Справа № 314/739/18
Провадження № 1-в/314/479/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.03.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за поданням начальника державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№1)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, освіта середня, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України.
По даній справі засуджений: 15.03.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк попереднє ув`язнення з 26.10.2011 року по 31.03.2012 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.08.2017 року невідбуту частину покарання 2 роки 9 місяців 13 днів змінено на обмеження волі, на підставі ст. 72 КК України один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі з моменту винесення ухвали до застосування покарання у вигляді обмеження волі.
Початок строку: 26.10.2011 року Кінець строку: 07.05.2020 року
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
представника ОСОБА_5 ,
захисника засудженого ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло подання начальника державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№1)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3
У судовому засіданні представник Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№1)» подання підтримав, просив суд задовольнити подання, пояснив, що засуджений ОСОБА_3 відбув ? частини покарання, має 9 заохочень, стягнень не має.
Засуджений ОСОБА_3 суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому та просив суд задовольнити подання адміністрації виправного центру про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк, який залишився.
Захисник засудженого підтримав подання, просив суд задовольнити його.
Прокурор заперечував проти задоволення подання, мотивуючи тим, що відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України засуджений може бути представлений до умовно-дострокового звільнення не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місце обмеження волі, враховуючи те, що ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.08.2017 року засудженому ОСОБА_3 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким обмеженням волі, подання є передчасним.
Суд, вислухавши всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання характеризується позитивно, за зразкову поведінку та ставлення до праці неодноразово заохочувався правами начальника установи, має 9 заохочень. Стягнень немає. Був працевлаштований робочим на дільниці № 1 с. Новософіївка. Бібліотеку установи відвідує, чим підвищує свій загальноосвітній рівень. Бере участь у реалізації програм диференційного впливу «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження». Відповідно до ст. 118 КВК України залучається до робіт без оплати праці з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов засуджених. У скоєному злочині щиро розкаюється, вину визнав повністю.
Щодо заперечень прокурора про передчасність подання, суд приходить до наступних висновків.
Суб`єктами положень ч. 8 ст. 154 КВК України є «особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом», але ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.08.2017 року фактично було змінено режим відбування покарання з позбавлення волі на обмеження волі відповідно до вимог ст. 82 КК України, положення якої стосовно заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, на відміну від відповідних норм кримінального закону, взагалі не передбачають можливості застосування правового інституту про направлення засуджених у місця обмеження волі. До того ж, при заміні покарання більш м`яким особа фактично не звільняється, а продовжує відбувати покарання, хоча й іншого його виду, і не втрачає статус засудженого.
Крім того, у ч. 8 ст. 154 КВК України, такі особи «можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі», однак матеріали провадження не містять даних про те, що у відношенні засудженого ОСОБА_3 раніше ставилося питання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Отже, положення ч. 8 ст. 154 КВК України передбачають регулювання інших, ніж у даному випадку щодо засудженого ОСОБА_3 , кримінально-виконавчих правовідносин.
Окрім того, згідно ч. 5 ст. 82 КК України до осіб, яким покарання замінено більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 КК України. Статтею 81 КК України передбачені умови застосування умовно-дострокового звільнення: засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув певну частину покарання, призначеного йому вироком суду.
Таким чином, беручи до уваги наведене, суд вважає подання начальника державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№1)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, так як згідно поданих та перевірених в судовому засіданні доказів слідує, що засуджений довів своє виправлення, і заслуговує на звільнення його від відбуття покарання, на строк який залишився, умовно - достроково.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання начальника державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№1)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 15.03.2012 року, на невідбутий строк, що складає 2 роки 1 місяць 15 днів.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1
22.03.2018