стягнуто таким чином на користь потерпілого в рахунок відшкодування завданих збитків та шкоди від ушкодження здоров'я 906-78 грн..

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із характеру діять підсудного та негативних наслідків останнього, а саме факту перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні у зв'язку з ушкодженням здоровя та його тривалості (з 13.07. по30.07.2009 року), встановлених обставин вчинення злочину, поведінки самого потерпілого на час вчинення злочину, безперечного факту наявності фізичних та моральних страждань у потерпілого внаслідок отриманих ушкоджень здоров'я, принципу розумності та справедливості і приходить до висновку про часткове задоволення цих вимог, а саме про стягнення на користь потерпілого в рахунок завданої йому моральної шкоди 2000-00 грн..

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст ст. 323-324. 327 КПК України суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним по ст. 125 ч.2 КК України та призначити покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнити відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитової строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки періодично заявлятись на реєстрацію у органи кримінально-виконавчої системи та повідомляти останні про зміну місця свого проживання та роботи, не виізджати без дозволу останніх за межі України.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обрану підписку про невиїзд.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди 906-78 грн„ 2000-00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 2906-78 грн..

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Рокитнянський районний суд.

Суддя