Справа № 314/1484/13-к Провадження № 1-о/314/3/2014
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , розглянувши заяву лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_2 щодо перегляду за нововиявленими обставинами постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2012 року про звільнення за хворобою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом покарання із застосуванням примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом,

ВСТАНОВИВ:
28.11.2012 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла заява лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_2 щодо перегляду за нововиявленими обставинами постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2012 року про звільнення за хворобою ОСОБА_3 .

За змістом заяви постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2012 року ОСОБА_3 звільнений від покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного згідно вироку Апеляційного суду м. Києва від 05 травня 2008 року, у зв`язку з хворобою, та до нього застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Підставою для винесення постанови став висновок спеціальної медичної комісії від 08 грудня 2011 року, згідно якої ОСОБА_3 страждає на деменцію змішаного ґенезу з середньою частотою поліморфними пароксизмами, з тенденцією до негативної динаміки і почастішання, схильністю до дисфоричних реакцій.

З 28 лютого 2012 року ОСОБА_3 перебуває у ДЗ «УПЛСН МОЗ України», проте даними обстеження хворого встановлено, що у нього немає психічних розладів, які формують синдром деменції, а отже, діагноз, який був встановлений 08 грудня 2011 року спеціальною лікарською комісією управління ДПтСУ у Запорізькій області, і який став підставою для звільнення від відбуття покарання, є таким, що викликає сумніви.

У зв`язку з викладеним, посилаючись на п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України, лікар-психіатр просить переглянути за нововиявленими обставинами постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.02.2012.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.01.2013 (головуючий суддя ОСОБА_4 ) заяву лікаря-психіатра ДЗ «УПЛСН МОЗ України» ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.02.2013 вищевказану ухвалу суду першої інстанції від 29.01.2013 скасовано, а справу передано на новий розгляд.

При новому розгляді, ухвалою Вільнянського районного суду від 19.03.2014 заяву лікаря-психіатра ДЗ «УПЛСН МОЗ України» ОСОБА_2 залишено без задоволення, ОСОБА_3 змінено примусовий захід медичного характеру, застосовано такий захід у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24.04.2014 вищевказану ухвалу суду першої інстанції від 19.03.2014 скасовано, а справу передано на новий розгляд.

Обґрунтовуючи скасування та передачу справи на новий розгляд, колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області посилалась на порушення судом першої інстанції вимог ст. 464 КПК України щодо не реагування на невідповідність поданої заяви вимогам ст. 462 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 466 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

За змістом ст. 416 КПК України, після скасування судом апеляційної інстанції ухвали, розгляд справи новим складом суду відбувається з початку, відповідно до правил, передбачених КПК України для кримінального провадження в суді першої інстанції.

Таким чином, враховуючи викладені вимоги КПК України, вказівки суду апеляційної інстанції, суддя вважає, що розгляд заяви лікаря-психіатра ДЗ «УПЛСН МОЗ України» ОСОБА_2 про перегляд постанови за нововиявленим обставинами, яка надійшла з Апеляційного суду Запорізької області на новий розгляд, необхідно розпочинати з виконання вимог ст. 464 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Вирішуючи питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами, перевіривши заяви на відповідність вимогам кримінально-процесуального закону, суд дійшов висновку, що у відкритті кримінального провадження за нововиявленими обставинами за заявою лікаря-психіатра ДЗ «УПЛСН МОЗ України» ОСОБА_2 необхідно відмовити, а вказану заяву повернути заявнику, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Таким чином, особливістю провадження у кримінальних справах за нововиявленими обставинами є те, що воно здійснюється у зв`язку з виявленням таких обставин, які або виникли вже після розгляду кримінального провадження, або існували на момент цього розгляду, однак не були відомі суду.

Частиною 2 ст. 459 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, які визнаються нововиявленими, а саме: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

У своїй заяві лікар-психіатр ДЗ «УПЛСН МОЗ України» ОСОБА_2 посилається на п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України, а саме на наявність інших обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути, висловлюючи при цьому лише сумніви щодо наявності психічних розладів у ОСОБА_3 , чим фактично вказує на неправильність висновків спеціальної лікарської комісії УДПтСУ у Запорізькій області.

Разом з тим, обставини, на які фактично посилається лікар-психіатр ОСОБА_2 , відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Таким чином, зазначені в заяві обставини, в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України не є нововиявленими, а інші заявником не зазначені, також відсутнє будь-яке обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Крім того, суд приходить до висновку, що заяву подано неналежною особою. Так, заяву написана лікарем-психіатром ОСОБА_2 , її підпис завірено печаткою медичного закладу, проте заяву подане не від імені ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України».

Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного та, враховуючи, що заявником не дотримано вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заяву лікаря-психіатра ДЗ «УПЛСН МОЗ України» ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами необхідно повернути заявнику.

У зв`язку з прийняттям судом рішення про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявнику, враховуючи постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська щодо відмови у продовженні перебування ОСОБА_3 в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом, а також висновки амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 30 від 05.12.2013 щодо виявлення на теперішній час у ОСОБА_3 ознак «Деменції епілептично-травматичного ґенезу», що може бути підставою застосування до нього примусових заходів медичного характеру в умовах стаціонару із загальним наглядом або застосування амбулаторних примусових заходів медичного характеру, суд не вбачає підстав для продовження перебування ОСОБА_3 в ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», а тому вважає за необхідне роз`яснити ДЗ «УПЛСН МОЗ України» його право звернутися до суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовуються примусові заходи медичного характеру, з клопотанням про їх зміну або припинення.

Керуючись ст.ст. 429, 459, 462, 464 КПК України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за заявою лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_2 щодо перегляду за нововиявленими обставинами постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2012 року про звільнення за хворобою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом покарання із застосуванням примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, повернувши її заявнику.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

06.05.2014

06.05.2014