Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2917/17
Провадження № 1-в/553/572/2017
У Х В А Л А
Іменем України
05.12.2017 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ПВК - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування амністії, -

В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2017 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році".

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник ДУ "ПВК № 64" та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечували, посилаючись на безпідставність з огляду на відсутність даних про те, що на нього розповсюджуються положення ст. 1 Закону України "Про амністію в 2016 році", у зв`язку з цим не підлягає застосуванню ст. 4 вказаного закону, а також на п. "а" ст. 9 Закону України "Про амністію в 2016 році".

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Так, вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 22.04.2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн., який сплачений останнім 13 червня 2016 року, що підтверджується квитанцією № 1Р13131 від 13.06.2016 року.

Після ухвалення вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 22.04.2016 року, але до повного відбуття призначеного судом покарання 30 квітня 2016 року ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Згідно з вироком Київського районного суду м. Полтави від 18.08.2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Запобіжний захід вироком суду продовжено до набрання вироком законної сили. Строк тримання під вартою вирішено рахувати з моменту затримання з 08.06.2016 року, зараховано ОСОБА_5 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.10.2016 року вирок Київського районного суду м. Полтави від 18.08.2016 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія - це повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року вступив в силу Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.

В ст. 4 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Згідно ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом; в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР; є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Відповідно до класифікації злочинів, визначеної в ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Не викликає сумніву той факт, що ОСОБА_5 в даний час засуджений та відбуває покарання в тому числі за вчинення тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, станом на день набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році" відбув більше половини призначеного судом покарання. Разом з тим, оскільки судом не встановлено даних, що він відноситься до категорії осіб, зазначених у ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", до нього не може бути застосована ст. 4 даного Закону.

Крім того, за змістом положень п. "а" ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України 30.04.2016 року до повного відбуття покарання, призначеного за вироком Карлівського районого суду Полтавської області від 22.04.2016 року, оскільки штраф, призначений йому як покарання за даним вироком сплатив лише 13.06.2016 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до нього амністії та вважає клопотання засудженого таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування амністії відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1