У Х В А Л А
17.01.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілих -адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 міста Біла Церква, Київської області клопотання ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0003830 від 29.07.2016 року відносно ОСОБА_5 обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заявили клопотання про скасування арешту майна ,який накладено ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 25.01.2017 року за клопотанням потерпілої ОСОБА_9 . Свої вимоги вони мотивують тим, що арешт накладено необгрунтовано, в порушення вимог ст. 170-174 КПК України, а саме: в ухвалі не враховано, що ОСОБА_5 перебуває з заявником у зареєстрованому шлюбі, і відповідно до ст. 60 СК України майно придбане у шлюбі належить як дружині так і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Оскільки вказане майно на даний час між ними не поділене, вважає, що воно не може бути арештоване, і що вказаний арешт слід скасувати повністю.

Прокурор ОСОБА_3 заперечує проти задоволення клопотання та вважає, що ухвала суду про арешт вказаного майна постановлена у відповідності до норм чинного законодавства, в забезпечення цивільних позовів потерпілих, які на цей час перебувають на розгляді суду, тому підстави для його скасування відсутні. Такої ж думки придержується представник потерпілих адвокат ОСОБА_4 .

Обвинувачена ОСОБА_5 просить задовільнити клопотання.

Заслухавши думку прокурора у справі, представника потерпілих, заявника та його представника, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання по слідуючих підставах.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 25.01.2017 року за заявою потерпілої ОСОБА_9 , було накладено арешт на майно, належне цивільному відповідачу ОСОБА_5 , а саме: Земельну ділянку площею 0.0746 га кадастровий номер :03:020:0056 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на підставі договору купівлі-продажу 4288 від 27.12.2012 року та Квартиру АДРЕСА_2 , загальною вартістю 45730 грн., що належить на підставі договору купівлі-продажу 4324 від 26.06.2008 року.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст.ст. 56, 61,потерпілі та цивільні позивачі мають право на відшкодування завданої кримінальним злочином шкоди, в установленому законом порядку, для чого наділені спеціальними правами, в тому числі заявляти певні клопотання, в тому числі просити суд про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно цивільного відповідача.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися цивільний позивач з метою забезпечення позову.

У клопотанні цивільного позивача про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:

1) Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

2) Докази факту завдання шкоди і розмір цієї шкоди.

Цивільний позивач ОСОБА_9 звернулась до суду з письмовим клопотанням про накладення арешту на майно обвинуваченої ОСОБА_5 , яке повністю відповідає вимогам ч.3 ст. 171 КПК України. В її клопотанні належним чином мотивовано розмір шкоди, завданої їй даним злочином ( 14426 грн. 72 коп. майнової шкоди та 500000 грн. моральної шкоди). Докази факту завдання їй такої шкоди вона надала в своїй позовній заяві та додатках до позовної заяви.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Саме ці обставини були враховані судом при постановленні ухвали про арешт майна обвинуваченої ОСОБА_5 . Арешт на майно ОСОБА_8 судом не накладався, заборони на використання вказаного майна власником, а також права на розпорядження майном суд не застосовував .

Доводи адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності в клопотанні цивільного позивача ОСОБА_9 будь-яких обгрунтувань щодо необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження, не приймаються судом до уваги, так як такий обов`язок відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України покладено лише на слідчого, прокурора, а не на цивільного позивача.

Відповідно до ст. 174 КПК України обвинувачений, його захисник дійсно мають право заявити клопотання про скасування арешту майна , якщо вони доведуть , що в цьому заході відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Враховуючи вище наведені обставини, суд вважає, що необхідність в арешті майна обвинуваченої ОСОБА_5 не відпала, так під час судового провадження трьома потерпілими заявлено позовні вимоги на загальну суму більше 1500000 грн., а підстав для визнання накладення арешту судом необгрунтованим суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 170-174,333,350 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 та заявника ОСОБА_8 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до ст.392 ч.2 КПК України.

Суддя ОСОБА_1