Провадження № 1-кс/344/3415/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0002621 від 18.06.2016р., -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся в суд із зазначеним клопотанням, в обгрунтування якого покликався на те, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановлений законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин за наступних обставин. Так, 18 червня 2016 року близько 01 год. 20 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прибув в службовий кабінет № 8 Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, що по вул. Бельведерська, 32 в м. Івано-Франківську. В цей час, в службовому кабінеті № 8 Івано-Франківського ВП, інспектор Івано-Франківського ВП ГУНП, капітан поліції ОСОБА_6 під час здійснення прийому громадян, здійснювала опитування ОСОБА_7 з приводу вчинення відносно неї насильства в сім`ї з боку чоловіка ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_4 знаходячись в службовому кабінеті № 8 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою провокації конфлікту розпочав виражатись нецензурною лайкою та заважати виконанню службових обов`язків інспектору Івано-Франківського ВП ГУНП капітану поліції ОСОБА_6 . На законну вимогу працівника поліції припинити протиправну поведінку ОСОБА_4 не реагував. Про даний факт інспектор поліції ОСОБА_6 повідомила оперативного чергового Івано-Франківського ВП ГУНП, який в свою чергу направив їй на допомогу співробітників Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську, інспектора патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_8 та інспектора патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_9 , які виконували свої службові обов`язки по забезпеченню громадської безпеки і порядку. 18 червня 2016 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в службовому кабінеті № 8 Івано-Франківського ВП, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, став виражатися образливими, нецензурними словами на адресу прибулих інспекторів поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . На законну вимогу працівників поліції припинити свою протиправну поведінку, ОСОБА_4 відреагував агресивно та продовжив себе вести зухвало, нехтуючи законною вимогою працівників правоохоронного органу, під час виконання ними службових обов`язків. Для забезпечення особистої безпеки та безпеки інших осіб інспектором патрульної поліції в м. Івано-Франківську ОСОБА_8 у відповідності до ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію» попередив ОСОБА_4 про застосування фізичної сили, на яке останній не відреагував. В подальшому інспектором патрульної поліції ОСОБА_8 відносно ОСОБА_4 у відповідності до ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» було застосовано фізичну силу та супроводжено на вулицю із службового кабінету № 8 Івано-Франківського відділу поліції. В подальшому 18 червня 2016 року близько 01 год. 40 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на території Івано-Франківського відділу поліції, що по вул. Бельведерська, 32 в м. Івано-Франківську перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив опір співробітникам Управління патрульної поліції м. Івано-Франківська інспекторові патрульної поліції лейтенанту поліції ОСОБА_8 та інспекторові патрульної поліції рядовому поліції ОСОБА_9 , які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 року, є працівниками правоохоронного органу, під час виконання ними службових обов`язків, в ході якого, усвідомлюючи протиправність своїх дій, нехтуючи законною вимогою працівників поліції, умисно наніс один удар головою та один удар кулаком руки інспектору поліції ОСОБА_8 спричинивши йому згідно висновку експерта № 486/353-Д судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді синця із садном в ділянці правого плеча, садна в ділянці правого ліктьового суглобу та правого передпліччя, синця в ділянці лівого плеча, подряпин в ділянці грудної клітки зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.В подальшому, інспектори поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно до положень ст. ст. 23, 29-30, 37, 42-45 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, застосовуючи фізичну силу та спеціальний засіб кайданки, затримали ОСОБА_4 на місці вчиненні злочину.

Матеріалами клопотання зазначається, що 23.08.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Матеріалами клопотання також зазначається, що у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, із середньою освітою, судимий: 20.03.2001 Івано-Франківським обласним судом за ст. ст. 141 ч. 1, 93 п.п. «а», «е», «і», 142 ч. 3, 206 ч. 2, 42, 43 КК України в редакції 1960 року, до покарання у вигляді позбавлення волі строком п`ятнадцять років у виправно-трудовій колонії посиленого режиму з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна, постановою Коломийського міськрайонного суду від 17.08.2012 року невідбуту частину покарання замінено на три роки один місяць шістнадцять днів обмеження волі; 16.10.2013 Івано-Франківським міським судом за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у вигляді двох років шість місяців позбавлення волі.

Матеріалами клопотання зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років та усвідомлює про неминучість покарання за вчинення даного злочину. Окрім того ОСОБА_4 , у встановленому законом порядку вручено повістки про виклик до слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП, однак останній у вказані терміни не прибув, про причини неприбуття слідчого не повідомив та місце знаходження ОСОБА_4 не відоме; незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, зокрема на свідка ОСОБА_7 , оскільки остання являється колишньою дружиною підозрюваного ОСОБА_4 ; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 судимий за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, громадської безпеки та проти власності, окрім того підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працює та не має постійного джерела доходів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник заперечила щодо вимог клопотання, вказавши на необгрунтованість наведених у клопотанні ризиків та просила не застосовувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а обрати щодо підозрюваного домашній арешт.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав думку захисника.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, встановлено наступне.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а саме: допитом потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , висновком судово-медичної експертизи 486/353-Д від 26.08.2016 та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, зважаючи на те, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій, думку прокурора, який не заперечував щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, вважаю, що у відповідності до ч.2 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, з застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 без дозволу слідчого, прокурора, або суду та з покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

На переконання слідчого судді саме цей запобіжний захід надасть змогу забезпечити адекватне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на підставі ч.4 ст. 194 КПК України застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 22, 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 309, 395 Кримінального процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із використанням електронних засобів контролю та заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

1) Прибувати до слідчого Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 , прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , Івано-Франківського міського суду за першою вимогою;

2) Не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_4 проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) носити електронний засіб контролю.

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 09 листопада 2017 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення. Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 15 вересня 2017 року.