Постанова
Іменем України
10 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 372/3368/16-к
провадження № 51-1566км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 червня 2017 року в кримінальному провадженні № 0000810 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 07 березня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
Ухвалено стягнути на користь потерпілого ОСОБА_9 : із засудженого ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 70 000 грн; із ПрАТ СК «Галицька» в рахунок страхового відшкодування 81 985 грн 04 коп.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 червня 2017 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області та обвинуваченого ОСОБА_8 залишено без задоволення, вирок місцевого суду від 07 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він приблизно о 13 год. 11 червня 2016 року, керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольксваген Транспортер» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною на вул. Київській у с. Жуківці Обухівського району Київської області зі сторони с. Трипілля у напрямку вул. Когута та під`їжджаючи до затяжного повороту проїзної частини праворуч, ігноруючи вимоги пунктів 10.1 та 1.1 дорожньої розмітки Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки, грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, не врахував зміну дорожньої обстановки, під час руху перетнув одинарну суцільну лінію дорожньої розмітки, перетин якої заборонено, змінив напрям руху керованого ним транспортного засобу та виїхав на зустрічну смугу руху, по якій у зворотному напрямку рухався автомобіль марки «ВАЗ 2104» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 . У результаті виїзду на зустрічну смугу руху сталося зіткнення транспортних засобів.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2104» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_8 і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції належним чином не мотивовано, при залишенні вироку місцевого суду без зміни, апеляційним судом не враховано думку потерпілого та його представника, які просили призначити ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, позиції засудженого, який не визнав цивільний позов.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення касаційної скарги.
Прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеність винуватості та юридична кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України у касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.
В суді касаційної інстанції прокурор не оспорював правильність призначення основного покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України. Прокурор не погоджується із непризначенням ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Доводи прокурора про безпідставне непризначення місцевим судом ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є необгрунтованими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено альтернативні види основних покарань та надано можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який посередньо характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, думку потерпілого, який не наполягав на обмеженні волі, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, часткове відшкодування заподіяної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та обґрунтовано призначив засудженому покарання у межах санкції частини статті, за якою його визнано винним.
При цьому місцевий суд, встановивши, що робота ОСОБА_8 пов`язана з керуванням транспортного засобу, не призначив йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Також судом правильно звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 75 КК України та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження і виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 законним та обґрунтованим, а призначене йому покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому доводи, наведені в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого, апеляційний суд належним чином перевірив та обґрунтовано відхилив їх.
Апеляційний суд, указуючи на безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора щодо помилкового непризначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, правильно взяв до уваги обставини, враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання, та послався на те, що єдиним джерелом доходів обвинуваченого є робота, пов`язана з керуванням транспортними засобами. Крім того, апеляційний суд взяв до уваги те, що ОСОБА_8 керував автомобілем у тверезому стані, працює кур`єром та його робота полягає у керуванні автомобілем, а також пояснення ОСОБА_8 , який повідомив, що на вихідних він працює в таксі на власному автомобілі з метою заробити гроші на життя та відшкодування заподіяної потерпілому шкоди.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Оскільки в касаційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування твердження про невиправдану м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання, скарга задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування ухвали апеляційного суду, у провадженні не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, п.п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3