Справа № 544/805/17
1-кп/544/132/2017
Номер рядка звіту 39
В И Р О К
іменем України
29 листопада 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329 від 14.08.2017, за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської області, громадянина України, невійськовозобов`язаного, з неповною середньою освітою, не працюючого, інваліда І групи, не одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 13 серпня 2017 року, перебуваючи на вулиці Сумська м.Пирятин, побачив на узбіччі проїзної частини декілька рослин дикоростучої коноплі, і маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів для власних потреб без мети збуту, незаконно придбав (зірвав) рослини коноплі, листя якої перетер і в подальшому, зберігаючи при собі без мети збуту, переніс на вул..Січових Стрільців м.Пирятин. Цього ж дня о 18 годині 30 хвилин поблизу кафе «Руська баня», що знаходиться за адресою: вул..Січових Стрільців, 149, м.Пирятин, ОСОБА_4 був затриманий за вчинення адміністративного правопорушення, та при особистому огляді речей у правій зовнішній кишені штанів виявлено та вилучено паперовий згорток з подрібненою природною речовиною зеленого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2449 від 16.08.2017 має ботанічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканнабінол та являється особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною вагою в перерахунку на суху речовину 6,616гр, яку ОСОБА_4 незаконно виготовив, придбав та зберігав без мети збуту.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Під час досудового розслідування 30 серпня 2017 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України сторони погодили звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та повністю визнав свою вину, щиро кається у вчиненому та погоджується на призначення узгодженого покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом установлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також установлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

Під час судового засідання захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від відбування кримінального покарання на підставі п. г ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання відповідно до п. г ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році.

Суд, розглянувши дане клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України Про застосування амністії установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Статтею 10 Закону України Про амністію у 2016 році встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. г ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої групи.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 являється інвалідом першої групи довічно.

Відповідно до вимоги про судимість ОСОБА_4 04.07.2007 було звільнено від покарання на підставі п. «б» ст.1 Закону України «Про амністію».

Отже з наведеного вбачається, що засуджений являється інвалідом першої групи, скоєний ним злочин відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, інших кримінальних правопорушень не скоював, в силу ст.89 КК України несудимий, з моменту застосування до ОСОБА_4 акту амністії сплинуло більше десяти років, обмежень про застосування амністії визначених ст..4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_4 судом не встановлено.

Беручи до уваги всі вище перелічені обставини, а також те, що ОСОБА_4 виявив своє бажання про застосування до нього амністії та звільнення його від відбування покарання, суд приходить до висновку про наявність визначених п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 471, 473-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 30 серпня 2017 року, укладену між прокурором Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. г ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання.

Речові докази: наркотичний засіб канабіс, вагою 6,616гр, який знаходиться в камері схову зберігання речових доказів Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області - з набранням вироку законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1