Справа № 214/3677/17
1-кп/214/575/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження №00000028 від 05.02.2017 щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт з додатками щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Керуючись ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань судом поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор надав письмове клопотання з проханням винести ухвалу про продовження запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в установі виконання покарань №3 на 60 діб з покладенням на останнього наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання;

- виконувати у повному обсязі встановлений у військовій частині НОМЕР_1 розпорядок дня;

- утримуватися від спілкування зі свідками(з якими він проходить військову службу в одній військовій частині) к даному кримінальному провадженні.

Заявлене клопотання прокурор мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився на службу понад один місяць, порушував покладені на нього обов`язки за особистим зобов`язанням, що призвело до зміни запобіжного заходу на тримання під вартою, є ризик, що може переховуватися від суду, впливати на свідків, які знаходяться у його підпорядкуванні по службі та/або вчиняти інші або аналогічні кримінальні правопорушення. Запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою неможливо у зв`язку з тим, що, перебуваючи на даний час, як військовослужбовець за контрактом за межами військової частини ОСОБА_5 фактично продовжує вчиняти кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 3 ст. 408 КК України, який є триваючим, тому у разі не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді триманням під вартою він продовжить вчиняти дане кримінальне правопорушення. Зазначив також, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України (в редакції Закону України №194-VIII від 12.02.2015), санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 просив суд змінити запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 , на домашній арешт за місцем реєстрації обвинуваченого АДРЕСА_1 .

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та матеріали додані до нього, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора та задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України таке клопотання має містити, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, тільки в разі розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд застосовуючи відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно ч.5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Таким чином, прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 як військовослужбовець військової служби за контрактом тривалий час ухилявся від проходження військової служби, не виявив бажання її продовжувати, за місцем служби характеризується незадовільно. Не одружений, дітей не має, не працює, офіційних джерел доходів не має. Однак, обвинувачений ОСОБА_5 має визначене місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно. Має єдину рідну особу батька, який потребує його допомоги.

Суд враховує, що 05.05.2017 ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладено обов`язки, які останній не виконував, тому 21.06.2017 ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою та визначено розмір застави.

Крім того, враховуючи складність справи, що обумовлює її тривалий судовий розгляд, суд приходить до висновку, що подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою не викликано необхідністю і запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить йому належну процесуальну поведінку.

Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо можливості обвинуваченому перешкоджати кримінальному провадженню, зі ступені тяжкості інкримінованого йому злочину та вищенаведених судом даних про особу обвинуваченого.

Суд також вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 202, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце реєстрації за адресою: квартира АДРЕСА_2 , строком на два місяці, тобто до 19 грудня 2017 року включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Софіївського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1