Справа 1-101/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2010 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого -судді Литвина О.В.,

при секретарі - Штрикіну С.М.,

за участю прокурора Сахно Л.В., адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне кримінальну справу по звинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 119 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1 червня 2010 року близько 23-30 години перебуваючи в приміщенні кафе-бару «Крістіна», що в смт.Рокитне по вулиці Заводській, 17-а, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під час розпивання алкогольних напоїв боролися за столиком, займаючись амреслінгом та безпосередньо боротьбою в залі бару. При цьому була присутня ОСОБА_5. Після зауваження працівника бару ОСОБА_6 про недопустимість такої поведінки в барі, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вийшли з приміщення бару та стали боротися на вулиці в безпосередній близькості біля приміщення бару. Першим завалив на землю ОСОБА_7 ОСОБА_4, а вже потім під час боротьби підсудний виконав кидок останнього на тверде асфальтне покриття перед входом в бар, внаслідок якого ОСОБА_4 отримав явне тілесне ушкодження голови зліва і що проявилося у вигляді подряпин голови зліва з незначним крововиділенням. Позаяк учасники боротьби після цього повернулися до бару, де продовжували розпивати алкогольні напої за участю ОСОБА_8. Близько 2-40 години ночі 02.06.2010 року працівник бару ОСОБА_6 попросила всіх трьох залишити бар у звязку із закінченням його роботи, на що вони погодилися. При цьому ОСОБА_8 забрала зі столу пляшку із залишками горілки та лимон і всі вони втрьох разом пішли в напрямку центральної алеї селища. Вже там стан здоровя ОСОБА_9 різко погіршився і він впав на тверде бетонне покриття алеї та лежав. Надана йому ОСОБА_8 за власного ініціативою допомога по промиванню рани та намагання підняти його з допомогою ОСОБА_3 результатів не дали. ОСОБА_3 будь-якої допомоги потерпілому надати самостійно не намагався. В такому положенні ОСОБА_4 перебував до 4-55 години, допоки громадянин ОСОБА_10, який проходив поруч, не викликав швидку медичну допомогу з Рокитнянської ЦРЛ і яка о 5-35 годині доставила ОСОБА_9 в приймальне відділення вказаної лікарні. Таким чином в безпорадному стані у присутності підсудного ОСОБА_4 перебував приблизно з 3-00 до 5-00 години ночі, тобто близько 2 годин.

04.06.2010 року о 15-40 годині ОСОБА_4 помер в лікувальному закладі. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 14.07.2010 року № 144/д його смерть настала від внутрішньочерепної травми з епідуральною гематомою та здавленням речовини головного мозку, яка утворилася в результаті дії тупого предмета з поширеною поверхнею. Крім того, при дослідженні трупа ОСОБА_4 були виявлені ушкодження у вигляді епідуральної гематоми зліва (біля 150 см.куб.), забію головного мозку, вогневищного сабарахноїдального крововиливу, нерівномірного кровенаповнення внутрішніх органів, рідкої крові, садна на лобі зліва. Характерних для самооборони тілесних ушкоджень на трупі виявлено не було і вказані тілесні ушкодження не могли утворитися від падіння ОСОБА_4 з лавочки і потерпілий мав можливість здійснювати активні дії на протязі тривалого проміжку часу по мірі зростання клінічних симптомів черепно-мозкової травми. Внутрішньочерепна травма, від якої помер ОСОБА_4, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного в момент його спричинення.

На час скоєння інкримінуємого злочину ОСОБА_3 міг розуміти характер та фактичний зміст власних дій, керувати ними та передбачати їх наслідки.

Підсудний ОСОБА_3 визнав себе винним повністю у вчиненому злочині, визнаючи при цьому частково заявлений потерпілою ОСОБА_11 цивільний позов, а саме визнаючи в повному обсязі вимогу щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди в розмірі 9809-00 грн. та частково моральну шкоду в розмірі 20000-00 грн.. Також підсудний суду показав, що 1 червня 2010 року приблизно о 22-00 годині він зайшов до бару «Крістіна» з метою випити бакал пива, де побачив за столиком ОСОБА_4 із незнайомим йому чоловіком, до яких він підсів і вони всі разом розпивали алкогольні напої. Приблизно через 20 хвилин незнайомий чоловік залишив бар, а він із ОСОБА_4 залишилися в барі та продовжували розпивати алкогольні напої. Через деякий час до бару зайшла ОСОБА_8, підійшла до них та з ними разом розпивала алкогольні напої. В послідуючому він з ОСОБА_4 (ОСОБА_4А.) став займатися за столом амреслінгом, а потім на пропозицію ОСОБА_4 поборотися вони вийшли на вулицю, де відійшли від східців на 2-3 м та боролися. При цьому першим його кинув через себе ОСОБА_4, а вже потім він його кинув через себе в бік приміщення бару. Внаслідок падіння ОСОБА_4 вдарився головою об асфальтне покриття. Він допоміг йому піднятися та побачив зчесану бокову частину голови. Після його вони повернулися до приміщення бару, де ОСОБА_4 на кухні промив рану і вони всі разом знову продовжували розпивати алкогольні напої. Приблизно о 3-й годині ночі працівник бару повідомив їх, що бар закривається і вони разом з ОСОБА_8 залишили бар та пішли в напрямку центральної алеї селища, де ОСОБА_4 раптово почав себе погано почувати та приліг на лавочку, а він з ОСОБА_8 сіли на іншу лавочку. Повз них проходили хлопці і сказали, що ОСОБА_4 лежить біля лавочки непритомний. Після цього він зателефонував до швидкої медичної допомоги і та приїхала приблизно о 4-00 годині. Пролежав ОСОБА_4 на лавочці близько 30-40 хвилин. Через день-два працівники міліції повідомили його, що ОСОБА_4 лежить у лікарні внаслідок нанесених ним тілесних ушкоджень. Останнього він не відвідував, але чому, пояснити не може. Матеріальної шкоди також не відшкодовував по причині відсутності коштів, але обіцяє відшкодувати. Також уточнив, що сварок між ним та ОСОБА_4 у барі не було і останній у барі не скаржився на погіршення стану здоровя. Під час боротьби він передбачав отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, але умислу на скоєння злочину в нього не було. Перебуваючи на центральній алеї селища, він з ОСОБА_12 продовжували розпивати спиртні напої. Моральну шкоду визнає частково, оскільки вбив ОСОБА_4 ненавмисно.

Просив суворо не карати, обіцяючи відшкодувати потерпілим завдану шкоду.

Окрім повного визнання своєї вини у скоєнні злочину, вина підсудного ОСОБА_3 підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, якими є покази в судовому засіданні самого підсудного ОСОБА_3, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_13; ОСОБА_14, ОСОБА_10, а також письмові матеріали справи:

* Протоколи огляду місця події з фототаблицею від 04.06.2010 року, від 07.06.2010 року ( а.с.6-13);

* ОСОБА_4 судово-медичного дослідження трупа № 96 від 11.06.2010 року (а.с.23-24);

* Висновок судово-медичної експертизи № 144/д від 14.07.2010 року (а.с.73);

* ОСОБА_4 амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи від 14.07.2010 року № 626 відносно особи ОСОБА_3 (а.с. 78-79).

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, з позиції їх допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що дії підсудного під час боротьби із ОСОБА_4 перебувають у причинному звязку з отриманими покійним ОСОБА_4 тілесними ушкодженнями у вигляді епідуральної гематоми зліва (біля 150 см.куб.), забію головного мозку, вогневищного сабарахноїдального крововиливу, нерівномірного кровенановнення внутрішніх органів, рідкої крові, садна на лобі зліва та відповідно смертю останнього від отриманих тілесних ушкоджень. При цьому, суд виходить з того, що дії ОСОБА_3 носили не навмисний характер. Разом з тим, з огляду на покази самого підсудного, в тім. що вони із ОСОБА_4 боролися поблизу східців, що він перекинув ОСОБА_4 через себе в напрямку східців, що кидав він його на тверде асфальто-бетонне покриття, що він усвідомлював можливість отримання внаслідок таких його дій тілесних ушкоджень ОСОБА_4, висновок амбулаторної судової психолого- психіатричної експертизи щодо особи ОСОБА_3 в тім, що на час скоєння злочину він міг розуміти характер та фактичний зміст власних дай, керувати ними та передбачати їх наслідки, суд приходить до висновку, що дії підсудного носили характер злочинної самовпевненості, тобто останній передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховував на їх відвернення. На це, зокрема, вказує обставина його байдужого відношення до фізичного стану ОСОБА_15, коли той майже дві години перебував в непритомному стані. Доводи підсудного з цього приводу в тім, що він думав, що покійний ОСОБА_4 жартував такими чином, на переконання суд є безпідставними, зважаючи, що лише завдяки втручанню сторонніх осіб, якими стали громадяни ОСОБА_10 та їванченко О.Ю. була викликана швидка медична допомога для ОСОБА_15 та повідомленні його рідні про обставини, що сталися.

Викладене у свою чергу вказує на правильність кваліфікації дій підсудного за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство з необережності.

При призначенні покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують його покарання.

Помякшуючою покарання обставиною щодо особи підсудного суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та приходить до висновку про виключення з обвинувального висновку помякшуючої обставини у вигляді щирого каяття, оскільки, на переконання суду, остання є сумнівною і не знаходить свого належного підтвердження та спростовується отриманими у справі доказами. Насамперед, на це вказує та обставина, що на протязі всього періоду, починаючи з дня вчинення злочину, протягом досудового та судового слідства підсудний жодний раз не відвідав покійного ОСОБА_9 в лікувальному закладі, не намагався вчинити будь-яку дію, щоб підтримати сімю покійного, а це дружина з двома неповнолітніми дітьми, матеріально та духовно. Його доводи з цього приводу, що він не бажав смерті ОСОБА_4, не мав коштів для відшкодування шкоди, що відшкодує матеріальну шкоду на протязі місяця після винесення вироку за встановлених обставин справи на переконання суду не обгрунтовані та надумані, а відтак є такими, що не заслуговують на увагу суду.

Обтяжуючими покарання підсудного обставинами суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння та заподіяння злочином тяжких наслідків.

Враховуючи помякшуючу у справі обставину щодо особи підсудного, обтяжуючі його вину обставини, характер та суспільну небезпечність скоєного ним злочину, наслідки злочину та відношення до них підсудного, дані, що характеризують його особу, суд приходить до висновку, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства і достатньою для його виправлення мірою покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 119 КК України вважає обмеження волі.

Доводи захисника підсудного ОСОБА_1 про можливість застосування при призначення міри покарання підсудному вимог ст..69 КК України є безпідставними і не грунтуються на отриманих у справі доказах. Зокрема, захистом не подано доказів існування у справі існування кількох помякшуючих вину підсудного обставин. Не знаходить суд підстав визнати обґрунтованими і доводи захисту щодо можливості виправлення підсудного без ізоляції від суспільства.

Заявлений у справі цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_17 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав;

В судовому засіданні встановлено, що потерпілим завдана матеріальна шкода на суму 9809-25 грн. та моральна шкода і що перебуває у причинному звязку винними діями підсудного ОСОБА_3. Остання підсудним не відшкодовувалася і він жодним чином не намагався це зробити до винесення у справі даного вироку. Зважаючи, що підсудний визнав повністю заявлену потерпілими вимогу щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9809-00 грн. і таке його визнання не порушує прав та інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити цю вимогу' в повному обсязі.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із характеру діяння підсудного га негативних наслідків останнього для потерпілої та її неповнолітніх дітей, відношення підсудного до наслідків своїх дій, зазначених позивачем в обгрунтування своїх вимог доказів, факту наявності та тривалості фізичних та моральних страждань потерпілої і її дітей, який на переконання суду є безперечним, факту зміни усталеного способу життя потерпілої та її дітей внаслідок втрати чоловіка та батька, що на переконання суду з огляду на їх вік має певний вплив на їх психологічний стан і відповідно зміну останнього в бік погіршення та приходить до висновку, що факт завдання моральної шкоди потерпілим має місце і розмір відшкодування останньої, виходячи з принципу розумності та справедливості, має бути визначений сумою 40000 гри.

При визначенні вказаної суми, суд взяв до уваги матеріальне становище відповідача, з огляду на ту обставину, що на його утриманні знаходиться одна неповнолітня дитина.

Посилання позивача на ту обставину, що він не мав коштів для того щоб хоч частково відшкодувати потерпілим заподіяну злочином шкоду, на переконання суду є надуманими і спростовуються його доводами в судовому засіданні в тім, що він за один місяць після винесення судом вироку відшкодує повністю заподіяну злочином шкоду і це при тому, з огляду на загальновідомий розмір середньомісячної заробітної плати в регіоні Київської області, яка є значно меншою 9809-00 грн., а саме таким є розмір заподіяної матеріальної шкоди, що підсудний не зможе самостійно за один місяць заробити такі кошти. Такі його запевнення є на переконання суду не чим іншим, як намаганням помякшити свою відповідальність.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст.323,324 КПК України.суд,-

3 А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним по ч.1 ст. 119 КК України та призначити покарання у вигляді трьох років обмеження волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити раніше обрану підписку про невиїзд.

Позов ОСОБА_11 до ОСОБА_3 про стягнення заподіяної злочином шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди 9809-00 грн., 40000-00 грн. в рахунок відшкоду вання заподіяної моральної шкоди, а всього 49809-00 грн.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через Рокитнянський районний суд, а засудженим з дня отримання копії вироку.

Суддя