Справа № 343/1291/17
Провадження № 11-кп/779/416/2017
Категорія ч.2 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

представника

Долинського ВЦ №118 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_10 (який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції) на ухвалу Долинського районного суду від 01 серпня 2017 року про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Мартинів, Галицького району Івано-Франківської області, зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 з базовою середньою освітою, не одруженого, громадянина України, засудженого вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року за ч.2 ст. 185, ст.71 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі

умовно-достроково звільнено від подальшого відбуття покарання у виді обмеження волі на невідбутий термін 8 (вісім) місяців 10 (десять) днів.

На дану ухвалу прокурор Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Прокурор вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що за час відбування покарання в різних установах засудженому ОСОБА_8 оголошувалось як заохочення так і стягнення. Наявність стягнення на думку прокурора свідчить, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою не довів свого виправлення, оскільки допускав порушення вимог режиму відбування покарання.

З цих підстав, оскаржувану ухвалу просив скасувати, та постановити нову, про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення.

В засіданні Апеляційного суду прокурор вимоги апеляційної скарги підтримав, та просив про її задоволення.

Засуджений ОСОБА_8 та представник Долинського ВЦ № 118 проти задоволення апеляційної скарги заперечили, ухвалу суду першої інстанції вважають законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, пояснення засудженого, думку представника Долинського ВЦ №118, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що наразі засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання, призначене вироком Солом`янського районного суду м. Київ від 03.12.2014 року, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, а ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 17.02.2016 року ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 18.09.2014 року по 10 лютого 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 07.12.2016 року засудженому ОСОБА_8 замінено невідбуту частину призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі на строк 1 рік 4 місяці 19 днів.

В строк відбуття покарання у виді обмеження волі зараховано час перебування під вартою з 07.12.2016 року по день початку відбуття покарання у виді обмеження волі із розрахунку один день знаходження від вартою до двох днів обмеження волі.

Отже, з урахуванням перерахунків проведених вище на підставі вищевказаних ухвал суду, початок відбуття покарання рахується ОСОБА_8 з 18.09.2014 року; 2/3 частини відбутого терміну 11.12.2016 року; кінець терміну - 11.04.2018 року.

Відповідно до п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Приймаючи рішення про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати. Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення. Зокрема, суд в повній мірі врахував сумлінну поведінку засудженого, наявність місця роботи, стан здоров`я ОСОБА_8 , відсутність дисциплінарних стягнень, застосування заохочення та позитивну характеристику засудженого, що свідчить на думку суду про доведеність виправлення ОСОБА_8 , а відтак і є підставою для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Що стосується посилання прокурора на наявність стягнення, яке було застосовано до засудженого ОСОБА_8 , то таке було накладено під час перебування засудженого під вартою в СІЗО м. Києва, на даний час погашене у встановленому законом порядку, і виходячи з вимог п.14 ст. 134 КВК України, ОСОБА_8 визнається таким, що немає стягнення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог при винесенні ухвали місцевий суд дотримався в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги прокурора, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів,-

п о с та н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення .

Ухвалу Долинського районного суду від 01 серпня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5