Провадження № 1-кс/638/2869/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

При секретарі ОСОБА_2 ,

За участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0003636 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 186 КК України, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 21.07.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку від 25.10.17, а саме на кофту сірого кольору з довгим рукавом «ЕVERLAST»; кофту сірого кольору з довгим рукавом; посвідчення водія від 22.07.2014 № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ; KARTA POBYTU № НОМЕР_2 ОСОБА_6 ; довідку взамін військового квитка від 23.04.2013 на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_3 з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.

Клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 00003636 від 21.07.2017 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 186 КК України.

25.10.2017 на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.10.2017 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, під час якого вилучено кофту сірого кольору з довгим рукавом «ЕVERLAST», кофту сірого кольору з довгим рукавом, посвідчення водія від 22.07.2014 № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , KARTA POBYTU № НОМЕР_2 ОСОБА_6 , довідка взамін військового квитка від 23.04.2013 на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_3 .

Постановою слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області від 25.10.2017, майно вилучено під час обшуку 25.10.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами.

Слідчий зазначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Отже, накладення арешту на тимчасово вилучене майно відповідає меті, визначеної в КПК України, як засобу забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

Таким чином, на думку слідчого, сукупність підстав та розумних підозр вказує не те, що всі вилучені речі в ході обшуку від 25.10.2017 є доказами злочину, мають значення для встановлення істини у справі, доведення винуватості підозрюваного.

В судовому засіданні слідчий просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив.

Неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, заслухавши слідчого, оглянувши письмові додатки до клопотання, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2)надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3)є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4)набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення».

З доводів клопотання вбачається, що перелічене вище майно, вилучене під час огляду місця події, є предметом кримінального правопорушення, а також є засобами чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, є доказами здійснення протиправної діяльності, тобто відповідають вимогам п.п. 1, 2, 3, 4 ч.2 ст.167 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Нормою частини 3 передбачено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Постановою слідчого від 25.10.2017 року вилучене в ході обшуку майно визнано в якості речових доказів та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Вилучені речі та предмети можуть бути використані в кримінальному провадженні з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, та можуть бути доказами в кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Арешт майна вважаю розумним та співрозмірним обмеженням права власності, завданням кримінального провадження. Повернення вищезазначеного предмету може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення вищезазначеного предмету можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності громадянина та гарантуватиме охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечить швидке, повне та неупереджене досудове розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку від 25.10.17, а саме на кофту сірого кольору з довгим рукавом «ЕVERLAST»; кофту сірого кольору з довгим рукавом; посвідчення водія від 22.07.2014 № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ; KARTA POBYTU № НОМЕР_2 ОСОБА_6 ; довідку взамін військового квитка від 23.04.2013 на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_3 з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Строк пред"явлення до виконання 1 ( один) рік.

Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1