Єдиний унікальний номер: 343/1733/17
Номер провадження: 1-кс/0343/228/17
У Х В А Л А
06 жовтня 2017 року м. Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , скаржниці ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Долина скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 29.06.2017 року, -
В С Т А Н О В И В:
03.10.2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду зі скаргою на постанову від 29 червня 2017 року слідчого СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження № 0000272, відомості про яке 17 травня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.
Обґрунтовуючи вимоги скарги, зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримано нею 26 вересня 2017 року, яка надіслана Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області після звернення до Урядового контактного центру 02.09.2017 року та 07.09.2017 року щодо ненадання їй копії постанови про закриття кримінального провадження, про існування якої їй повідомили також з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 28.08.2017 року після звернення до Урядового контактного центру 11.08.2017 року.
Вказану постанову вважає незаконною, винесеною за неповноти досудового розслідування, невідповідності висновків слідчого, викладених у постанові, фактичним обставинам кримінального провадження, а також за істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, тому постанова підлягає скасуванню.
Слідчий не наводить жодної із ознак передбачених ст.284 КПК України у мотивувальній частині постанови, а тому посилання на п.2 ч.1 ст.284 КПК України у резолютивній частині постанови є безпідставним. Щоб говорити про відсутність складу злочину, треба конкретно називати, якого саме елементу немає, тобто яка складова злочину з чотирьох відсутні.
Виходячи із змісту постанови, можна зробити висновок, що слідчий не тільки неефективно проводив розслідування, а взагалі його не проводив.
Порушення вимог кримінального процесуального законодавства в діях слідчого також вбачається в наступному:
В постанові слідчий зазначає, що «в зв`язку з тим, що в медичній картці амбулаторного хворого № 2992 колір синців не описаний, а на момент проходження ОСОБА_5 судово- медичної експертизи тілесних ушкоджень чи їх слідів на тілі не виявлено, висловитись про термін заподіяння вище зазначених синців немає можливості, а тому ОСОБА_5 могла їх отримати за інших обставин». Однак, судово-медичний експерт у висновку експертизи від 20.05.2017 року № 40 прийшов до наступних підсумків: 1-3. У громадянки ОСОБА_5 мались ушкодження: синці в ділянці правого плечового суглоба. Описані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів останніми в ділянку правого плечового суглоба, так і при ударах вказаною ділянкою до таких, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
У постанові зазначено, що «свідків конфлікту не представилось можливим». Слідчий ОСОБА_6 з самого початку не мав намірів опитувати свідків у школі, так як 06.06.2017 року, під час ознайомлення з матеріалами справи, ОСОБА_6 до 06.06.2017 року не появлявся у школі, також у матеріалах справи до 06.06.2017 року не було пояснень ОСОБА_7 .
Зазначає, що слідчий протиправно не зазначає її у постанові в якості потерпілої, оскільки у заяві про залучення до провадження як потерпілого від 22.05.2017 року вказано, що їй завдано шкоду. І ця обставина відрізняє статус потерпілого від статусу заявника.
Вважає, що слідчий не забезпечив ефективного розслідування у кримінальному провадженні № 0000272. Проведене ним досудове слідство не було ретельним, безстороннім і сумлінним. Слідчий допустив порушення процесуальних норм, не вжив всіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події злочину, а також усіх необхідних процесуальних дій.
За таких обставин просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_5 вимоги скарги підтримала з підстав, викладених у скарзі, просила скаргу задовольнити.Додатково пояснила, що жодного свідка конфлікту, особу, яка нанесла їй тілесні ушкодження ОСОБА_7 слідчим не допитано. Копію постанови про закриття кримінального провадженні від 29.06.2017 року вона отримала 26.09.2017р. після чергового звернення на "Урядову гарячу лінію".
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, вважає, що з врахуванням висновку експерта від 20.05.2017р., в якому судовий експерт вказав, що на момент проведення судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень не виявлено, а колір синців в медичні картці амбулаторного хворого №2992 ОСОБА_5 не описано, висловитись про термін заподіяння синців немає можливості, а тому немає підстав допитувати свідків даного конфлікту.
Заслухавши пояснення скаржника, думку прокурора ,дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000272 по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 в школі №5 м.Долина, слідчий суддя приходить до наступних висновків:
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно частин першої-другої ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
В силу ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Ч.1 ст. 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 від 29.06.2017 року закрито кримінальне провадження № 0000272, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
У постанові слідчого вказується, що «Під час проведення досудового розслідування свідків конфлікту , який відбувся в Долинській школі №5 між ОСОБА_5 та її колишньою невісткою ОСОБА_9 , не представилось можливим. Також, згідно висновку експерта №40 від 20.05.2017 року в зв`язку з тим, що в медичній картці амбулаторного хворого №2992 колір синців не описаний, а на момент проходження ОСОБА_5 , судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень чи їх слідів на тілі не виявлено, висловитись про термін заподіяння вище зазначених синців немає можливості, а тому ОСОБА_10 , могла їх отримати при інших обставинах». При розгляді даної скарги слідчий суддя звертає увагу на те, що при проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд, визначають обсяг перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.
Відповідно, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, слідчий під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000272, в порядку ст. 40 КПК України, не виконав у повному обсязі вимог названої статті, не вичерпав можливості отримання доказів по справі, не провів належного досудового розслідування усіх обставин кримінального правопорушення.
На думку суду, викладені скаржником обставини заслуговують на увагу, так, як встановлено в судовому засіданні, по даній справі не було допитано свідків. Слідчий в оскаржуваній постанові зазначив, що свідків конфлікту , який відбувся в Долинській школі №5 між ОСОБА_5 та її колишньою невісткою ОСОБА_9 , не представилось можливим, однак, це не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_5 в заяві про вчинення кримінального правопорушення зазначила свідків. Як встановлено з самої постанови про закриття кримінального провадження, ОСОБА_7 , яка згідно пояснень скаржниці ОСОБА_5 нанесла їй тілесні ушкодження , також не була допитана, як і не проведено інших необхідних слідчих дій, які б спростували чи підтвердили вину цієї особи. Даних, які б свідчили про те,що гр. ОСОБА_9 викликалась на допит чи відмовлялась від допиту в матеріалах справи немає.
Слідчим давалось доручення в порядку ст. 40,41 КПК України, в якому він просив допитати дочку ОСОБА_11 ОСОБА_12 , відібрати пояснення в ОСОБА_11 , допитати класну керівничку учениці школи №5 ОСОБА_12 , встановити та допитати прибиральницю та вахтера школи №5, які за словами ОСОБА_5 бачили конфлікт, провести інші заходи на встановлення очевидців події.
Старшим ДОП Долинського ВП Калуського ВП ГУНП на виконання даного доручення подано рапорт, що проведеними заходами опитати гр. ОСОБА_5 на даний час не представилось за можливе, так як при неодноразовому відвідувані за місцем проживання останньої усно пояснили, що на даний час вона знаходиться на постійному місці проживанні в м.Івано-Франківськ, однак точної адреси і номера мобільного телефону по якому можливо було зв`язатись, вони не мають
Таким чином доручення слідчого не виконано.
Також у оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження не міститься обґрунтованого та всебічного правового аналізу всіх можливих доказів, які необхідно дослідити для встановлення обставин наявності чи відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження достатньо обґрунтованою.
Відтак, слідчий суддя звертає увагу на те, що висновки слідчого в оскаржуваній постанові про необхідність закриття даного кримінального провадження не можуть вважатися вмотивованими, оскільки аналізу всіх можливих та таких, які б вважалися достатніми, доказів по даному кримінальному провадженню в постанові не наведено і не обґрунтовано.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Ч. 3 ст. 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
За наведених обставин слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова не відповідає ч.5 ст. 110 КПК України, є передчасною, невмотивованою, доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження є підставними, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується відповіддю ГУНП в Івано-Франківській області від 15.09.2017р. №10158/108/02/24-2017 - копію постанови про закриття кримінального провадження від 29.06.2017р., ОСОБА_5 отримала 26.09.2017р. До суду з скаргою , вона звернулась 03.10.2017р., а отже строк на оскарження постанови нею не пропущено.
Керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 110, 284, 290, 303-307, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд-
ПОСТАНОВИВ :
Скаргу ОСОБА_5 про скасування постанови про закриття кримінального провадження задовольнити.
Скасувати постанову слідчого СВ Долинського ВП Калуського ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 29.06.2017 року про закриття кримінального провадження в рамках кримінального провадження № 0000272 від 17.05.2017 року та направити матеріали провадження для продовження досудового розслідування.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1