Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1611/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин заяву про застосування п. є ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого:
1)18.09.2012 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт.
2)27.03.2013 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ст.ст. 389 ч.2, 71 КК України до 2 місяців 10 днів арешту.
Засудженого по даній справі: 23.11.2015 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ст.ст. 289 ч.3, 187 ч.1, 70 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання за даним вироком повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 27.03.2013 року та за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 7 років 2 місяців 10 днів позбавлення волі.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 20.04.2016 року зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 16.05.2013 року по 16.06.2014 року, у відповідності до ч.5 сг. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
02.10.2017 року до Гусятинського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього п. є ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Розглянувши заяву, матеріали особової справи, думку прокурора, який заперечував проти застосування до засудженого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році» оскільки засуджений вчинив тяжкий злочин, передбачений ст. 187 КК України (розбій), що виключає можливість застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», суд вважає, що заява засудженого ОСОБА_4 не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 засуджено за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 18.09.2012 року за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт. Однак призначене покарання не відбув та 27.03.2013 року ОСОБА_4 Збаразьким районним судом Тернопільської області засуджено за ст.ст. 389 ч.2, 71 КК України до 2 місяців 10 днів арешту. Проте, призначене покарання не відбув повністю.
23.11.2015 року його було засудженно Кременецьким районним судом Тернопільської області за ст.ст. 289 ч.3, 187 ч.1, 70 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання за даним вироком повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 27.03.2013 року та за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 7 років 2 місяців 10 днів позбавлення волі.
Так, вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 23.11.2015 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 289 ч.3, 187 ч.1, 70 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання за даним вироком повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 27.03.2013 року та за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 7 років 2 місяців 10 днів позбавлення волі.
На теперішній час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Копичинська виправна колонія (№ 112)».
З огляду на це суд зазначає наступне.
Відповідно до положень п. є) ч. 1 ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Проте ОСОБА_4 засуджено за вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187 КК України та ч.3 ст. 289 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, що виключає можливість застосування до нього п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до п.е ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб яких засуджено за злочини, передбачених в тому числі статтею 187 КК України (розбій), та які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання знову вчинили умисний злочин.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що ці обставини виключають можливість застосування амністії до засудженого ОСОБА_4 , а тому в задоволенні заяви про застосування амністії слід відмовити.
Керуючись ст. 539 КПК України, п.п. «є», ст. 1, ст.9 Законом України «Про амністію у 2016 році», ст.1, 4, 9 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, суд,-
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016» - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з моменту її оголошення прокурор, засуджений, вправі подати апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя : підпис
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1