Справа № 461/7348/17
Провадження № 1-кс/461/7456/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.11.2017 м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_3
представника особи, яка
подала скаргу ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
слідчого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора та слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
26.10.2017 р. ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань . В той самий день він звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Управління СБУ у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зазначені скарги об`єднані в одне провадження. Свої вимоги в скаргах мотивував тим, що 23.10.2017 ним до прокуратури Львівської області та до Управління СБУ у Львівській області подані заяви про вчинене прокурором ОСОБА_7 і слідчим ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 382 КК України.
Відомості про вказане у заяві правопорушення до ЄРДР не внесені. Тому просить зобов`язати прокурора прокуратури Львівської області та слідчого Управління СБУ у Львівській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник просили скаргу задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним в скарзі.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на її необґрунтованість.
Вивчивши скаргу та надані матеріали, заслухавши доводи ОСОБА_3 та його представника, слідчого, прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Свої вимоги заявник ОСОБА_3 аргументує наступним:
Слідчий у провадженні - старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області майор поліції ОСОБА_8 , процесуальний керівник - прокурор відділу процесуального керівництва управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області молодший радник юстиції ОСОБА_7 .
Ухвалою Галицького районного суду від 02.03.2017 року вищевказаний обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків.
28 квітня 2017 року слідчим у кримінальному провадженні складено новий обвинувальний акт, який затверджений прокурором та скерований до суду.
23 червня 2017 року eхвалою Галицького районного суду м. Львова вищевказаний обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків покликаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та складений поза межами процесуальних строків, встановлених ст. 219 КПК України.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.09.2017 року апеляційна скарга процесуального прокурора задоволена частково, з ухвали Галицького районного суду від 23.06.2017 виключено покликання суду першої інстанції на невідповідність обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а врешті - ухвала залишена без змін.
18.10.2017 року слідчим у кримінальному провадженні складений обвинувальний акт, який цього ж дня затверджений прокурором та скерований до суду.
Скаржник ОСОБА_3 вважає, що слідчий та процесуальний прокурор зобов`язані були усунути недолік, вказаний в ухвалі Галицького районного суду від 23.06.2017 із змінами згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 12.09.2017, продовжити строк досудового розслідування, в межах якого повинен був складений, затверджений та скерований до суду новий обвинувальний акт.
Неусунення цього недоліку, заявник трактує як невиконання судового рішення і кваліфікує такі дії слідчого і процесуального прокурора за ч. 3 ст. 382 КК України.
Суд вважає викладені в скаргах доводи необґрунтованими з наступних підстав.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, - вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Будь-яких конкретних відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України заявник не навів.
Стаття 382 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання ухвали суду, або перешкоджання її виконанню.
За змістом ст. 382 КК України, судове рішення має містити конкретну імперативну вказівку певному суб`єкту вчинити ті чи інші дії. Як вбачається зі змісту резолютивних частин вищенаведених судових рішень, імперативної вказівки слідчому та прокурору про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні вони не містять. Вони містять лише вказівку про повернення обвинувального акту прокурору.
Тому розглядати дії слідчого та прокурора, як невиконання судового рішення в контексті ст. 382 КК України не видається можливим.
Сама по собі незгода з процесуальними діями чи бездіяльністю слідчого, прокурора не вказує на наявність ознак кримінального правопорушення і не є підставою для внесення в ЄРДР відомостей про вчинення слідчим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України. За наявності певних обставин це може бути підставою для його дисциплінарної чи іншої відповідальності.
При цьому у випадку невиконання слідчим вказівок суду, перелічених в мотивувальній частині ухвали про повернення обвинувального акту може служити правовою підставою для повторного повернення обвинувального акту, або для виправдання обвинуваченого, тощо. Саме таким шляхом відновлюються права обвинуваченого, а не шляхом притягнення слідчих чи прокурорів до кримінальної відповідальності.
Слідчий суддя не погоджується з твердженнями ОСОБА_3 та його представника про необхідність застосування при вирішенні цієї справи узагальнень чи листів вищестоящих судів, тому що вони не є джерелом права, не є обов`язковими для слідчого судді і слідчий суддя мотивував в цій ухвалі мотиви відмови в задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора та слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1