Справа № 314/3941/17
Провадження № 1-в/314/1168/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.11.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Черкаси, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, неодруженого, до засудження не працював, зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

По даній справі засуджений: 05.12.2012 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.05.2012року по 12.03.2013 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Початок строку: 09.05.2012 року, кінець строку: 06.07.2019 року,

про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив його задовольнити та звільнити від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився, так як віну скоєному злочині розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому.
Захисник засудженого в судовому засіданні на клопотанні наполягала, просила суд звільнити засудженого ОСОБА_3 умовно достроково від відбування покарання, так як він став на шлях виправлення, вимоги установленого порядку не порушує, стягнень не має та має заохочення.
Представник адміністрації установи виконання покарань заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Прокурор клопотання підтримала та вважає, що його належить задовольнити, оскільки засуджений довів своє виправлення.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 24.04.2013 року відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)». За період відбування покарання характеризується наступним чином, режим відбування покарання порушував, за що мав стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці чотири рази заохочувався правами начальника установи, останнє отримав в третьому кварталі 2017 року, що підтверджує той факт, що засуджений ОСОБА_3 працював в установі, крім того, в судовому засіданні встановлено, засуджений 2013 році був працевлаштований днювальним 6 місяців на дільниці «кузьня», постійно залучався до робіт з благоустрою колонії згідно ст. 118 КВК України, восени 2017 року робив ремонт бараку, що було підтверджено представником адміністрації в судовому засіданні. До того ж, з довідки про працевлаштування, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що засуджений був працевлаштований один місяць в 2016 році та три місяці в 2017 році відрядно різноробочим, за що отримував заробітну платню. У взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_3 не конфліктний, на профілактичному обліку в установі не перебуває.

Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
Клопотання засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про умовно-дострокове звільнення - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.12.2012 року, з урахуванням ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.03.2016 року, на невідбутий строк, що складає 1 рік 7 місяців 6 днів.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

30.11.2017