Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
27 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника- адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2017 року про накладення арешту на майно, з участю:

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області та накладено арешт на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_6 : системний блок комп`ютера; акт надання послуг між ФОП ОСОБА_8 та ТОВ «Укрлото» в кількості 13 шт. на 13 арк.; мобільний телефон марки «Iphone-5»; флеш-носій інформації марки «Trancend» 16 гбт. та позбавлено можливості власника розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном і використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_9 умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в порушення вимог Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні" від 15 травня 2009 року організувала групу, яка з січня 2017 року по 15 серпня 2017 року надавала можливість доступу до азартних ігор на території м.Рівне Рівненської області, роботу якої координувала ОСОБА_6 , яка надавала вказівки щодо відкриття нових гральних закладів на території України та обробляла інформацію щодо діяльності конкурентів.

В поданій апеляційній скарзі захисник- адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Вказує, що ОСОБА_6 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, а клопотання про арешт майна було подано з порушенням вимог КПК України.

В обгрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд клопотання слідчого здійснювався без належного повідомлення про час і дату судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просить ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.7 ст.173 КПК України у разі відсутності вказаних осіб під час оголошення ухвали, копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Як вбачається з матеріалів сприви, клопотання про арешт майна судом першої інстанції розглянуто без участі ОСОБА_6 , матеріали справи не містять даних про вручення ОСОБА_6 копії ухвали від 27.11.2017р., тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення ч. 2 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно дост. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, вірно зазначив щодо достатності підстав вважати, що вилучене майно може являтися предметом правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_6 процесуального статусу у кримінальному провадженні при вирішенні питання про арешт майна як підстави скасування ухвали слідчого судді врахуванню не підлягають, оскільки не є перешкодою для його застосування.

У зв`язку з цим, судова колегія вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, наведені в ній доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Поновити захиснику- адвокату ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2017 року про накладення арешту на майно, вилученого за місцем проживання ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу її захисника - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

с у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_10 ОСОБА_3