Постанова

Іменем України
15 березня 2018 р.

м. Київ
Справа № 463/3578/16-к

Провадження № 51 337 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001760 від 23 травня 2016 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 185 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року щодо нього.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_6 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2015 року у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі до призначеного покарання та за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з часу звернення вироку до виконання і фактичного його затримання.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 22 травня 2016 року о 16 годині 50 хвилин, перебуваючи на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 з корисливих мотивів, умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав металевий мангал, вартістю 1 500 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою його захисника адвоката ОСОБА_7 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а вирок щодо нього в частині призначеного покарання змінити, застосувавши до нього положення ст. 75 КК України. Вказує на те, що суди обох інстанцій формально підійшли до розгляду кримінального провадження, належно не врахували обставини, що пом`якшують його покарання, та дійшли помилкового висновку про те, що його виправлення можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства. Вважає призначене йому покарання за ст. 185 ч. 2 КК України таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні засуджений вважав касаційну скаргу обґрунтованою і просив її задовольнити.
В судовому засіданні захисник вважала касаційну скаргу обґрунтованою і просила її задовольнити.
В судовому засіданні прокурор вважала касаційну скаргу необґрунтованою та просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Обґрунтованість засудження ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ст. 185 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Доводи касаційної скарги про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновки суду щодо призначеного покарання.
При призначенні засудженому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та дані про особу засудженого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий. Щире каяття, сприяння розкриттю злочину та те, що ОСОБА_6 на даний час є інвалідом 3 групи визнано обставинами, що пом`якшують покарання. Також суд першої інстанції врахував конкретні обставини скоєного злочину, а також те, що викрадене майно було повернуто потерпілому, та думку останнього, який не наполягав на призначенні ОСОБА_6 суворого покарання. Разом з тим, судом враховано і обставину того, що ОСОБА_6 , будучи звільненим від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України за попереднім вироком за вчинення тяжкого злочину, порушив умови такого відбуття та в період іспитового строку вчинив новий злочин.
Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції зробив правильний висновок про можливе виправлення і перевиховання ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства, обґрунтовано призначивши йому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі санкції частини 2 статті 185 КК України, та на підставі 71 КК України призначив йому остаточне покарання за сукупністю вироків, не знайшовши підстав для повторного застосування до нього положень ст. 75 КК України. При цьому, судом першої інстанції не порушено вимоги статті 69-1 КК України, якою передбачено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, оскільки йому за ст. 185 ч. 2 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі до 5 років, суд призначив покарання у виді 2 років позбавлення волі,що є меншим двох третин максимального строку такого виду покарання за вказаною частиною цієї статті.

Отже, покарання засудженому призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
При розгляді апеляційної скарги захисника суд апеляційної інстанції її доводи щодо призначеного покарання перевірив і своє рішення належним чином мотивував, погодившись із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України.
Крім того, апеляційний суд зазначив, що відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року, виходячи зі змісту ст. 78 ч. 3 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, у таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Обставини, на які є посилання в касаційній скарзі засудженого, судом апеляційної інстанції були належним чином досліджені і враховані при прийнятті рішення. Вказані обставини не є безумовними підставами для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги, скасування або зміни судових рішень та призначення засудженому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд
ухвалив:
Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3