Провадження № 1-кп/638/392/18

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2018 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого смт. Велика Писарівка, Сумської області, громадянина України, українця, з середньо спеціальною освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, -
прокурора ОСОБА_5
підсудного ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В :
Підсудний ОСОБА_4 19 червня 2017 року, у вечірній час, більш точний час в процесі досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_3 , побачив належний ОСОБА_6 планшет марки « Lenovo Tab 3 7 Essential » вартістю 2159 гривень 92 копійки, який знаходився в чохлі для планшету марки « Mirolux » ALFA7R SOFT Brown вартістю 290 гривень 31 копійка, на заволодіння яким у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел.
Після чого, підсудний ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном - належним ОСОБА_6 зазначеним планшетом шляхом зловживанням довірою, використовуючи довірливі стосунки між ним та потерпілим, які раніше між ними склались, недобросовісно використовуючи таку довіру до нього зі сторони потерпілого, переконав ОСОБА_6 тимчасово передати йому у користування планшет, що потерпілий і виконав, передавши підсудному витребуване ним майно, виходячи з довіри до останнього та хибної впевненості в правильності та сумлінності його дій.
Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_6 , підсудний ОСОБА_4 , впевнившись у тому, що ОСОБА_6 повністю довіряє йому і у нього не виникає сумнівів щодо його можливої подальшої злочинної поведінки, діючи з корисливих мотивів, недобросовісно використовуючи таку довіру до нього зі сторони потерпілого, попрохав у останнього передати йому у борг грошові кошти у сумі 750 гривень з умовою їх подальшого повернення, що потерпілий і виконав, передавши підсудному витребувану ним суму грошей в розмірі 750 гривень, виходячи з довіри до останнього та хибної впевненості в правильності та сумлінності його дій.
Підсудний ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою, отримавши таким чином доступ до майна ОСОБА_6 , маючи його у володінні та користуванні, реалізуючи свій злочинний намір - заволодів вищевказаним чужим майном та діючи з корисливих мотивів, не маючи дійсного наміру повертати вказане майно, обернув його на свою користь, та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3200 гривень 23 копійки.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, визнав повністю та показав, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, 19.06. 2017 у вечірній час він перебував за місцем мешкання свого приятеля ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_3 , де звернув увагу на належний потерпілому планшет, яким вирішив заволодіти. Зловживаючи довірою він запропонував потерпілому надати тимчасово у користування планшет, а також у борг гроші в розмірі 750 гривень, що останній і зробив. Після чого він з місця вчинення злочину з зазначеним майном зник. Гроші витратив на власні потреби, планшет реалізував на радіо ринку. Вину визнає повністю, кається у скоєному. Цивільний позов визнає у повному обсязі.
Оскільки підсудний ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_4 за ст. 190 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ( шахрайство ).
При визначенні підсудному ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який раніше не судимий, не працює, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, за висновком складеної представником уповноваженого органу з питань пробації досудової доповіді виправлення підсудного можливо без ізоляції його від суспільства.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_4 судом визнається щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 судом не встановлено.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудному ОСОБА_4 покарання, у межах санкції ст. 190 ч. 1 КК України, а саме у виді обмеження волі на відповідний строк.
Однак, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_4 , наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_4 , можливо без відбування покарання, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_4 не застосовувався.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з підсудного ОСОБА_4 на його користь : у відшкодування матеріальної шкоди 3200 гривень, у відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.
В обґрунтування поданого цивільного позову потерпілий ОСОБА_6 вказував, що в результаті злочинних дій підсудного було заподіяно зазначену ним матеріальну та моральну шкоду.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 цивільний позов визнав в повному обсязі, не заперечуючи проти стягнення на користь потерпілого зазначених сум у відшкодування заподіяної ним як матеріальної, так і моральної шкоди.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного злочину, так і розмір зазначеного цивільного позову, проти якого останній не заперечує, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого задовольнити в повному обсязі, стягнувши з підсудного ОСОБА_4 вказані суми на користь потерпілого.
При проведенні судово товарознавчої експертизи, експертом державної спеціалізованої установи - Харківський науково дослідний інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса були витрачені 495 гривень, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.
Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_4 на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_4 не застосовувався.
Стягнути з ОСОБА_4 : на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 495 гривень; на користь потерпілого ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 3200 гривень, у відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1