Справа № 396/566/17
Провадження № 1-кп/396/105/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого: ОСОБА_1
за участі прокурора ОСОБА_2 ,
секретаря ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, народився в с.Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, проживає в АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, освіта загальна середня, учень ПТУ № 40 м.Новоукраїнка, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше судимий: вироком Новоукраїнського районного суду від 09.12.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 104, 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком на 1 рік, вироком Новоукраїнського районного суду від 03.05.2017 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, згідно ст.71 КК України остаточне покарання призначено у вигляді позбавлення волі строком на 3 троки 6 місяців, вироком Новоукраїнського районного суду від 15.08.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, згідно ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання призначено у вигляді 5-ти років позбавлення волі, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,
у соєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3ст. 185 ,ч.2 ст. 186 КК України,
Суд встановив, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 22.03.2017 року в с.Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України, а також 18.04.2017 року в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднаного з проникненням у приміщення, злочин передбачений ч.3 ст. 185 КК України,
Кримінальні правопорушення було вчинено за наступних обставин:
2 березня 2017 близько 10:00 години, більш точного часу ні слідством, ні судом не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , який раніше судимий за крадіжки, маючи умисел на викрадення велосипеду, діючи повторно, з корисливого мотиву, з метою обернути чуже майно на свою користь, зайшов на неогороджене подвір`я домоволодіння,розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та яке належало ОСОБА_8 .
Перебуваючи на території вказаного подвір`я, обвинувачений ОСОБА_4 побачивши, що на відстані близько 5 метрів від нього перебуває гр. ОСОБА_9 , якій його дії стали явними, та яка вимагала припинити їх, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном та в подальшому відкрито заволодів дорожнім велосипедом з відкритою рамою ТМ «Україна» (ХВЗ), який належав потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 173 від 27.03.2017 вартість дорожнього велосипеду з відкритою рамою ТМ «Україна» (ХВЗ) складає 311,07 грн.
З місця вчинення кримінального правопорушення неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 311,07 грн.
Таким чином, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України.
Продовжуючи свої злочинні дії 18 квітня 2017р. у після обідній час, точного часу ні слідством, ні судом не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, з корисливого мотиву, повторно, разом із неповнолітнім ОСОБА_11 , який на час вчинення протиправного діяння не досяг віку кримінальної відповідальності, відносно якого застосовано судом заходи виховного характеру, прибув до будівлі автостанції «Новоукраїнка», яка розташована за адресою: вул. М. Воронного, 191, м. Новоукраїнка, Кіровоградської області та перебуває у власності ТОВ «К-Автотранс».
З метою викрадення чужого майна неповнолітній ОСОБА_4 разом із ОСОБА_11 , який на час вчинення протиправного діяння не досяг віку кримінальної відповідальності, відносно якого застосовано судом заходи виховного характеру, переконавшись у таємності своїх дій, пошкодили віконне скло в будівлі автостанції, та проникли через віконний отвір до середини будівлі, де в подальшому безперешкодно зайшли до приміщення диспетчерської.
Перебуваючи у приміщенні диспетчерської, неповнолітній ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_11 , який на час вчинення протиправного діяння не досяг віку кримінальної відповідальності, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, виявили у сейфі мобільний телефон торгової марки «Nokia» моделі RM1133 та модем торгової марки «Huawei» моделі ЕС 122 та викрали їх.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 239 від 21.04.2017 року вартість мобільного телефону торгової марки «Nokia» моделі RM1133 складає 230,00 гри., вартість модему торгової марки «Huawei» моделі ЕС 122 складає 487,24 грн.
З місця вчинення кримінального правопорушення неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_11 який на час вчинення протиправного діяння не досяг віку кримінальної відповідальності зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «К-Автотранс» майнову шкоду на загальну суму 717,24 грн.
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України
В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, не визав обвинувачення за ч.2 ст. 186 КК України, також не визнає суму цивільного позову ТОВ «К-Автотранс», пояснивши обставини вчинення правопорушення, що дійсно 22 березня 2017 року він прийшов до території домоволодіння по АДРЕСА_2 та зайшовши зі сторони сараю взяв велосипед "Україна" жовтого кольору, але як пояснив, він хотів його не викрасти, а поїхати до магазину та зворотньому шляху повернути на місце, але коли він повертався назад біля будинку вже перебував дільничий та господарі будинку і він вирішив до них не під"їжати.
Також пояснив, що дійсно в квітні 2017 року він разом з ОСОБА_12 прийшли до будівлі автостанції "Новоукраїнка" де розбили два вікна, проникли в середину приміщення та викрали мобільний телефон і модем.
У скоєному щиро розкаюється, такого більше не повториться, просить сурово не карати, честно зізнався у вчиненому, допомагав слідству.
Потерпіла ОСОБА_10 , проживає в с.Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, пенсіонерка, суду пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_3 , 22 березня 2017 року перебуваючи вдома почула як її невістка кричить, що хтось викрав велосипед, який вона подарила своєму брату. Коли вона прийшла до будинку брата то брат ОСОБА_8 знаходився у будинку, а невістка ОСОБА_9 на подвір`ї прала речі та остання розповіла, що хтось зайшов на подвір`я та викрав велосипед. Після чого вона поїхала в інтернат розповіла про викрадення велосипеда, описала особу викрадача, на що їй одразу повідомили, що це ОСОБА_4 пізніше невістка забрала велосипед. Додавши, що велосипед «Україна», жовтого кольору, в якого зварена рама.
Представник потерпілого ТОВ «К-автотранс» ОСОБА_13 , суду пояснила, що автостанція "Новоукраїнка", яка знаходиться за адресою вул.М.Воронного, 191, в м.Новоукраїнка Кіровоградської області, працює в спрощеному режимі до 17-18 години вечора. 19 квітня 2017 року стало відомо, що в приміщенні будівлі автостанції «Новоукраїнка» розбили 3 віконні отвори зали очікування, зі сторони вулиці. Двері не вибивали та не відчиняли, до приміщення проникли через вікно, звідки викрали мобільний телефон, та модем.
Збитки не відшкодовано, підтримує заявлений цивільний позов в повному обсязі в розмірі 1914.86 грн., так як підприємстово, яке знаходиться в м. Кропивницькому направляло робітників у відрядження службовим автомобілем в м. Новоукраїнка для відновлення вікон приміщення автостанції.
Представник служби у справах дітей Новоукраїнської РДА ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_4 проживає у родині з батьками та крім нього в родині є ще двоє неповнолітиніх дітей. Мати ОСОБА_4 намагається займатися його вихованням, він завжди опрятно одягнений, але належного впливу виховного характеру мати на нього не має, тому в характеристиці на матір зазначено, що вона безвідповідально ставиться до виховання дітей.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні посвідчила, що прала в коридорі будинку біля вхідних дверей та побачила ОСОБА_14 , який був одягнений в олімпійку з капюшоном уже в дворі навпроти лазні, де біля столика стояв велосипед, який зайшов через центральний вхід, схватив велосипед та став тікати через хвіртку біля лазні, вона стала кричати, вдогонку вибігла з двору кричала, її крик було чути і на сусідню вулицю, але останній не повернувся, не реагував сів на велосипед та втік, поїхавши накатом з горки. З родиною обвинуваченого раніше коли був живий її чоловік товаришували, але зараз з ними майже не спілкується.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, крім його показів та часткового визнання вини, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів:
- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону від 22.03.2017 року та заявою потерпілого ОСОБА_8 від 22.03.2017 року відповідно якої з його домоволодіння здійснено крадіжку велосипеда ХВЗ «Україна», жовтого кольору (т.1 а.п. 132);
заявою ОСОБА_10 від 30.03.2017 року про залучення в якості потерпілої (т.1 а.п. 156 );
- протоколом огляду місця події від 22.03.2017 року з фототаблицями , відповідно до якого місцем огляду є територія домоволодіння в АДРЕСА_2 , згідно яким встановлено, що територія домоволодіння не огороджена, вхід вільний з усіх сторін, з лівої сторони знаходиться житловий будинок, біля підсобних приміщень стоїть стіл на якому схилено велосипед ХВЗ «Україна», зі слів ОСОБА_8 так стояв велосипед коли його відкрито викрав ОСОБА_4 (т.1 а.п. 133-136);
- протокол огляду предметів від 23.03.2017 року, відповідно якого предметом огляду являється велосипед ХВЗ «Україна» жовтого кольору (т.1 а.п. 137-138);
- протокол проведення слідчого експерименту від 28.03.2017 року з фотознімками, відповідно якого ОСОБА_4 в присутності адвоката та понятих добровільно вказує та розповідає обставини вчинення крадіжки по АДРЕСА_2 (т.1 а.п. 140-146);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 173 від 27.03.2017р., відповідно до якого встановлено вартість дорожнього велосипеду з відкритою рамою ТМ «Україна» і ХВЗ складає 311,07 грн. (т.1 а.п. 147-151);
-заявою ОСОБА_8 від 22.03.2017 року, що він отримав від працівників поліції на зберігання велосипед жовтого кольору (т.1 а.п. 152);
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, крім його показів та щирого каяття, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів, а саме:
- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону від 19.04.2017 року (т.1 а.п. 186);
- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.04.2017 року (т.1 а.п. 187);
- протокол огляду місця події від 19.04.2017 року відповідно якого місцем огляду є територія автостанції АДРЕСА_4 , встановлено, що територія не огороджена, вхід до адміністрації будівлі здійснюється через дерев`яні двері, в приміщенні виявлено розбите скло у вікні розміром 1,2х0,7 м. також прямо від входу знаходяться ще одні двері над якими пошкоджено скло, приміщенні стоїть стіл на якому знаходиться роутер, зі слів ОСОБА_15 на столі був мобільний телефон, та модем, зліва від столу наявна металева шафа, пошкоджень не має, в шафі знаходиться коробка від мобільного телефону, в приміщенні даних речей не виявлено (т.1 а.п. 201-205);
- протокол огляду місця події від 21.04.2017 року, місцем огляду є службовий кабінет №37 Новоукраїнського ВП ГУНП, за адресою, вул.Вані Демченка, 7 в м.Новоукраїнска, відповідно якого ОСОБА_16 добровільно видає мобільний телефон Nokia RM-1133 CODE059W9Z1 Imei1: НОМЕР_1 ; Imei2: НОМЕР_2 та зарядний пристрій до нього. З її слів даний телефон вона придбала у свого сина ОСОБА_11 та ОСОБА_4 (т.1 а.п. 206-209);
- протокол огляду предмету від 21.04.2017 року, предметом огляду є мобільний телефон Nokia RM-1133? CODE059W9Z1 Imei1: НОМЕР_1 ; Imei2: НОМЕР_2 та зарядний пристрій чорного кольору Microsoft Mobile, model:AC-18E, пошкоджень не виявлено (т.1 а.п. 210-212);
- протокол огляду місця події від 26.04.2017 року із фотознімками, відповідно якого оглядом місця події є ділянка вул.Пушкіна біля будинку №62 в м.Новоукраїнка, де ОСОБА_16 добровільно видає працівникам поліції модем «Інтертелеком» «Huawei EC122, s/n НОМЕР_3 , чорного кольору, з її слів даний модем вона придбала у свого сина ОСОБА_11 ( т.1 а.п. 214-217);
- протокол огляду предметів від 26.04.2017 року із фотознімками, відповідно якого предметом огляду є модем «Інтертелеком» «Huawei EC122, s/n НОМЕР_3 , чорного кольору (т.1 а.п. 218-220 );
- розписка представника ТОВ «К-Автотранс» ОСОБА_15 про отримання на зберігання мобільний телефон Nokia RM-1133? CODE059W9Z1 Imei1: НОМЕР_1 ; Imei2: НОМЕР_2 , зарядний пристрій чорного кольору та модем «Інтертелеком» «Huawei EC122, s/n НОМЕР_3 , чорного кольору (т.1 а.п. 222);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.04.2017 року, відповідно якого ОСОБА_17 із чотирьох представлених для впізнання фотознімків, впізнала особу на фотознімку №1 - ОСОБА_4 (т.1 а.п. 223-224)
- висновок експерта №239 від 21.04.2017 року, згідгно якого вартість мобільного телефону торгової марки «Nokia» моделі RM1133 складає 230,00 грн., вартість модему торгової марки «Huawei» моделі ЕС 122 складає 487,24 грн. (т.1 а.п. 225-231), які також, на думку суду свідчать про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, яке йому інкримінують, та, оскільки є належними та допустимими, згідно вимог ст. ст. 85, 86 КПК України, використовуються судом при прийнятті процесуального рішення.
Вина неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується також показами потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_9 , яка перебувала в дружніх відносинах з родинною обвинуваченого та підстав оговорювати останнього немає, а також дослідженими письмовими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Пленум Верховного Суду України у п. 3 Постанови №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 року (далі - Постанова) роз`яснив, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).
У абз. 2 п. 4 Постанови зазначено також, що дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.
Сукупність встановлених в судовому засіданні конкретних фактичних обставин вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_4 зайшов на неогородженне подвір`я, доступ до якого був безперешкодним, знаючи, що біля сараю стоїть велосипед, тобто вже маючи намір вчинити таємне викрадення майна. При цьому суб`єктивне ставлення обвинуваченого до своїх дій полягає в тому, що він вважав, що вчиняє саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а його дії по викраденню велосипеда були виявленнні свідком ОСОБА_9 , яка його побачила, та почала кричати, тобто ставила вимогу останньому припинити неправомірні дії та який мав можливість покинути велосипед, але не відмовмився від вчиненого.
Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, з врахуванням вище зазначеного, суд дослідив та перевірив представлені по справі докази у зазначеному вище порядку, надав їм належну оцінку в їх сукупності та приходить до висновку, про винність обвинуваченого: ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, так як обвинувачений, своїми умисними протиправними діями по епізоду 22.03.2017 р., відносно ОСОБА_10 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України; також обвинувачений ОСОБА_4 , по епізоду 18.04.201'7 рокусвоїми умисними протиправними діями, відносно ТОВ «К-Автотранс» вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у приміщення, вчинений повторно тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових правопорушень, суд, відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, п.1,10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання", враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушеннь, обставини їх вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та виховання, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно тяжкі кримінальне правопорушення.
·Обставини, що пом`якшують покарання, суд визнає активне сприяння у розкритті правопорушення, вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття за ч.3ст.185 КК України.
· Обставин, які обтяжують покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - судом не встановлено.
Суд враховує вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази провадження, наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, характеризуючі дані та розмір заподіяної шкоди, яку потерпілій ОСОБА_18 відшкодовано, шляхом повернення велосипеда та не відшкодовано ТОВ "К-Автотранс", суд дійшов висновку та вважає, що до неповнолітнього обвинуваченого, враховуючи його неповнолітній вік, за доцільне призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах мінімальної санкції статтей.
При визначенні покарання, неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 суд, приймаючи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який неоднорахово судимий, за місцем проживання та навчання характеризується негативно, схильний до вчинення правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 , раніше судимий за ч.3 ст. 185 КК України, вироком Новоукраїнського районного суду від 09.12.2016 року до 3- років позбавлення волі, в силу ст. ст. 104, 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, скоєно злочин в період іспитового строку, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, за місцем проживання та навчання характеризується негативно, займається крадіжками, повагою серед жителів села не користується.
Згідно звіту про неповнолітнього обвинуваченого, служби у справах дітей Новоукраїнської РДА, ОСОБА_4 навчався в Рівнянській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів, продовжив навчання в Новоукраїнському ПТУ №40, має навчальні досягнення низького рівня, не цікавиться навчанням, часто пропускає заняття без поважних причин, з березня 2017 року навчальний заклад не відвідує по невідомим причинам, потайний схильний до вчинення злочинів. Неспокійний, неврівноважений, не вміє контролювати свою поведінку. В навчальному закладі відноситься до категорії дітей "грпи ризику" та перебуває на внутрішньоучилищному обліку. Схильний до бродяжництва та протиправної поведінки. Проживає в родині з обома батьками, стосунки в сім"ї доброзичливі, створено задовільні умови для належного виховання дитини, батьки впливу на сина не мають, не перебуває на обліку у службі у справах дітей Новоукраїнської РДА та Новоукраїнському РЦ СССДМ що підтверджено дослідженими актами обстеження та звітом служби у справах дітей про умови проживання та виховання неповнолітнього (т. 2 а.п. 5-6).
Згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, наданої начальником Новоукраїнського РВ з питань пробації, обвинувачений ОСОБА_4 навчається в ДНЗ "ПТУ №40 м.Новоукраїнка" з 01.09.2016 року за профеією маляр-штукатур. Має навчальні досягнення низького рівня, не має зацікавленості до навчання. Потербує постійного контролю. Часто пропускає заняття без поважних причин. Має шкідливу звичку - тютюнопаління. Характер - неспокійний, неврівноважений, не вміє контролювати свою поведінку. Пасивний. Схильний до бродяжничиства та протиправної поведінки. Має напружені стосунки з оточуючими. Імпульсивний, не здатний контролювати свою поведінку та емоції. відноситься до категорії дітей з "групи ризику".
Згідно висновку Новоукраїнського РВ з питань пробації, ймовірні вчинення повторних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_4 , вважають, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (т.2 а.п. 1-4).
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 154 від 24.03.2017 року та №218 від 28.04.2017 року обвинувачений ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає розумовою відсталістю, проте ступінь розумової відсталості у ОСОБА_4 така що не позбавила його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. У відношенні інкримінуємого діяння слід вважати осудним, підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.п. 157-158).
Згідно довідки Новоукраїнської ЦРЛ №167 від 05.05.2017 року на «Д» обліку у лікаря нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, згідно довідки Новоукраїнської ЦРЛ від № 186 від 04.05.2017 року не перебуває на "Д" обліку у лікаря психіатра.
Також суд, враховує позицію ч.4 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання", якими встановлено що ч.2 ст. 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
При визначенні виду та розміру покарання суд враховує практику ЄСПЛ з цього питання, зокрема у справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази провадження, наявність обставин, які пом`якшують покарання, характеризуючі дані та розмір заподіяної шкоди, враховуючи стан здоров`я неповнолітнього, який має легку розумову відсталість, згідно медичної довідки, суд дійшов висновку та вважає, що неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 за доцільне застосувати та призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах мінімальної межі санкції статті, так як на шлях виправлення не став, а навпаки став на шлях злочинної діяльності.
Більш м`яке покарання не сприятиме перевихованню особи, яка вчинила злочин в період іспитового строку та якого, суд вважає за необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно злочин в період іспитового строку, згідно вироку Новоукраїнського районного суду від 09.12.2016 року, тому як слідує з положеннь ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Судом встановлено, що вироком Новоукраїнського районного суду 03.05.2017року вже в порядку ч.1 ст. 71 КК України враховано та частково приєднано невідбуту міру покарання за вироком від 09.12.2016 року та вироком Новоукраїнського районного суду від 15.08.2017 року за ч.3 ст. 185 КК України на підставі ч.4ст. 70 КК України також частково приєднано покарання за попереднім вироком від 03.05.2017 року. Вирок суду від 15.08.2017 року набув законної сили.
Тому до призначеного судом покарання,згідно ст.ст. ч.1,4 7 КК України, яке вчинено до постановлення вироку суду 15.08.2017 року необхідно частково приєднати невідбуте покарання за вироком суду від 15.08.2017 року
Враховуючи особу обвинуваченого, який є неповнолітньою особою та неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, суд вважає, що виправлення та перевиховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та відносно обвинуваченого необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, якого суд вважає необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75, 104 КК України до обвинуваченого з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкості вчиненого злочину та висновків суду, суд не вбачає, так як прийшов до твердого переконання, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за доцільне, до набрання вироком законної сили, у зв`язку з тим, що прийшов до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі, обрати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою та який відбуває покарання згідно вироку суду від 15.08.2017 року.
Представником потерпілого ТОВ «К-автотранс» по справі заявлено цивільний позов на суму 1914,86 гривень.
Вирішуючи заявлений представником потерпілого цивільний позов суд виходить із наступного.
Згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини з приводу цивільного позову цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Положення цивільного судочинства передбачають обов`язок потерпілого надати суду належні та допустимі докази на підтвердження розміру заподіяних матеріальних збитків, у відповідності до ст.60 ЦПК України.
Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала внаслідок вчинення кримінального правопорушення у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Цивільний позов, суд вважає підлягає задоволенню частково, на суму 1510,14 грн., так як розмір збитків підтверджено письмовими доказами по справі, а саме висновком судово-товарознавчої експертизи №239 згідно якого вартість мобільного телефону торгової марки «Nokia» моделі RM1133 складає 230,00 грн., вартість модему торгової марки «Huawei» моделі ЕС 122 складає 487,24 грн., всього 717.24 грн. а також на відновлення пошкоджених вікон через які відбулося проникнення в приміщення автостанції, що підтверджено накладною від 19.04.2017 року на суму 692.90 грн., які суд приймає, як належний доказ, на підтвердження який під сумнів учасниками провадження не ставився, а роботи по відновленню вікон здійснено та заміна замка 100 грн., що становить 717.24+692.90 +100=1510.14 грн., іншій частині цивільного позову 1914.86-1510.14=404.72 грн. необхідно відмовити так як роботи проведені безпосередньо постійними працівниками підприємства та які отримують заробітну плату, а також не надано доказів необхідності різки та заміни битого скла, так як суд врахував витрати на скло згідно накладної від 19.04.2017року, ремонту коробки, оскільки судом не встановлено а стороною обвинувачення не ставилися пошкодження зазначених предметів. (т.1 а.п. 225-231, 82).
Встановлений розмір збитків підлягає стягненню відповідно до ч.2,3 ст. 1179 ЦК України, із законного представника неповнолітнього обвинуваченого - матері ОСОБА_6 , так як у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 відсутнє майно для відшкодування шкоди. Обов`язок матері відшкодувати шкоду припиняється після досягнення останнім повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , або коли ОСОБА_4 стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
В частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_16 матері малолітнього ОСОБА_11 необхідно відмовити, так як ОСОБА_11 не є обвинуваченим в даному кримінальному провадженні, відносно якого застосовано примусові заходи виховного характеру, але не позбавляє від відшкодування збитків, але не в даному провадженні. Також ОСОБА_16 не є законним представником відповідача в даному цивільному позові.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Речові докази: велосипед «Україна» жовтого кольору, який знаходиться під розпискою в потерпілої ОСОБА_10 необхідно повернути потерпілій ОСОБА_10 ; мобільний телефон торгової марки «Nokia» моделі RM1133 та модем торгової марки «Huawei» моделі ЕС 122, які знаходяться під розпискою в представника потерпілого ОСОБА_15 , повернути ТОВ «К-Автотранс».
Відповідно ст. 124 КПК України, суд стягує з неповнолітнього ОСОБА_4 , який має самостійний дохід, у виді стипендії, в дохід держави документально підтверджені процесуальні витрати у зв`язку з проведенням судової експертизи по вказаному кримінальному провадженню, в розмірі 60,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання:
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.08.2017 року, остаточне призначити покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років 6-ти місяців позбавлення волі.
Обрати, відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.
Зарахувати у строк відбуття покарання, строк відбуття покарання, згідно вироку суду від 15.08.2017 року. Строк тримання рахувати з 15 серпня 2017 року.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ТОВ «К-автотранс» 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки, розмір матеріальної шкоди.
Обов`язок ОСОБА_6 відшкодувати шкоду припиняється після досягнення повноліття сином ОСОБА_4 - 25.02.2018 року, або коли ОСОБА_4 стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_19 (р/р НОМЕР_4 , банк одержувач Вільшанське відділення ПАТ КБ «Приват банк», МФО323583) понесені витрати на залучення експертів в розмірі 60 (шістдесят) гривень. 00 копійок.
Речові докази: велосипед «Україна» жовтого кольору, який знаходиться під розпискою в потерпілої ОСОБА_10 повернути потерпілій ОСОБА_10 ; мобільний телефон торгової марки «Nokia» моделі RM1133 та модем торгової марки «Huawei» моделі ЕС 122, які знаходяться під зберігальною розпискою в представника потерпілого ОСОБА_15 , повернути ТОВ «К-Автотранс».
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який знаходяться під вартою - у той же термін з моменту врученняйому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий: ОСОБА_1