Справа № 308/9307/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
Досудовим розслідуванням встановлено, що 1 9 вересня 2017 року біля 12 години 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц 212» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Центральній, в селі Н.Село в напрямку с.Вилок, Виноградівського району, допустила наїзд на дитячу коляску з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку супроводжувала її матір ОСОБА_6 .

Внаслідок вказаної ДТП малолітня дитина ОСОБА_5 померла в реанімаційному відділенні Виноградівської РЛ.

19.09.2017 року у ході проведення огляду місця пригоди у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб автомобіль марки «Мерседес Бенц 212» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 Угорської Республіки, був вилучений та доставлений на спецмайданчик Виноградівського ВП ГУНП в Закарпатській області, на що водій ОСОБА_4 у відповідності до ст. 100 КПК України надано добровільну заяву-дозвіл для утримання вказаного автомобіля, з метою його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації, а також проведення судових експертиз.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки «Мерседес Бенц 212» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є власністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки
АДРЕСА_1 статті 170 КПК визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
19.09.2017 року транспортний засіб автомобіль марки «Мерседес Бенц 212» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 Угорської Республіки, був оглянутий та визнаний речовим доказом, так як є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ у справі.

Враховуючи, що автомобіль марки «Мерседес Бенц 212» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , є доказом злочину, а також те, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), керуючись

Слідчий на розгляд клопотання взагалі не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Проаналізувавши надані суду матеріали та обставини викладені у клопотанні, суд дійшов висновку, що слідчим не доведено суду необхідності накладення арешту на вищевказане майно, зокрема слідчий, як мету арешту зазначає забезпечення кримінального провадження, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, проте слідчим не додано доказів подачі потерпілим цивільного позову про відшкодування вищезазначеної шкоди, та крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, власник автомобіля ОСОБА_4 добровільно надала автомобіль «Мерседец-Бенц 212», реєстраційний знак Угорської республіки НОМЕР_2 , працівникам органу досудового розслідування для проведення всіх необхідних слідчих дій, тобто він не підпадає під категорію тимчасово вилученого майна, як це зазначено слідчим у прохальній частині клопотання, через що відсутні підстави для задоволення клопотання, тому слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 98, 110, 170-175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , про арешт майна - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1