Справа № 152/1518/17
В И Р О К
іменем України
17 жовтня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
інспектора Шаргородського
РВ з питань пробації ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, з середньою спеціальною освітою, не судимого в силу вимог ст.89 КК України,

Обвинувачений ОСОБА_4 18.08.2017 року приблизно о 15 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, прийшовши в гості до ОСОБА_6 , що поживає спільно з ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , зайшов у приміщення літньої кухні, де очікував ОСОБА_6 , так як господарів у літній кухні не було, але кухня була відчинена. Почекавши і виявивши відсутність ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 вирішив іти додому, але, побачивши на дивані в літній кухні мобільний телефон «Нокія», що належить ОСОБА_7 , вирішив його викрасти. Скориставшись відсутністю господарів та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон «Нокія» вартістю 335,20 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн., після чого залишив приміщення літньої кухні ОСОБА_7 , розпорядившись викраденими телефоном із сім-картою на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 360,20 грн.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 26.09.2017 року, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що 18.08.2017 року він із своїми знайомими випив 0,5 літра горілки і приблизно о 15 годині повертався до себе додому. По дорозі він вирішив відвідати свого товариша ОСОБА_6 , що проживає спільно із ОСОБА_7 в будинку останньої в АДРЕСА_2 . Зайшовши на подвір`я, він покликав ОСОБА_6 , але ніхто не вийшов ні з будинку, ні з літньої кухні. Так як ОСОБА_6 проживає в літній кухні, то він підійшов до приміщення літньої кухні, постукав у двері, відкрив двері, які були незамкнені, і ще раз покликав ОСОБА_6 . Ніхто не відзивався, тому він вирішив зайти і подивитися в кімнатах літньої кухні, так як вважав, що ОСОБА_6 може спати в одній із кімнат. Зайшовши у літню кухню і пересвідчившись, що ОСОБА_6 немає, почув дзвінок мобільного телефона і виявив, що на дивані знаходиться мобільний телефон ОСОБА_7 , який він вирішив викрасти, так як хотів послухати музику на телефоні. Викравши мобільний телефон, він виключив у ньому звук і пішов додому, де вийняв із телефона сім-карту, поклав її на шафу, а телефоном вирішив користуватися. Через кілька днів він дізнався, що ОСОБА_7 шукає мобільний телефон і, злякавшись, що остання повідомить у поліцію, вирішив підкинути їй телефон. У нічний час він прийшов у домогосподарство ОСОБА_7 і поклав телефон біля будинку. Потім, дізнавшись про можливі дощі, він вирішив забрати телефон з-під ринви, щоб не намок, після чого пішов і забрав телефон та переставив його на поріг будинку. Задню кришку від телефона він загубив, а сім-карту, яка була в нього вдома, видав працівникам поліції, які прийшли через кілька днів до нього додому і розпитували про крадіжку. Пізніше він у себе вдома знайшов і задню кришку від телефона, яку відніс ОСОБА_7 . Заподіяні злочином збитки він потерпілій ОСОБА_7 відшкодував та повернув викрадений телефон і сім-карту, тому просить його суворо не карати, так як усвідомив свою протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину.
Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.1 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 26.09.2017 року.
Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовий розгляд не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила судовий розгляд проводити у її відсутності, при призначенні покарання покладається на вирішення суду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, так як збитки, заподіяні злочином, їй відшкодовані (а.с.23).
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.1 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 26.09.2017 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_7 , викладену в заяві до суду, обвинуваченого ОСОБА_4 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 26.09.2017 року, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме: 18.08.2017 року приблизно о 15 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, прийшовши в гості до ОСОБА_6 , що проживає спільно з ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_4 зайшов у приміщення літньої кухні, де очікував ОСОБА_6 , так як господарів у літній кухні не було, але кухня була відчинена. Почекавши і виявивши відсутність ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 вирішив іти додому, але, побачивши на дивані в літній кухні мобільний телефон «Нокія», що належить ОСОБА_7 , вирішив його викрасти. Скориставшись відсутністю господарів та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон «Нокія» вартістю 335,20 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн., після чого залишив приміщення літньої кухні ОСОБА_7 , розпорядившись викраденими телефоном із сім-картою на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 360,20 грн.
Отже, обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_4 злочин, що передбачений ч.1 ст.185 КК України, є злочином середньої тяжкості.
ОСОБА_4 щиро покаявся у скоєному, відшкодував потерпілій заподіяні злочином збитки. Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті від 26.09.2017 року, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с.34, 33). Ці обставини суд також враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Шаргородського районного відділу з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 13.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності притягувався за ч.3 ст.185 КК України, але має погашену судимість, вчинив умисний злочин середньої тяжкості, проте щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину; обвинувачений не має власного житла, тимчасово не працює, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ не перебуває. Також, обвинувачений не заперечує злочинності своїх дій, розуміє, що вчинив злочин, але висловлює бажання до змін способу свого життя, заперечує можливість вчинення злочинів у подальшому. Ризик повторного вчинення злочину оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку укладача досудової доповіді інспектора Шаргородського районного відділу з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_5 , виправлення обвинуваченого можливе без обмеження чи позбавлення його волі (а.с.24-27).
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи ОСОБА_4 , соціально-психологічної характеристики останнього представником органу пробації, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, відшкодував заподіяні злочином збитки, з врахуванням думки потерпілої ОСОБА_7 , яка в заяві до суду зазначила, що збитки, заподіяні злочином, їй відшкодовано, а при призначенні покарання покладається на вирішення суду, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення останньому покарання у виді штрафу.
Відповідно до ч.1 ст.53 КК України, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нового злочину.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Цивільний позов у означеній кримінальній справі не заявлявся.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Мобільний телефон «Нокія 1190» та сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар», що визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів кримінального провадження (а.с.37) і передані потерпілій ОСОБА_7 на зберігання до вирішення кримінальної справи (а.с.38) слід, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, повернути законному володільцю ОСОБА_7 .
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.
Зокрема, експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України проведено: 22.09.2017 року товарознавчу експертизу і надано висновок за №5245-5246/17-21, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Нокія» становить 335,20 грн., а сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» 25 грн. (а.с.39-41), вартість експертизи становить 198 грн. (а.с.42).Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 198 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.185 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за якою засудити його до покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян однієї тисячі ста дев`яносто гривень.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувати.
Речові докази: мобільний телефон «Нокія 1190» та сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» повернути володільцю ОСОБА_7 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави на відшкодування судових витрат за проведення експертизи залученим стороною обвинувачення експертом спеціалізованої державної установи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України: 198 (сто дев`яносто вісім) гривень за проведення товарознавчої експертизи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1