Справа № 209/3369/17
Провадження № 1-кп/209/135/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: - секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/3369/17 (пр. № 1-кп/209/135/18), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001424 від 15 серпня 2017 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноіванівка Криничаснького району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, який не працює, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 11 серпня 2017 року приблизно о 18.00 годині (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в приміщенні магазину «Сток», який розташований по б-ру Будівельників, 9«Г» у м. Кам`янському, побачивши на полиці кросівки «Beneton», вирішив незаконно, відкритим шляхом заволодіти вказаним майном.

Після чого він, діючи з корисливою метою, реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на відкрите викрадання чужого майна, приблизно о 18.00 годині (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) попросив у продавщиці кросівки і приміряв їх на себе.

Далі, знаходячись в приміщенні магазину «Сток» по б-ру Будівельників, 9«Г» у м. Кам`янському, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер своїх діянь, з корисливих мотивів, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 вибіг в кросівках з магазину, тим самим відкрито заволодів кросівками «Beneton», що належать ОСОБА_6 , вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3238 від 18 вересня 2017 року, становить 596,67 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 596,67 грн.

З викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим у ОСОБА_6 майном.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та пояснив, що влітку 2017 року, точної дати він не пам`ятає, він зайшов за взуттям у магазин, який знаходиться на лівому березі м. Кам`янського по б-ру Будівельників. Він взяв пару кросівок і втік з магазину, розуміючи, що вчиняє злочин. Кросівки він викрав для себе, бо у нього не було у чому ходити. Кається у скоєному, погано ставиться до свого вчинку. Він вибачався перед власником магазину, але кошти за кросівки не повернув. Просив застосувати до нього ЗУ "Про амністію у 2016 році".

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений, потерпіла та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 "поза розумним сумнівом" знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, відтак відсутні сумніви в його осудності, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем проживання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої, на думку органу пробації - ризик вчинення повторного кримінального правопорушення і ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній та беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, орган пробації вважає, що його виправлення без позбавлення або обмеження волі, може становити небезпеку для суспільства, у т.ч. конкретних осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо, суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків згідно ст. 76 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, матеріальний стан обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України. Крім того, суд в даному конкретному випадку не вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак відсутні підстави для застосування до нього правил ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, при цьому правових підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього положень Закону України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році" та звільнення від відбування призначеного покарання на підставі п."в" ст.1 Закону.

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого від покарання за цим вироком та застосування до нього амністії, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Стаття 86 КК України передбачає, що підставою для такого звільнення є відповідний закон України щодо певної категорії осіб.
За п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідною довідкою, стосовно якої батьківських прав не позбавлений, і якій на час набрання чинності вказаним законом не виповнилося 18 років.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , вчинене ним до набрання чинності Законом України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році", не входить до переліку злочинів, на які амністія не поширюється, зазначених в ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також ст. 9 Закону України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році".
Прокурор не заперечував проти застосування акту амністії до обвинуваченого.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 підпадає під дію п. "в" ст. 1 Закону України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році".
Потерпілою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений.

Суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій ОСОБА_6 , що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 170 грн. 00 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 370, 371 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 /один/ рік.
Відповідно до положень п. "в" ст. 1 Закону України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році", звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 суму вартості проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок на користь держави.

Речовий доказ у справі: опечатаний пакет з кросівками (а.с. 44), що зберігається у камері схову Дніпровського ВП Кам`янського ВП (квитанція № 002877 від 02 жовтня 2017 року, порядковий номер 243 у книзі № 103) передати за належністю ОСОБА_6 .
Речовий доказ у справі: чек на кросівки (а.с. 35), що знаходиться в матеріалах кримінального провадження 0001424 зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Роз`яснити потерпілій ОСОБА_6 , що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1