№ 317/4007/17
№/п 1-кп/317/118/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осіпенко Бердянського району Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не одруженого, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 на посаді кухаря взводу забезпечення 2-го гарматного артилерійського дивізіону, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Старший солдат ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , на посаді кухаря взводу забезпечення 2-го гарматного артилерійського дивізіону.
Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII зі змінами, визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Проте, старший солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог зазначених вище нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.
13 жовтня 2017 року о 08 год. 00 хв. на військовому полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 відбувалося ранкове шикування особового складу, на якому було виявлено відсутність старшого солдата ОСОБА_4 , який не з`явився вчасно з відпустки на службу.
Після цього, у військовій частині НОМЕР_1 були організовані пошуки старшого солдата ОСОБА_4 , але встановити місцезнаходження останнього в межах та поза межами частини не представилось можливим.
Так, 13 жовтня 2017 року о 08 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в порушення статутних вимог та зобов`язань, не з`явився вчасно з відпустки без поважних причин до місця служби військового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , який дислокується у Запорізькому районі Запорізької області, та до виконання службових обов`язків не приступив.
Зокрема, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду, 13 жовтня 2017 року не з`явився без поважних причин з відпустки до військового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , який дислокується у АДРЕСА_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 30 жовтня 2017 року.
30 жовтня 2017 року старший солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у злочині, що йому інкримінується, підтвердив, що дійсно вчинив злочин при вищевикладених обставинах, пояснив суду, що 13 жовтня 2017 року не повернувся до військової частини з відпустки по особистим причинам, лише 30 жовтня 2017 року самостійно прибув до військової частини, хоча розумів, що згідно військових статутів, з якими був ознайомлений це є порушенням і тягне за собою кримінальну відповідальність.
Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 407 ч.4 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.
Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше не судимий, за місцем несення військової служби характеризується позитивно.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлені.
Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, треба звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши передбачені ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки.
Цивільний позов не було заявлено. Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, строком на один рік.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирати.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.
Суддя: ОСОБА_1