Справа № 522/289/18
Провадження № 1-кс/522/168/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2018 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на дії слідчого та бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000898, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просить визнати незаконними дії слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_5 та процесуального керівництва прокуратури Одеської області стосовно вилучення майна ОСОБА_4 , згідно протоколу обшуку від 16 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000898 та зобов`язати слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_5 та процесуальне керівництво прокуратури Одеської області повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучене у нього майно, а саме: автомобіль марки «Ауді», сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , мобільний телефон «Самсунг», карту поляка, технічний паспорт на вищезазначений автомобіль та ключі від автомобілю.

Захисник в судовому засіданні підтримав скаргу та показав, що 06 грудня 2017 року Приморський районний суд м.Одеси постановив ухвалу про проведення обшуку в автомобілі марки «Ауді», сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , з метою відшукання підакцизних товарів, акцизних марок, товарно-транспортних накладних, договорів, реєстраційних, дозвільних, бухгалтерських документів, чорнових записів, засобів зв`язку, електронних носіїв інформації, штампів, печаток, транспортних засобів, які мають відношення до вчинення вказаного кримінального правопорушення, грошових коштів, обладнання для виготовлення та пакетування контрафактної продукції та інших речей та документів, які мають відношення до кримінального провадження.

В описовій частині ухвали суду, вказано, що в провадженні першого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчим органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області перебуває кримінальне провадження № 0000898 внесене до ЄРДР 04.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за фактом зловживання службовим становищем співробітниками правоохоронних органів, які зловживаючи службовим становищем співробітниками правоохоронних органів, які зловживаючи фактом зловживання службовим становищем в інтересах третіх осіб, всупереч інтересам служби вступили у злочинну змову з представниками комерційних структур, чим спричинили тяжкі наслідки інтересам Держави.

16 грудня 2017 року слідчий в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_5 на підставі вищезазначеної ухвали суду провів обшук автомобіля марки «Ауді», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , з якого вилучив мобільний телефон «Самсунг», карту поляка, технічний паспорт на цей автомобіль, після чого потребував від останнього перемістити автомобіль до Роздільнянського ВП ГУПН України в Одеській області з метою подальшої передачі на відповідне зберігання та взяв ключі від автомобілю.

Вважає, що дії слідчого ОСОБА_5 є незаконними, так як він без належних правових вимог вилучив у ОСОБА_4 автомобіль та інші речі, не дивлячись, що в ухвалі суду вказано тільки на проведення обшуку в автомобілі. Будь-яких речей, вказаних в ухвалі суду в автомобілі знайдено не було. Не відомо, з яких правових підстав слідчий вилучив автомобіль та інші речі.

Будучі не згодним з діями слідчого, ОСОБА_4 , 26 грудня 2017 року на підставі ст. 169 КПК України звернувся з відповідною заявою до прокурора Одеської області про повернення вилученого у нього майна. До наступного часу відповіді на свою заяву ОСОБА_4 не отримав.

Не погоджуючись із діями виконаними слідчим та бездіяльністю прокурора з не винесенням постанови, якою він повинен дати правову оцінку діям слідчого, вважає, процесуальне рішення слідчого повинне бути скасоване, його дії визнанні незаконними, а також визнана бездіяльність прокурора та постановлене рішення суду, яким буде зобов`язано слідчого виконати конкретні дії.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Всупереч зазначених вимог, слідчий без яких-небудь правових підстав вилучив майно у ОСОБА_4 , не дивлячись на те, що Приморський районний суд м.Одеси постановив ухвалу про обшук в автомобілі з метою відшукання конкретних предметів, а не вилучення самого автомобілю.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім цього, вважає, що слідчий з прокурором порушили вимоги статей 167-169 КПК України про тимчасове вилучене майно.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав(1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні законного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вжити необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «ОСОБА -9 проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції).

Вважає, що враховуючи заяву ОСОБА_4 від 26 грудня 2017 року є підстави визнати дії слідчого незаконними, щодо вилучення його майна та бездіяльність прокурора стосовно незаконних дій слідчого та зобов`язати слідчого повернути ОСОБА_4 , вилучене у нього майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора які виражаються у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Розглянувши клопотання, вислухавши захисника, приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи до уваги те, що вилучене майно має значення речового доказу у провадженні та є предметом злочину, а також може носить у собі інформацію, яка є важливою для досудового розслідування, воно має бути арештованим.

Керуючись ст.ст. 173-174, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на дії слідчого та бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000898 задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_5 та процесуальне керівництво прокуратури Одеської області повернути на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучене у нього майно, а саме: автомобіль марки «Ауді», сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , мобільний телефон «Самсунг», карту поляка, технічний паспорт на вищезазначений автомобіль та ключі від автомобілю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

19.01.2018