Справа № 214/4711/13
1-в/214/102/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю представника органу пробації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі подання Саксаганського районного сектору Центрального міськрайонного відділу з питань пробації м. Кривого Рогу Південно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду, суд, -

В С Т А Н О В И В:

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу надійшло подання начальника Саксаганського районного сектору Центрального міськрайонного відділу з питань пробації м. Кривого Рогу Південно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в якому останній просить: звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2013 року.
В обґрунтування клопотання вказує наступне. Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2013 року ОСОБА_5 була засуджена за ст. 309 ч.1 КК Україні до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваний мінімумі доходів громадян, тобто у сумі 850 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язанні сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної силі і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Оскільки засуджена ОСОБА_5 даний штраф не сплатила у відповідний до закону строк, 30 серпня 2017 року супровідним листом було направлено подання про розстрочку виплаті несплаченої суми штрафу або про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відносно гр. ОСОБА_5 30 січня 2018 року до органу пробації надійшла ухвала Саксаганського районного суду від 7 листопада 2017 року в якій у задоволенні подання органу пробації про заміну несплаченої суми штраф покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відносно засудженої ОСОБА_5 було відмовлено. В абзаці чотирнадцятому мотивувальної частини ухвали зазначено наступне «з врахуванням викладеного, на думку суду, є всі законні підстави для відмови у задоволенні подання про заміну покарання у виду штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі, зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду». Працівниками органу пробації відповідно до ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише н; підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які повноваження відповідно до чинного законодавства стосовно розшуку, приводу, виклику чи опитування осіб засуджених до покарання у виді штрафу, їх відвідування на дому чи встановлення матеріального стану або інших обставин на уповноваженні орган з питань пробації не покладається.Примусове стягнення призначеного штрафу чинні нормативні акти не встановлюють.

Представник органу пробації у судовому засіданні подання підтримав.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що подання підлягає задоволенню.

Засуджена у судове засідання не з`явилася, належним чином викликалася до суду, тому відповідно до вимог ст. 539 ч.5 КПК України, подання розглянуто за її відсутності.

Вислухавши прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що підстав для заміни покарання не мається. При цьому суд приймає до уваги наступне.

У відповідності до ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати безпосередньої передбачені цією нормою питання а також інші питання про всякого роду сумніви, що виникають під час виконання вироку..

У відповідності до ст. 539 ч.2 п.4 КПК України, питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом, який ухвалив вирок.

У відповідності до ст. 26 ч.1 КВК України, засуджений до основного покарання у виді штрафу зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд, шляхом представлення документа про сплату штрафу.

У відповідності до ст. 26 ч.3 КВК України, у разі несплати засудженим штрафу, призначеного як основне покарання, у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відповідно до закону.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2013 року ОСОБА_5 була засуджена за ст. 309 ч.1 КК Україні до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваний мінімумі доходів громадян, тобто у сумі 850 грн.

Даний вирок набрав законної сили 21 серпня 2013 року. Засуджена до даного часу штраф не сплатила.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Як передбачено ст.80 ч.1 п.1 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, чим обмеження волі.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Редакція частини третьої статті 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Відповідно до частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З подання та матеріалів справи вбачається, що засуджена ОСОБА_5 із часу набрання вироком законної сили, штраф добровільно не сплатила.

Як вбачається з матеріалів справи, питання кримінальної відповідальності засудженої за статтею 389 КК України, не вирішувалось.

Отже, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком від 22 липня 2013 року, а відтак підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК.

В матеріалах справи також відсутні відомості про те, що після засудження 22 липня 2013 року ОСОБА_5 вчинила новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що засуджена підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного їй вироком суду від 22 липня 2013 року.

При цьому, суд також враховує положення ст. 22 КПК України, згідно якої, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає, зокрема, самостійне обстоювання стороною обвинувачення її правової позиції. У судовому засіданні представником органу пробації та прокурором висловлена думка про наявність підстав для звільнення засудженої від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Саксаганського районного сектору Центрального міськрайонного відділу з питань пробації м. Кривого Рогу Південно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції відносно ОСОБА_5 задовольнити.
ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляд штрафу в сумі 850 грн. 00 коп., призначеного їй вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2013 року за вчинення злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України звільнити у зв`язку із закінченням строків давності виконання цього вироку.

На ухвалу на протязі 7 діб з дня її проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1