Справа № 159/4410/17
Провадження № 1-в/159/187/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника

Ковельського МРВ з питань пробації ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі заяву ОСОБА_5 про звільнення від призначеного вироком суду покарання, на підставі Закону України « Про амністію» у 2016 році,-

встановив:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Ковеля, Волинської області, громадянка України, одружена, з середньою освітою, не працююча , має на утриманні малолітніх дітей : синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаюча в АДРЕСА_1 , яка засуджена вироком Комінтернівського районного суду м. Харків від 23.03.2016 року до покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки , на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, звернулась в Ковельський міськрайонний суд із заявою про звільнення її від основного і додаткового покарання призначеного вироком суду, на підставі п.б ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_6 засуджена за тяжкий злочин та на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року була вагітною, тобто підпадає під дію п. «б » ст. 1 вказаного Закону.

До заяви ОСОБА_5 долучила довідку пологового будинку Ковельського МТМО від 14 вересня 2017 року за вих. 247 про те, що ОСОБА_5 ,1988 року народження, проживаюча в АДРЕСА_1 знаходиться на обліку по вагітності в жіночій консультації Ковельського пологового будинку, термін вагітності 36 - 37 тижнів.

Крім цього, ОСОБА_6 має неповнолітніх дітей, але довідки про те, що вона не позбавлена батьківських прав не надала.

Заслухавши пояснення засудженої , яка просила заяву задовольнити, представника органу з питань пробації, яка підтримала заяву , думку прокурора, який не заперечив щодо задоволення даної заяви , дослідивши матеріали особової справи засудженої , суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджена вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.03.2016 року за ч.2 ст.286 КК України , згідно якого їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільненого від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки .
З наведеного слідує, що ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, який згідно ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітніх дітей.

Засуджена ОСОБА_5 не заперечує проти застосування щодо неї ЗУ "Про амністію у 2016 році" на підставі п.б ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року , про що свідчить її заява до суду і усна заява в судовому засіданні.

В силу ст. 1 п.б Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув чинності 07.09.2017 року, передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:та жінок вагітних на день набрання чинності цим законом.
Таким чином, ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.03.2016 року, оскільки вона засуджена за вчинення необережного злочину, який не є особливо тяжким та на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року була вагітною і дає згоду на застосування щодо неї амністії.

Згідно ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Станом на 07 вересня 2017 року додаткова міра покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки , яка призначена ОСОБА_5 вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова суду від 23.03.2016 року за ч.2 ст.286 КК України не виконана.
Отже, суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування основного і додаткового покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.03.2016 року на підставі пункту « б» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Підстав для незастосування амністії щодо ОСОБА_5 передбачених ст. 9 цього Закону, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 370, 372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд, -

У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_5 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.03.2016 року на підставі пункту « б» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом семи діб з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 13 .12.2017 року.

ГоловуючийОСОБА_1