Єдиний унікальний номер 233/4256/16-к
Номер провадження 11-кп/775/473/2018

УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року місто Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000839 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, який має базову середню освіту, не одружений, не працює, раніше судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно вироку, наприкінці квітня 2016 р., приблизно о 10:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 знаходився у дворі будинку за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_3 , де зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_8 , який запропонував йому спільно вжити спиртні напої за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_4 на що ОСОБА_6 погодився. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_8 заснув, а ОСОБА_6 , в свою чергу, будучи обізнаним, що ОСОБА_8 спить, і ніхто не спостерігає за його діями, вирішив вкрасти майно, що належить ОСОБА_8 , тим самим сформував злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , в той же день, приблизно о 12:00 год., більш точного часу не встановлено, знаходячись в кв. АДРЕСА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, викрав мобільний телефон марки «Samsung GT-Е1200» вартістю 264,88 грн., який належав ОСОБА_8 і знаходився на журнальному столику в приміщенні зальної кімнати зазначеної квартири, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора МТС, вартістю 12,50 грн., після чого з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 277,38 грн.

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що слідство по вказаній справі проведено не в повному обсязі. Свідок ОСОБА_9 не могла пригадати дату та час в який вона бачила його з викраденим телефоном. Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки показанням свідка ОСОБА_10 , щодо допомоги ОСОБА_6 останньому у будівництві, у період скоєння інкримінованого злочину. Під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_8 не зміг пригадати який був день, проте пам`ятає, що був п`яний та спав з відчиненими дверми. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він знаходиться на обліку в психіатричному диспансері.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи ОСОБА_6 , щодо недоведеності його винуватості у вчиненні ним злочину, за обставин викладених у вироку, є безпідставними та спростовуються доказами, які були досліджені судом першої інстанції.

Так, при проведенні огляду місця події від 16.07.2016 р. в кв. АДРЕСА_5 , потерпілий вказав місце в своєму будинку, а саме журнальний стіл в прилеглій кімнаті, де знаходився його мобільний телефон до зникнення (а.с. 20-26).

Під час проведення слідчого експерименту 25.08.2016 р., за участю потерпілого ОСОБА_8 , він показав та розповів про обставини зникнення мобільного телефону після вживання спиртних напоїв із ОСОБА_6 та уходу ОСОБА_6 з його квартири (а.с. 48-51).

Як вбачається з протоколу огляду від 16.07.2016 р., слідчим був оглянутий мобільний телефон «Samsung GT-E1200» imеi НОМЕР_1 , який добровільно видала ОСОБА_9 за місцем свого мешкання та повідомила, що придбала його у обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с. 30-32).

Зазначене вище також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції.

Згідно протоколу огляду від 28.07.2016 р., мобільний телефон «SamsungGT-E1200» imеi НОМЕР_1 в ході огляду за зовнішніми ознаками потерпілий впізнав як той, що був у нього викрадений (а.с. 40-41).

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_8 не міг пригадати обставини, окрім того, що був у стані сп`яніння та спав з відчиненими дверима, є непереконливими та спростовуються сукупністю наведених доказів.

Доводи апелянта, що суд не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, суд першої інстанції дослідивши показання ОСОБА_11 , обґрунтовано взяв їх до уваги, оскільки вони узгоджуються с показаннями потерпілого, протоколами слідчих дій та іншими доказами зібраними органом розслідування.

Що стосується показань свідка ОСОБА_10 , то всупереч твердженням обвинуваченого, суд першої інстанції їх дослідив, оцінив і дійшов обґрунтованих висновків, що вони не створюють для обвинуваченого алібі.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо покарання призначеного ОСОБА_13 за ст.185 ч.2 КК України. Так, суд врахував обставини даної справи, особу винного та обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Разом з тим, вирок підлягає зміні в частині призначення остаточного покарання з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 скоїв злочин за оскаржуваним вироком до постановлення попереднього вироку Костянтинівського міськрайонного суду від 03 серпня 2016 року за ст.185 ч.3 КК України, а тому остаточне покарання суд мав призначити за сукупністю злочинів відповідно до ст.70 КК України.

Відповідно до ст.70, ч.1,4 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Проте, суд першої інстанції, всупереч наведених положень ст.70 КК України, призначив ОСОБА_13 остаточне покарання за сукупністю злочинів застосувавши принцип «часткового приєднання».

За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначення остаточного покарання підлягає зміні.

Враховуючи невелику вартість викраденого майна, яке в подальшому було повернуто потерпілому, апеляційний суд призначає ОСОБА_13 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_13 за сукупністю злочинів, зарахувати покарання, відбуте ним частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Керуючись ст.ст.405, 407, 408, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року задовольнити частково.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 3 серпня 2016 року, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ст.72 ч.5 КК України, у строк покарання ОСОБА_6 зарахувати покарання відбуте ним частково за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2016 року у період з 13.07.2016р. по 14.09.2016р. включно та з 29.02.2017р. по 04.04.2018р. включно.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк його перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді даного кримінального провадження починаючи з 15.09.2016р. по 28.02.2017р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: