Справа № 645/4948/17
Провадження № 1-кп/645/225/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі судової колегії:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , неповнолітнього ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Харкова клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 122 ч.1, ст.. 186 ч.2, ст.. 187 ч.ч. 2,3,4, ст.. 263 ч.1 КК України;

неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 185 ч.2, ст.. 186 ч.2, ст.. 187 ч.ч. 2,3,4, ст.. 263 ч.1, ст.. 296 ч.4 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 187 ч.2,4, ст.. 263 ч.1 КК України,

встановила:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , неповнолітньому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 строк тримання під вартою. Підстави застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 прокурор вказав, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу не змінились, обґрунтовуються настанням наступних ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачені обвинувачуються у вчинення тяжких кримінальних правопорушень, які скоєнні із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства, метою скоєння вказаних злочинів був корисливий мотив, за які законом передбачено покарання у вигляді від семи до дванадцяти років. В зв`язку з чим обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також можуть вчинити інші кримінальне правопорушення. Крім того, прокурор зазначає, що обвинувачені можуть також незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки на даний час вони мають всі відомості стосовно місця проживання останніх. Також прокурор посилався на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» в якому зазначене, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність ризиків, зазначених прокурором. Крім того, захисник ОСОБА_6 просив суд змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 з тримання під вартою на більш м`який захід, який не пов`язаний з обмеженням волі.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість.

Обвинувачений ОСОБА_11 заперечував проти продовження йому строків тримання під вартою, вважаючи його необґрунтованим.

Адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість та порушення порядку розгляду. Крім того заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Клопотання обґрунтовує тим, що станом на 02.03.2018 року відсутні всі процесуальні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_11 та наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а саме: працевлаштування, сімейний стан, вища освіта, постійне місце проживання та наявність позитивних характеристик з місяця мешкання та роботи. В зв`язку з зазначеним, захисник вважає, що на даний час відсутні ризики, передбачені ст.. 177 КПК України. Окрім того захисник звертав увагу суду про необхідність участі в судових засіданнях всіх прокурорів, які відповідно до постанови про призначення групи прокурорів підтримують обвинувачення в суді.
Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час досудового розслідування відносно обвинувачених обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в останнє ухвалою судової колегії від 04 січня 2018 року продовжено на строк до 04 березня 2018 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що обвинувачені обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідком якого могла бути загибель людей, а також з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, впливати на інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Продовжуючи обвинуваченим ОСОБА_9 , неповнолітньому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 строк тримання під вартою, судова колегія виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані у судовому засіданні, оскільки на цей час проводиться тільки підготовче судове засідання, а також враховує той факт, що обвинувачені ОСОБА_9 , неповнолітнього ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються, у тому числі, у вчиненні особливо тяжких злочинів, а саме ч. 4 ст. 187 КК України та санкція зазначеної статті передбачає, також, покарання до 15 років позбавлення волі.

Посилання адвоката ОСОБА_8 про наявність обставин, які унеможливлюють продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , судовою колегією вважаються безпідставними, оскільки наявність позитивних характеристик обвинуваченого під час його навчання у школі та в інституті , позитивні характеристики з місця мешкання не можуть слугувати безумовною підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, при існуванні обґрунтованих ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України. Адвокатом не надано підтвердження працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_11 та його сімейного стану. Враховуючи зазначене, суд відмовляє у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Стосовно клопотання адвоката ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , то суд відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки захисником не надано жодного доказу на підтвердження відсутності ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України.

Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи ОСОБА_9 , неповнолітнього ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжний захід, обраний в ході досудового розслідування, суд вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

Судова колегія зазначає що, відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України, судом ухвалюється рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими безпосередньо під час судового розгляду, а тому приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останніх переховуватися від суду, вчинити інші злочини, доцільно на даній стадії судового провадження продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.

Продовження строку тримання під вартою до шістдесяти днів відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України.

Крім того, судова колегія зазначає, що доводи захисників та обвинувачених щодо необґрунтованості висунутого обвинувачення, буде враховуються судом під час постановлення остаточного рішення у справі у відповідності до приписів статті 368 КПК України .

Що стосується клопотань захисника ОСОБА_8 про обов`язкову одночасну участь всіх прокурорів, які включені в групу прокурорів для підтримання державного обвинувачення в кожному судовому засіданні суд зазначає наступне, відповідно до ст.37 КПК України обов`язкова одночасна участь прокурорів які включені до групи прокурорів не передбачена.

Керуючись ст.ст. 314-317, 177, 178, 183, 194, 372 КПК України, судова колегія -

п о с т а н о в и л а:
У задоволенні клопотань адвокатів захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 30 квітня 2018 року.

Продовжити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 30 квітня 2018 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 30 квітня 2018 року.

Копію ухвали направити до ДПтС України Харківської установи виконання покарань (№ 27) для відома.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3