Справа № 368/1384/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1346/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 07.12.2017

УХВАЛА
Іменем України
07 грудня 2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференції з ДУ «Кагарлицька ВК (№115)» Міністерства юстиції України апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полонне, Хмельницької області, громадянина України, неодруженого, такого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, засудженого 14 грудня 2015 року Полонським районним судом Хмельницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, відбуваючого покарання в ДУ«Кагарлицька ВК (№115)», -

про заміну не відбутої частини основного покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що поведінка засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання свідчить лише про його правослухняність безпосередньо перед настанням пільги. Відповідно, отримання засудженим двох стягнень, одне з яких не зняте та не погашене в установленому законом порядку, при наявності лише одного заохочення, за весь час відбування покарання слід розцінювати як бажання засудженого до настання лише формально-юридичних підстав для застосування до нього положень ст.82 КК України, без наявності оціночних підстав, які також мають вагоме значення при вирішенні питання щодо застосування до засуджених ст.82 КК України.

Таким чином, засуджений ОСОБА_7 на даний час остаточно не став на шлях виправлення, відтак до нього не може бути застосована заміна призначеного покарання на більш м`яке: у виді громадських робіт.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником засудженого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25.10.2017 року скасувати, постановити нову, якою засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 14.12.2015 року, замінити більш м`яким покаранням, яке не пов`язане з обмеженням волі, зокрема виправними роботами з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави.

Свої вимоги мотивує тим, що повний текст ухвали засуджений ОСОБА_7 отримав лише 28.10.2017 року, тому строк оскарження було пропущено із поважних причин.

На думку апелянта, засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та згідно ст.82 КК України заслуговує на заміну покарання більш м`яким покаранням. Вказане підтверджується характеристикою засудженого, витягом з протоколу №3 загальних зборів трудового колективу ТОВ «ПКПФ-Україна», згідно якого, у разі звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_7 буде працевлаштований сушильником папероробної машини на підприємстві; гарантійним листом ТОВ «ПКПФ-Україна»; відповіддю ТОВ «ПКПФ-Україна» на запит установи виконання покарань, про підтвердження можливості працевлаштування ОСОБА_7 на посаду сушильника папероробної машини із заробітною платою в розмірі з 200,00 грн.; довідкою про наявність постійного місця проживання, у разі звільнення його з місць позбавлення волі.

Крім того, згідно довідки ДУ«Кагарлицька ВК (№115)» від 23.10.2017 року виконавчі документи відносно засудженого до бухгалтерії установи не надходили. Враховуючи те, що засудженому не відомо куди необхідно перерахувати кошти, які він отримує за виконання роботи в установі виконання покарань, відшкодування завданої злочином шкоди не здійснюється не з вини ОСОБА_7 .

Також слід зазначити, що наявне у ОСОБА_7 дисциплінарне стягнення 18.05.2017 року в силу вимог п.14 ст.134 КВК України, спливає 18.11.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Захисник ОСОБА_8 до суду не з`явився, подав клопотання про розгляд провадження без його участі, апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ст.82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті; наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.

Так, із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Полонським районним судом Хмельницької області від 14 грудня 2015 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Початок строку покарання: 23 травня 2016 року.

Кінець строку покарання: 23 травня 2020 року.

1/3 строку покарання: 23 вересня 2017 року.

До ДУ «Кагарлицька ВК (115)» ОСОБА_7 прибув із Хмельницького СІЗО, де утримувався з 23.05.2016 року. За час перебування в даній установі зарекомендував себе посередньо, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

По прибуттю в ДУ «Кагарлицька ВК (115)» 06 липня 2016 року працевлаштований різноробочим на виробництві установи.

Згідно характеристики від 23.10.2017 року за період перебування в колонії засуджений ОСОБА_7 два рази допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що був розглянутий на дисциплінарній комісії та притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Намагається підтримувати рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення і персоналом. Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайній зовнішній вигляд. Працевлаштований різноробочим па контрагентському об`єкті. Не завжди виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. Намагається виконувати роботи по благоустрою установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Із рідними та близькими підтримує зв`язки шляхом телефонних розмов, побачень. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Вину у скоєному злочині визнав.

Засуджений ОСОБА_7 має одне заохочення від керівництва установи, але поряд з цим має одне не зняте та не погашене стягнення.

29.09.2017 року розглядалося питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст.82 КК України. Комісією установи було відмовлено в застосуванні даної пільги в зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення.

Згідно висновків установи виконання покарань засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання проявляє себе по різному, поведінка не стабільна, має не зняте та не погашене стягнення, не став на шлях виправлення, тому не заслуговує на застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким згідно ст.82 КК України.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Разом з тим, висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

Враховуючи дану норму закону та виходячи із загального строку покарання призначеного вироком суду, на час розгляду провадження судом першої інстанції, ОСОБА_7 відбув 1/3 строку призначеного покарання, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, має одне заохочення за добросовісне ставлення до праці, два стягнення, останнє з яких не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, намагається підтримувати рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу, намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення і персоналом, не завжди має охайний зовнішній вигляд, працевлаштований, не завжди виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань.

Однак, враховуючи особу засудженого, тяжкість вчиненого останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, наслідки злочину, суперечливу характеристику із місця відбування покарання, наявність не знятого і не погашеного у встановленому законом порядку стягнення, колегія суддів приходить до переконання, що за час перебування в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» з 23.05.2016 року своєю поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_7 не довів своє виправлення та перевиховання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини основного покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України без змін.

Головуючий:
Судді: