Справа № 675/1648/15-к
Провадження № 1-в/675/2/2017
У Х В А Л А

"20" грудня 2017 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Ізяславі скаргу
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що
відбуває покарання в Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», що
тимчасово вибув до лікувального закладу при Державній установі «Херсонська
виправна колонія (№ 61)» про скасування незаконно накладених стягнень,
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою про скасування незаконно накладеного стягнення, мотивуючи це тим, що він відбуває покарання у Замковій виправній колонії № 58, в даний час Державна установа «Замкова виправна колонія (№ 58)». ОСОБА_4 зазначає, що під час відбування покарання з моменту прибуття в установу перебував у хворобливому стані, в зв`язку з чим фельдшером медичної частини йому було прописано постільний режим, однак не зважаючи на це та високий тиск 28 березня 2014 року, 29 березня 2014 року та двічі 31 березня 2014 року адміністрацією установи відбування покарання до засудженого застосовувались стягнення, зокрема його помістили на 15 діб до дисциплінарного ізолятора. 08 квітня 2014 року представники адміністрації установи також застосували стягнення до ОСОБА_4 , а 21 квітня 2014 року перевели його на три місяці до одиночної камери. ОСОБА_4 вважає, що зазначені стягнення є неправомірними та накладені на нього незаконно.
Засуджений ОСОБА_4 був допитаний у судових засіданнях в ході розгляду його скарги, в останнє судове засідання не з`явився, вибув до лікувального закладу при Державній установі «Херсонська виправна колонія (№ 61)», звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд його скарги за відсутності засудженого.
Допитавши засудженого, перевіривши документи, додані до скарги, матеріали особової справи, журнал відвідування медичними працівниками приміщень ОК, ДіЗО, ПКТ, карцеру за вересень 2013 року по квітнь 2017 року, журнал реєстрації амбулаторних хворих за серпень 2013 року по квітень 2014 року, вислухавши висновок прокурора, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_4 засуджений вироком Красногвардійського районного суду АР Крим від 12 квітня 2013 року за ст. 190 ч. 2, 121 ч. 2, 187 ч. 4, 70 ч. 1 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
З 27 березня 2014 року відбуває покарання у Замковій виправній колонії № 58, в даний час - Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)».
Згідно вимог ст. ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироку судами вирішуються питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; норми Конституції України є нормами прямої дії; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
У статті 21 Конституції України проголошено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Згідно ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.
Відповідно до ст. 5 Кримінально-виконавчого Кодексу України кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 7 Кримінально-виконавчого Кодексу України держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.
Абзацом 2 частини 1 ст. 8 Кримінально-виконавчого Кодексу України визначене право засуджених на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню. Заходи впливу можуть застосовуватися до засуджених виключно на підставі закону; засуджені не можуть бути піддані медичним або іншим подібним дослідженням незалежно від їх згоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 116 Кримінально-виконавчого Кодексу України адміністрація колоній зобов`язана виконувати необхідні медичні вимоги, що забезпечують охорону здоров`я засуджених.
Згідно ст. 131-1 Кримінально-виконавчого Кодексу України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.
Поняття «злісне порушення встановленого порядку відбування покарання» визначено у ст. 133 Кримінально-виконавчого Кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 134 Кримінально-виконавчого Кодексу України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.
Відповідно до довідки про притягнення до дисциплінарної відповідальності 29 березня 2014 року до засудженого ОСОБА_4 застосоване стягнення у вигляді догани за те, що засуджений 29 березня 2014 року о 22 год. 40 хв. не зайняв своє спальне місце, чим допустив порушення розпорядку дня, на законні вимоги припинити порушення не відреагував, що підтверджується відповідною довідкою, копія якої додана до матеріалів справи.
Про зазначену подію був складений рапорт на ім`я начальника установи молодшим інспектором ВНБ ОСОБА_5 , що підтверджується рапортом, копія якого додана до матеріалів справи.
Покази ОСОБА_4 не узгоджуються з обставинами вчиненого порушення, оскільки сам засуджений скаржився на погане самопочуття і призначення йому постільного режиму, тоді як згідно оглянутих судом рапортів і актів, копії яких додані до матеріалів справи, порушення полягало саме у небажанні ОСОБА_4 зайняти спальне місце. Вказані обставини не були спростовані в ході судового розгляду належними і допустимим доказами.
Відповідно до довідки про притягнення до дисциплінарної відповідальності 31 березня 2014 року до засудженого ОСОБА_4 застосоване стягнення у вигляді догани за те, що засуджений 31 березня 2014 року о 06 год. 20 хв. знаходився на своєму спальному місці під ковдрою, чим допустив порушення розпорядку дня, на неодноразово зроблені зауваження відреагував негативно, вступив у словесну суперечку, що підтверджується відповідною довідкою, копія якої додана до матеріалів справи.
Про зазначену подію був складений рапорт на ім`я начальника установи молодшим інспектором ВНБ ОСОБА_6 , що підтверджується рапортом, копія якого додана до матеріалів справи.
Постановою начальника Замкової виправної колоні № 58 (в даний час Державна установа «Замкова виправна колонія (№ 58)») від 31 березня 2014 року до засудженого ОСОБА_4 застосовано стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора строком на 15 діб за те, що засуджений 28 березня 2014 року об 11 годині 00 хвилин безпідставно, в категоричній формі відмовився вийти на роботу по благоустрою території колонії: прибирати прогулянкові дворики на зроблені зауваження не реагував, що підтверджується відповідною постановою, копія якої додана до матеріалів справи.
Про зазначену подію був складений рапорт на ім`я начальника установи начальником ІСДПВ ОСОБА_7 , що підтверджується рапортом, копія якого додана до матеріалів справи. Згідно медичної довідки, копія якої додана до матеріалів справи, на момент надання пропозиції виконувати роботи по благоустрою місць позбавлення волі стан здоров`я ОСОБА_4 дозволяв виконувати такі роботи.
Постановою начальника Замкової виправної колоні № 58 (в даний час Державна установа «Замкова виправна колонія (№ 58)») від 08 квітня 2014 року до засудженого ОСОБА_4 застосовано стягнення у вигляді суворої догани за те, що 30 березня 2014 року о 06 год. 10 хв. під час проведення ранкової поіменної перевірки засуджений знаходився на своєму спальному місці під ковдрою, чим допустив порушення розпорядку дня, на законні вимоги припинити порушення не відреагував, що підтверджується відповідною постановою, копія якої додана до матеріалів справи.
Про зазначену подію був складений рапорт на ім`я начальника установи молодшим інспектором ВНБ ОСОБА_8 , що підтверджується рапортом, копія якого додана до матеріалів справи.
Постановою начальника Замкової виправної колоні № 58 (в даний час Державна установа «Замкова виправна колонія (№ 58)») від 21 квітня 2014 року до засудженого ОСОБА_4 застосовано стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу на строк три місяці за встановлення міжкамерного зв`язку.
Сам ОСОБА_4 не оскаржує факт наявності порушення, однак вважає, що адміністрація установи зобов`язана була направити його у лікувальний заклад, а не накладати стягнення.
Засуджений ОСОБА_4 був належним чином ознайомлений з застосуванням до нього стягнень у встановленому законом порядку, вказаний факт не оспорював, однак, не зважаючи на те, що стягнення були застосовані до ОСОБА_4 протягом березня квітня 2014 року, засуджений оскаржив їх лише у вересні 2015 року, тобто відповідно до вимог ч. 14 ст. 134 КВК України в редакції, яка діє на момент розгляду справи, на момент оскарження стягнень ОСОБА_4 вважається таким, що не має стягнень у вигляді догани від 29 березня 2014 року, у вигляді догани від 31 березня 2014 року, у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора на 15 діб від 31 березня 2014 року, у вигляді суворої догани від 08 квітня 2014 року, у вигляді переведення до приміщення камерного типу на строк три місці від 21 квітня 2014 року.
Засуджений не заперечував наявність подій, які визнавались адміністрацією установи виконання покарань дисциплінарним проступком, однак ОСОБА_4 вважає, що зазначені події не можуть визнаватись дисциплінарними проступками, оскільки під час вчинення дій, визнаних дисциплінарними проступками, ОСОБА_4 мав право перебувати у ліжку і не виходити на роботу по стану здоров`я та рекомендаціям фельдшера медичної частини установи.
Разом з тим, досліджені в ході судового розгляду: журнал відвідування медичними працівниками приміщень ОК, ДіЗО, ПКТ, карцеру за вересень 2013 року по квітнь 2017 року, журнал реєстрації амбулаторних хворих за серпень 2013 року по квітень 2014 року, копії з яких додані до матеріалів справи, спростовує вказані доводи засудженого. Так, згідно інформації з журналу відвідування медичними працівниками приміщень ОК, ДіЗО, ПКТ, карцеру за вересень 2013 року по квітнь 2017 року ОСОБА_4 призначався постільний режим один раз 02 квітня 2014 року. 28 березня 2014 року ОСОБА_4 двічі звертався до медичної частини, але скаржився на тиск лише другий раз, відомості про призначення постільного режиму відсутні. 31 березня 2014 року ОСОБА_4 звертався до медичної частини зі скаргами на тиск, відомості про призначення постільного режиму відсутні. 08 квітня 2014 року та 21 квітня 2014 року інформація про звернення ОСОБА_4 до медичної частини відсутня.
У наданій на запит суду медичній довідці зазначено, що у в амбулаторній картці ОСОБА_4 відсутні дані про призначене лікування та постільний режим протягом березня квітня 2014 року.
За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи ОСОБА_4 про наявність порушень при накладенні стягнень в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження, а тому оспорювані стягнення скасуванню не підлягають.
Керуючись Конституцію України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 5, 7, 8, 116, 131-1, 131-2, 132, 133, 134, 135 КВК України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні скарги засудженого ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1