Справа № 481/58/17
Провадж.№ 1-кп/481/32/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.12.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новий Буг клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою при розгляді кримінального провадження № 0000681 від 23 жовтня 2016 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України,
по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
встановив :
На розгляді у Новобузькому районному суді Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
22 листопада 2017 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів до 02 січня 2017 року.
Прокурор у судовому засіданні для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою недопущення вчинення ним нових злочинів, та незаконно впливати на свідків просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів.
Захисник, ОСОБА_5 проти задоволення даного питання заперечив, мотивуючи це тим, що ризики, на які посилається прокурор відпали, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні також заперечував проти продовження йому запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд зобов`язаний до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На даний час розгляд кримінального провадження не закінчено, суд знаходиться на стадії допиту свідків.
Суд вважає, що обставини, які стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження є й надалі актуальними, оскільки існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений, який не має стійких соціальних зв`язків, постійної роботи та осіб, які перебували б на його утриманні, не одружений, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину покарання за яке передбачене до 10 років позбавлення волі, може здійснити дії, на які вказує прокурор і які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: з метою недопущення обвинуваченим вчинення нових злочинів, недопущення можливості обвинуваченим переховуватись від суду та забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, та з метою недопущення будь-якого впливу на свідків, прізвища та адреси проживання яких обвинуваченому відомі, суд приходить до висновку про необхідність продовження тримання під вартою обвинуваченого строком на шістдесят днів.
Посилання сторони захисту на те, що свідки вже були до питання суд не бере до уваги, оскільки попередні показання свідків даним складом суду враховуватись не будуть, відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України суд проводить новий допит свідків, оскільки докази суд досліджує безпосередньо.

Також не заслуговують на увагу зауваження сторони захисту про неможливість отримання обвинуваченим орендної плати за договором оренди земельної ділянки, оскільки обвинувачений може отримання орендної плати довірити будь-кому із близьких осіб, шляхом видачі їм довіреності. Відповідно до Порядку

посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України
від 15 червня 1994 р. № 419, посвідчувати довіреності, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, відповідно до статей 245 і 1252 Цивільного кодексу України та статті 40 Закону України "Про нотаріат", мають право начальники установ виконання покарань та слідчих ізоляторів , для осіб що тримаються в таких установах. Тобто обвинувачений перебуваючи в СІЗО має змогу оформити довіреність без виїзду до нотаріуса.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, суд вважає доведеним той факт, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли та продовжують існувати.
Станом на теперішній час обставини, враховані при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування не зникли, а тому подальше тримання обвинуваченого є виправданим та зазначеним ризикам неможливо запобігти, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід, в тому числі на який посилається сторона захисту.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора, щодо продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу є обґрунтованим, таким, що підлягає задоволенню, без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.
Керуючись вимогами ст. ст.131, 132, 176 178, 183, 197, 331 КПК України, суд,
постановив:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 16 години 20 хвилин 25 лютого 2018 року, включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору та направити начальнику Слідчого ізолятора у Миколаївській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя