АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1733/17 Справа № 183/6509/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000754 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.185 КК Українидо покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року, остаточно призначено ОСОБА_6

покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Зараховано на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження у строк відбування покарання за вироком суду, з 31 березня 2016 року по 14 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання судових витрат та речових доказів кримінального провадження.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

16 лютого 2015 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_6 знаходився в приміщенні гуртожитку № НОМЕР_1 Новомосковського аграрного коледжу, розташованого по вул. Радянській № 236 м. Новомосковська Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з однієї з кімнат вищевказаного гуртожитку.
Реалізуючи свій злочинний умисел 16 лютого 2015 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом пошкодження замку проник до кімнати № НОМЕР_2 , яка розташована на четвертому поверсі вищевказаного гуртожитку, звідки таємно викрав майно яке належить ОСОБА_9 , а саме: ноутбук марки «Asus K50» вартістю 1499, 70 грн., ноутбук марки «Asus F3K» вартістю 1120 грн.
З викраденим майном ОСОБА_6 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 2619, 70 грн.
10 березня 2015 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_6 знаходився в приміщенні гуртожитку № НОМЕР_3 Новомосковського аграрного коледжу, розташованого по вул. Радянській № 236 м. Новомосковська Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з однієї з кімнат вищевказаного гуртожитку.
Реалізуючи свій злочинний умисел 10 березня 2015 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, через незачинені двері проник до кімнати № НОМЕР_4 , яка розташована на четвертому поверсі вищевказаного гуртожитку, звідки таємно викрав майно яке належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме: шуруповерт марки «MAKITANI-MN» з акумулятором на 2,6 Ah, 12V, вартістю 3331,15 грн.
З викраденим майном ОСОБА_6 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 3331,15 грн.
15 квітня 2015 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_6 знаходився в приміщенні Гвардійської амбулаторії ЗПСМ, яка розташована по вул. Ювілейній № 11 смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, де у вказаний час побачив відчинені двері кабінету лікаря № 10, в результаті чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 15 квітня 2015 року близько 14 годин 10 хвилин ОСОБА_6 підійшов до вхідних дверей кабінету лікаря та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері проник до кабінету лікаря № 10 Гвардійської амбулаторії за вищевказаною адресою, де відкривши дерев`яну шафу, таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_11 , а саме: ноутбук марки «ASUSX551CA-SX016D» вартістю
7199,10 грн, сканер марки: «Be@rPaW BP 1200 CUs/nPU406D02482» вартістю 235,50 грн.
Після чого ОСОБА_6 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 7434,60 грн.
03 травня 2015 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_6 знаходився поблизу кафе «Ретро», що розташоване на пл. Леніна, 8 м. Новомосковську Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з підсобного приміщення, розташованого у вказаному кафе.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 03 травня 2015 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_6 підійшов до вхідних дверей підсобного приміщення вказаного кафе та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері проник до підсобного приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно яке належить ОСОБА_12 , а саме: апарат високого тиску марки «BOSH» AQUATAK 110 зеленого кольору вартістю 1203, 76 грн, болгарку марки «Nord-tec» ws 10-125 вартістю 451 грн., шланг високого тиску зі з`єднувальними насадками довжиною 40 метрів вартістю 532 грн.
Після чого ОСОБА_6 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 2186, 76 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 06 травня 2015 року приблизно об 11 годині 50 хвилин ОСОБА_6 проходив біля взуттєвої майстерні, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де у вказаний час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з приміщення взуттєвої майстерні.
Реалізуючи свій злочинний умисел 06 травня 2015 року близько 11 годин 55 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом ривку зірвав навісний замок вхідних дверей, які ведуть до приміщення взуттєвої майстерні, після чого проник всередину, звідки таємно викрав телефон марки «LenovoA31611i» імеі НОМЕР_5 імеі НОМЕР_6 вартістю 1519,05 грн.
Після чого ОСОБА_6 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 1519,05 грн.
29 травня 2015 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_6 знаходився в приміщенні Собору ,розташованого по вул. Комсомольській , 32 м. Новомосковська Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з приміщення церковної атрибутики, розташованого у вказаному Соборі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 29 травня 2015 року приблизно о 15 годині 35 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків шляхом вільного доступу через відчинені вхідні двері зайшов в середину приміщення церковної атрибутики, яке знаходиться в середині будівлі Собору, розташованого по АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_14 , а саме: мобільний телефон марки «Fly DS 104 D» вартістю 397, 80 грн. та грошові кошти в сумі 200 грн.
З викраденим майном ОСОБА_6 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну
суму 597, 80 грн.
Не погоджуючись з судовим рішення, прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить вироку суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Так прокурор вказує, що суд в супереч вимогам ч.3 ст.349 КПК України не з`ясував думку учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також не роз`яснено всім учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч.2, 3 ст.185 КК України, просить вирок суду змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 просить на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 25 червня 2015 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Також обвинувачений ОСОБА_6 просить зарахувати строк попереднього ув`язнення за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2014 року, період терміну з 31 жовтня 2013 року по 18 вересня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу прокурора не підтримав, вважав вирок суду законним і обґрунтованим, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу та зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні зазначеного кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК Українине оспорює, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Виходячи із положень ст.370 КПК Украъни, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та

оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції цих вимог закону дотримався в повному обсязі.

Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 викладені в апеляційній скарзіпро неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не врахування попередніх вироків суду при зарахуванні строку відбування покарання та незастосування положень ч.5 ст.72 КК України, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, порушень загальних засад при призначені покарання ОСОБА_6 не виявлено, та в апеляційних скаргах не зазначено.

За вироком суду, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання за ч.4 ст.70 КК України, оскільки всі інкриміновані епізоди кримінальних правопорушень останній вчинив до постановлення попереднього вироку суду, а саме Новомосковського місьрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції початком строку відбування покарання ОСОБА_6 , яке слід відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто 25 червня 2015 року.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження зараховано в строк відбування покарання за вироком суду, на підставі ч.5 ст.72 КК України, діючої в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2014 року не підлягає зарахуванню в строк відбування покарання за даним вироком суду, на чому наполягає обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі, оскільки виходить за межі даного кримінального провадження.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Доводи прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, про допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, так як порушено вимоги ч.3 ст.349 КПК України, - не є слушними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції вислухавши думку учасників процесу, визначив загальний обсяг дослідження доказів, що підлягають доказуванню та порядок їх дослідження та в судовому засіданні від 14 червня 2017 року за клопотанням прокурора змінив порядок дослідження доказів, ухвалив перейти до дослідження матеріалів кримінального провадження.

Сторона захисту підтримала клопотання прокурора та не наполягала на допиті свідків та потерпілих, а обвинувачений ОСОБА_6 відмовився від надання показів суду.

З оскаржуваного вироку суду вбачається, що судом всебічно та повно досліджено та покладено в основу вироку письмові докази кримінального провадження по кожному епізоду вчинення кримінальних правопорушень окремо.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що

застосуванням судом першої інстанції положень ч.3 ст.349 КПК України, а саме визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюють ся, не виявлено.

Колегія суддів також бере до уваги позицію прокурора ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції, який не підтримав апеляційні вимоги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, вирок суду вважав законним і обґрунтованим.

З цих підстав доводи в апеляційній скарзі прокурора є не обґрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність ОСОБА_6 і на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , вважає його законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого.

Окрім того, згідно ч.5 ст.72 КК України, діючої в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і дана частина викладена в новій редакції, яка вже передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Як вбачається з вироку суду, остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, призначено на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року.

Згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року, обвинуваченого ОСОБА_6 затримано 25 червня 2015 року та останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає необхідним застосувати до ОСОБА_6 положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року та зарахувати йому у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 25 червня 2015 року по день набрання чинності Закону України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, тобто по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.2, 3 ст.185 України залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження у строк відбування покарання за вироком суду, з 25 червня 2015 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4