Справа № 598/1931/17
провадження № 1-кп/598/161/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" грудня 2017 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження за №598/1931/17 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Муховець Збаразького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого,

за ч.1 ст.190 КК України,

встановив:
Згідно обвинувачення 22 вересня 2015 року ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний намір спрямований на отримання житлової субсидії, звернувся із заявою та зібраними документами в Управління соціального захисту населення Збаразької райдержадміністрації. При цьому, ним було власноручно заповнено заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії.

При поданні заяви та декларації про доходи ОСОБА_4 був попереджений про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної соціальної допомоги та повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи і витрати сім`ї, у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії він зобов`язується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення та одночасно дав згоду на збір інформації про свою сім`ю та доходи, що необхідно для призначення допомоги про що свідчить його підпис на декларації від 22 вересня 2015 року.

При заповнені розділу III декларації про інформацію про витрати на придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 тисяч гривень, ОСОБА_4 ,в графі вид придбаного майна, товарів, або оплачених послуг вказав те, що будь-якого майна не придбано.

Як наслідок, згідно із рішенням начальника Управління соціального захисту населення райдержадміністрації йому було надано субсидії на оплату жилого-комунальних послуг з вересня 2016 року по квітень 2017 року в загальній сумі 22971,73 гривень.

Надалі, в ході проведення перевірки достовірності інформації по особовій справі ОСОБА_6 , який отримує субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, було встановлено факт купівлі (придбання) 19.12.2015 року ОСОБА_7 , який являється сином заявника та декларанта, транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter» 2004 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 вартість якого перевищує 50 тисяч гривень. Однак, ОСОБА_8 , будучи повідомленим у встановлений законом спосіб, на протязі місяця не повідомив структурний підрозділ з питань соціального захисту щодо зміни обставин, які можуть виплинути на отримання житлової субсидії. Внаслідок цього призвело до надмірної виплати йому бюджетних коштів у вигляді субсидії на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно та безпідставно отримав з державного бюджету кошти в сумі 22971,73 грн.

Згідно із п.20 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 року №848, виплату субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг від 01.07.2017 року припинено.

Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за ознаками шахрайства.

18 грудня 2017 року, між обвинуваченим та прокурором, в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Також, сторони узгодили покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 510 грн. та зобов`язати ОСОБА_4 до 10 лютого 2018 року сплатити надміру нараховані кошти в сумі 22971,73 грн. для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому ОСОБА_4 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 передбачений ч.1 ст.190 КК України є злочином невеликої тяжкості, внаслідок якого шкоду завдано державним інтересам, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, судом встановлено не було, що не заперечував в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94, 369-371, 314, 373-374, 471, 473-475 КПК України, суд,-

засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 грудня 2017 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №598/1931/17.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 510 (п`ятсот десять) гривень.

Зобов`язати ОСОБА_4 до 10 лютого 2018 року сплатити надміру нараховані кошти в сумі 22971,73 грн. (двадцять дві тисячі дев`ятсот сімдесят одну гривню сімдесят три копійки) для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг

На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1