Справа № 290/469/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі колегії: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря судових засідань ОСОБА_4 за участю прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представник потерпілого ПАТ «Державна продовольчо зернова корпорація України» ОСОБА_12 розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2015 року за №0000241,

В С Т А Н О В И ЛА:
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 23.06.2017 року кримінальне провадження №0000241 відносно обвинувачених ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України направлено на розгляд Баранівському районному суду Житомирської області.

28.07.2017 року вказане кримінальне провадження надійшло до Баранівського районного суду Житомирської області.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, що надійшов до суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_9 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, він не містить чіткого формулювання обвинувачення, що позбавляє обвинуваченого права на захист від висунутого обвинувачення. Окрім того, захисник вказує, що в обвинувальному акті не конкретизовано якою сумою та в який конкретно день заволодів обвинувачений. Зазначає, що його підзахисний ОСОБА_6 позбавлений можливості для підготовки адекватного захисту, що суперечить вимогам ст.ст.6,7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання захисника ОСОБА_9 та просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 у вирішенні вказаного клопотання та призначення кримінального провадження до судового розгляду покладалися на розсуд суду.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_11 підтримали клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав того, що обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення, а відтак порушує право на захист.

Прокурор проти вказаного клопотання заперечив. Зазначив, що обвинувальний акт

повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, сума якою, зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів ОСОБА_6 становить 2311900 грн., обставини обвинувачення викладені чітко і зрозуміло. Вказує, що заявляючи клопотання про повернення обвинувального акту, обвинувачений та його захисник намагаються затягнути строк розгляду кримінального провадження.

Представник потерпілого ПАТ «Державна продовольчо зернова корпорація України» ОСОБА_12 підтримав думку прокурора та просив призначити вказане кримінальне провадження до розгляду у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно п.13 ч.1 ст. 13 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та яким завершується досудове розслідування відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити певні відомості, як, зокрема анкетні відомості обвинуваченого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, дату та місце його складення.

Зокрема, відповідно до п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину (час, місце, спосіб), форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням.

Одночасно слід зазначити, що пред`явлене особі обвинувачення має бути чітким, містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.

Проте в порушення вищезазначених норм закону, обвинувальний акт не містить належного формулювання обвинувачення. Так, в обвинувальному акті зазначено, що після перевірки ПАТ "ДПЗКУ", на підставі Наказу №19/1 від 05.03.2013 "Про затвердження Положення про порядок здійснення закупівлі зерна майбутнього врожаю Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України", пакету документів наданого ОСОБА_6 для укладення договору поставки зерна майбутнього врожаю №К012ВІL-F від 14.05.2013, службовими особами вказаного товариства, які не були обізнані про злочинні наміри останнього, 27.05.2013, згідно платіжного доручення №550 із розрахункового рахунку ПАТ "ДПЗКУ" № НОМЕР_1 перераховано на розрахунковий рахунок СПП "Чайка" № НОМЕР_2 грошові кошти на загальну суму 2311900 грн., із вирахуванням страхового платежу в розмірі 128100 грн., сплаченого на користь ПАТ "Українська аграрно-страхова компанія".

Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном ПАТ "ДПЗКУ" в особливо великих розмірах, умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, у період часу з 31.05.2013 по 31.12.2013, перебуваючи в приміщенні Романівського відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», за адресою: Житомирська область, смт. Романів, вул. Кооперативна, 7/2, на підставі грошових чеків - отримав із розрахункового рахунку СПП «Чайка» № НОМЕР_2 готівкові грошові кошти на загальну суму 2887059 грн., серед яких грошові кошти в сумі 2311900 грн., попередньо отримані від ПАТ «ДПЗКУ», на підставі договору поставки зерна майбутнього врожаю № K012BIL-F від 14.05.2013,

якими останній заволодів шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, використавши їх на власний розсуд, в тому числі і на господарську діяльність СПП «Чайка», з метою маскування злочинної діяльності тим самим реалізувавши свій злочинний умисел.

Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, в особливо великих розмірах, умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, не виконавши зобов`язання за договором поставки зерна майбутнього врожаю №К012BIL-F від 14.05.2013, укладеним із ПАТ "ДПЗКУ", у невстановлений слідством день, час та місці, на підставі рахунку №47 від 21.11.2013 та рахунку №67 від 10.12.2013 реалізував ПАТ "Шепетівська реалбаза хлібопродуктів" зерно кукурудзи, на загальну суму 444281,60 грн., а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Крім того, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, в особливо великих розмірах, ОСОБА_6 , умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, не виконавши зобов`язання за договором поставки зерна майбутнього врожаю №К012BIL-F від 14.05.2013, укладеним із ПАТ "ДПЗКУ", 17.12.2013, перебуваючи у невстановленому слідством місці, уклав із ПАТ "Красненський комбінат хлібопродуктів" договір / №17/12 від 17.12.2013 купівлі-продажу кукурудзи в кількості 1000 тон, на загальну суму 500 000 грн.

У подальшому директор СПП "Чайка" ОСОБА_6 реалізував вказаному товариству, на підставі накладної №63 від 24.12.2013, накладної №64 від 25.12.2013, накладної №66 від 30.12.2013 зерно кукурудзи у кількості 240,231 тон, на загальну суму 143440 грн., а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, директор СПП "Чайка" ОСОБА_6 , умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів чужим майном, а саме: грошовими коштами на загальну суму 2311900 грн., чим заподіяв ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" матеріальної шкоди, в особливо великих розмірах, на вище вказану суму.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обвинувальний акт містить посилання на те, що ОСОБА_6 , умисно, зловживаючи службовим становищем, заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами на загальну суму 2 311 900 грн.

Проте в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 отримав із розрахункового рахунку СПП «Чайка» готівкові кошти в сумі 2887059 грн., серед яких грошові кошти в сумі 2311900 грн. Також зазначено, що реалізовуючи зерно кукурудзи ПАТ "Шепетівська реалбаза хлібопродуктів" отримав грошові кошти на загальну суму 444281,60 грн. та розпорядився ними на власний розсуд. Крім того, реалізовуючи зерно кукурудзи ПАТ "Красненський комбінат хлібопродуктів" отримав грошові кошти на загальну суму 143440 грн. та розпорядився ними на власний розсуд.

Вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що такий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, який міститься в даному обвинувальному акті є не зрозумілими та його положення суперечать одне одному, оскільки з викладеного не можливо встановити якою сумою грошових коштів та в який день заволодів ОСОБА_6 , не зазначено в чому (в яких діях) полягає маскування злочинної діяльності та які суми витрачені на маскування (на вчинення конкретних дій з метою маскування) злочинної діяльності, що позбавляє можливості зрозуміти в повній мірі суть висунутого проти ОСОБА_6 обвинувачення.

Відсутність в обвинувальному акті зрозумілого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, в порушення вказаних вимог закону, до обвинувального акту, додано не належним чином оформлений реєстр матеріалів досудового розслідування, оскільки він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, у відповідності до якої, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час

досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

У доданому реєстрі матеріалів досудового розслідування в супереч вимогам ст.ст. 109, 110 КПК України, у частині 1 «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» зазначено процесуальні документи, а не процесуальні дії, які проводяться в ході досудового розслідування.

Крім того, судом встановлено, що реєстр матеріалів також не містить і відомості про складення обвинувального акту в порушення ч. 2 ст. 109 КПК. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Згідно положення п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

У справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 Європейський суд з прав людини також зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «Обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 52).

Вказані невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України не дозволяють суду провести підготовку до судового розгляду і постановити ухвалу про призначення судового розгляду, тому суд приходить до висновку , що відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

Повернення перевіреного судом обвинувального акта разом з додатками прокурору відповідає вимогам ст. 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 314, 315, 316 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_9 задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2015 року за №0000241, повернути прокурору для усунення недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Головуюча суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3