Пр. №1-кп/643/116/17
ВИРОК
Іменем України
14 листопада 2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, маючого середню освіту, пенсіонера, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
13.11.2011 року ОСОБА_9 звернувся до ВДАІ по обслуговуванні м. Харкова та АТІ ГУМВС України в Харківській області з явкою з повинною щодо вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.11.2011 року о 16 -30 год., під час якої він керував автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_1 .
За вказаним фактом порушено кримінальну справу № 57110658 за ч.1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.
Під час досудового розслідування, ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні відділу розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області в м. Харкові за адресою: м. Харків, вул. Маяковського, 22, а також в прокуратурі Московського району м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Маршала Батицького, 23, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, а саме за завідомо неправдиве показання та про кримінальну відповідальність за ст. 385 КК України, а саме за відмову від давання показань, а також про право відповідно до ст. 63 Конституції України відмовитись давати показання або пояснення щодо себе, членів сім*ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, усвідомлюючи неправдивість своїх свідчень, та бажаючи, щоб їх визнавали за правдиві, з метою забезпечення уникнення від відповідальності свого сина ОСОБА_10 у вчиненні тяжкого злочину шляхом повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності, умисно, при складанні протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зробив завідомо неправдиве повідомлення про вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.11.2011 року, а також умисно надавав завідомо неправдиві показання під час досудового слідства та провадження в суді.
Так, 14.11.2011 року в період часу з 11-20 год. до 12-50 год. та 15.11.2011 року в період часу з 16-45 год. до 17-45 год., ОСОБА_9 після роз*яснення йому ст. 63 Конституції України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, діючи умисно, під час допитів 14.11.2011 року та 15.11.2011 року надав слідчому ОСОБА_11 у приміщенні відділу розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Маяковського, 22, завідомо неправдиві показання, а саме повідомив недостовірні відомості про факти та обставини, що мали значення для вирішення справи, зазначивши, що 13.11.2011 року приблизно о 16-30 год., керуючи автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_1 , по проспекту Гвардійців Широнінців в м. Харкові, він здійснив наїзд на пішохода, який перебігав через проїзну частину дороги.
Крім того, 27.12.2011 року в період часу з 18-15 год. до 21-55 год. під час проведення слідчої дії, а саме відтворення обстановки та обставин події, ОСОБА_9 , будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, надав слідчому відділу розслідування ДТП СУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_11 завідомо неправдиві показання, а саме повідомив недостовірні відомості, щодо обставин скоєння ним ДТП 13.11.2011 року під час керування автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_2 .
Також, 17.02.2012 року у період часу з 09-30 год. до 11-00 год., 19.02.2012 року в період часу з 10-57 год. до 12-30 год., 20.02.2012 року в період часу з 19-00 год. до 20-26 год. та 15.05.2012 року в період часу з 12-25 год. до 14-50 год. ОСОБА_12 після роз*яснення йому ст. 63 Конституції України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, діючи умисно, під час допитів 17.02.2012 року, 19.02.2012 року, 20.02.2012 року, 15.05.2012 року, надав слідчому прокуратури району ОСОБА_13 в приміщенні кабінету № 19 прокуратури Московського району м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Маршала Батицького, 23, завідомо неправдиві показання, а саме повідомив недостовірні відомості про факти та обставини, що мали значення для вирішення справи, зазначивши, що 13.11.2011 року приблизно о 16-30 год., керуючи автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_1 , по проспекту Гвардійців Широнінців в м. Харкові, він здійснив наїзд на пішохода, який перебігав через проїзну частину дороги.
Крім того, 15.05.2012 року в період часу з 15-52 год. до 16-14 год. під час проведення слідчої дії, а саме відтворення обстановки та обставин події, ОСОБА_9 , будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, після належного роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 71 КПК України (ред. 1960 року), діючи умисно, надав слідчому прокуратури району ОСОБА_13 завідомо неправдиві показання, а саме повідомив неправдиві відомості, щодо обставин скоєння ним ДТП 13.11.2011 року під час керування автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_2 .
Також, під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, 19.08.2013 року о 10-30 год. в залі судових засідань, в приміщенні Московського районного суду м. Харкова, за адресою: м. Харків, пр-т 50-чя ВЛКСМ, 38-Є, ОСОБА_9 , після роз*яснення головуючим ст. 63 Конституції України, а також прав свідка, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від давання показань, діючи умисно, надав суду завідомо неправдиві показання щодо особистого керування транспортним засобом «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.11.2011 року та доставлення потерпілого до Харківської міської поліклініки №10.
За таких обставин ОСОБА_9 вчинив всі дії, які вважав за необхідними для уникнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, однак, вироком Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, який ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21.05.2015 року залишено без змін.
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений свою вину в скоєнні злочину не визнав, посилаючись на те, що 13.11.2011 року біля 16-30 год. він, керуючи автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_2 , скоїв ДТП, під час якої допустив наїзд на пішохода, після чого доставив останнього до лікарні. ОСОБА_10 під час ДТП знаходився в автомобілі на пасажирському сидінні. Правдиві покази надавав як в ході досудового, так і судового слідства. Цивільний позов не визнав.
Вина обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, за обставин, визнаних судом доказаними та викладеними у вироку, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів:
13.11.2011 року ОСОБА_9 звернувся до начальника ВР ДТП ГУМВСУ в Харківській області з явкою з повинною про скоєння 13.11.2011 року біля 16-30 год. ДТП під час керування автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_2 , внаслідок чого він допустив наїзд на пішохода, після чого доставив останнього до лікарні.
З протоколів допиту свідка 14.11.2011 року, 15.11.2011 року, проведених слідчим Відділу розслідування ДТП СУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_11 , вбачається, що ОСОБА_9 , після роз*яснення ст. 63 Конституції України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, надавав покази щодо його керування автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_2 під час скоєння ДТП 13.11.2011 року, внаслідок чого він допустив наїзд на пішохода.
З протоколу відтворення обстановки та обставин події від 27.12.2011 року вбачається, що ОСОБА_9 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, показав щодо обставин скоєння ним ДТП 13.11.2011 року під час його керування автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_2 .
З протоколів допиту свідка 17.02.2012 року, 19.02.2012 року, 20.02.2012 року, 15.05.2012 року, проведених слідчим прокуратури Московського району м. Харкова ОСОБА_13 , вбачається, що ОСОБА_9 , після роз*яснення ст. 63 Конституції України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, надавав покази щодо його керування автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_2 під час скоєння ДТП 13.11.2011 року, внаслідок чого він допустив наїзд на пішохода.
З протоколу відтворення обстановки та обставин події від 15.05.2012 року вбачається, що ОСОБА_9 , після роз*яснення йому ст. 63 Конституції України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, показав щодо обставин скоєння ним ДТП 13.11.2011 року під час його керування автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_2 .
З протоколу судового засідання від 19.08.2013 року вбачається, що при розгляді Московським районним судом м. Харкова кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, ОСОБА_9 , після роз*яснення йому ст. 63 Конституції України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, надав суду покази щодо його керування автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_2 під час скоєння ДТП 13.11.2011 року, внаслідок чого він допустив наїзд на пішохода ОСОБА_14 .
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року визнаний винним та засуджений ОСОБА_10 за ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135, 70 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Згідно зазначеного вироку, ОСОБА_10 13.11.2011 року біля 16-30 год., керуючи автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_2 , порушив вимоги п.п.п 12.3, 12.4 та 18.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_14 , заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження. Після чого, залишив ОСОБА_14 на проїзній частині напроти гаражів закладу охорони здоров*я, залишивши таким чином, потерпілого в небезпеці, після чого зник з місця ДТП та з місця залишення потерпілого в небезпеці.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 21.05.2015 року вирок Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року залишений без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_10 та його захисника -без задоволення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційна скарга ОСОБА_10 залишена без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 21.05.2015 року щодо нього без змін.

Показами потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що в якості представника потерпілого він приймав участь при розгляді судом кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України. ОСОБА_12 як в ході досудового слідства так і в суді надавав покази в якості свідка, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, щодо того, що ДТП 13.11.2011 року була скоєна за його вини, оскільки він керував автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_2 під час ДТП. Заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди в розмірі 100000 грн., посилаючись на те, що діями обвинуваченого йому спричинена моральна шкода, оскільки обвинувачений створює штучні докази на користь свого сина ОСОБА_10 , який по теперішній час уникає відповідальності за скоєне та не відшкодував спричинену потерпілому матеріальну та моральну шкоду.

Суд відноситься критично до доводів обвинуваченого про правдивість його показів в ході досудового та судового слідства по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, оскільки доводи засудженого ОСОБА_10 та покази свідка ОСОБА_9 про те, що під час ДТП 13.11.2011 року автомобілем «Subaru Legacy» р.н. НОМЕР_2 керував саме ОСОБА_9 , були предметом ретельної перевірки та не знайшли свого підтвердження при розгляді кримінальної справи в судах трьох судових інстанцій, оскільки беззаперечно спростовані дослідженими судами доказами в їх сукупності.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року, яким встановлено обставини ДТП, яка мала місце 13.11.2011 року, та визнано засудженим за її скоєння ОСОБА_10 , набрав законної сили.

А тому, невизнання вини обвинуваченим, суд розцінює як обраний ним засіб захисту та спробу уникнути відповідальності за скоєне.

Таким чином, суд доходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому діяння та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиве показання свідка.

При цьому, суд виключає з обвинувачення ОСОБА_9 таку кваліфікуючу ознаку злочину, передбачену ч.2 ст. 384 КК України, як дії, поєднані зі штучним створенням доказів обвинувачення, оскільки стороною обвинувачення не надано суду доказів вчинення ОСОБА_9 активних дій, спрямованих на штучне створення доказів обвинувачення, а сам факт дачі ОСОБА_9 завідомо неправдивих показань в ході досудового та судового слідства, не є штучним створенням доказів обвинувачення за змістом ч.2 ст. 384 КК України. Такі його дії охоплюються ч.1 ст. 384 КК України та додаткової кваліфікації за ч.2 ст. 384 КК України не потребують.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він пенсіонер, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 1, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставин, які пом*якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище у вироку, відсутність обставин, які пом*якшують та обтяжують покарання, та вважає, що виправлення обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства, у зв*язку з чим призначає йому міру покарання у вигляді арешту в межах санкції статті та звільняє від покарання на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ст. 74 КК України, у зв*язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення обвинуваченим злочину минуло три роки.

При цьому, суд не застосовує до обвинуваченого Закон України «Про амністію», у зв*язку з відмовою останнього від його застосування.

Суд відмовляє в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, оскільки об*єктом злочину, передбаченого ст. 384 КК України, є правосуддя в частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі. Таким чином, діями обвинуваченого ОСОБА_8 не спричинена моральна шкода в рамках даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст. 49, ст. 74 КК України, ст.ст.369-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

Звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання, у зв*язку з закінченням строків давності.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя

14.11.2017