Провадження №1-кп/761/408/2017
В И Р О К
іменем України
25 вересня 2017 року
Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, освіта середня, не заміжня, офіційно не працююча, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

секретар судового засідання ОСОБА_3

за участі:

сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
Так, ОСОБА_2 будучи раніше неодноразово судимою, а саме: 09.06.2005 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.185, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 129 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 07.05.2010 Святошинським районним судом м. Києва за ч. З ст.185, ч.І ст. 309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 18.10.2013 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнилась 16.01.2015, на шлях виправлення та перевиховання не стала, та повторно, вчинила злочин проти власності.
Так, 21 лютого 2016 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_2 знаходячись в приміщенні малої архітектурної форми, розташованої на території ринку «Нивки», що по вул. Щербакова, 47 в м. Києві, де в цей час крім неї знаходилась приватний підприємець ОСОБА_7 , вирішила здійснила напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
З метою виконання свого злочинного умислу ОСОБА_2 , дочекавшись зручного моменту коли ОСОБА_8 , не підозрюючи про її злочинні наміри наблизилась до неї, несподівано для останньої, бризнула в обличчя ОСОБА_9 аерозолем сльозогінної дії, після чого застосовуючи фізичну силу повалила останню на підлогу, та з метою подолання опору останньої почала ножем, який мала при собі, наносити їй удари по голові та обличчю.
Згідно висновку експерта №1023/е від 27.05.2016 у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження а) кояото-різані рани в лобно-тім`яній ділянці справа, в лобно- скроневій ділянці справа, в скронево-величній ділянці, в правій виличній ділянці, в проекції правого скронево-нежньощелепного суглобу, на правій боковій поверхні шиї в верхній третині, в проекції кута нижньої щелепи зліва, в лівій виличній ділянці, в лівій скронево-виличній ділянці, на верхньому повіці лівого ока, в лівій щічній ділянці, у внутрішнього кута ока, в правій підочній ділянці, в лобно-скроневій ділянці зліва, в тім`яно-скроневій ділянці зліва, в тім`яній ділянці справа, на зовнішній поверхні основної фаланги 3 пальця лівої кисті, кожне із яких відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, б) крововилив під нігтьовою пластиною пальця лівої кисті, яке відноситься " до легкого тілесного ушкодження.
Подолавши таким чином опір потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_2 заволоділа майном останньої, а саме: золотим кільцем, вартістю 4000 гривень, грошима в сумі 270 гривень,мобільним телефоном «Сіменс», який для потерпілої матеріальної цінності не становить, в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 25 гривень, на рахунку якої було 20 гривень, косметичкою, в якій знаходились помада та крем, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, а всього майном на загальну суму 4315 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_2 допитана у суді, винуватість у вчиненні злочину за ч.2 ст. 187 КК України не визнала та надала суду показання, що в той день, 21 лютого 2016 року, ОСОБА_2 себе дуже погано почувала, вона прийшла до магазину, який знаходится на ринку «Нивки» з метою пограбування. Коли вона зайшла до магазину, там знаходилась ОСОБА_6 , ОСОБА_2 попросила показати її якийсь товар, потім ОСОБА_6 пішла до комірчини, а ОСОБА_2 взяла телефон старої марки та гроші з вітрини, яка знаходиться одразу біля входу в магазин, суму вона не знає, більше нічого вона не брала, ніякої косметики та золотого кільця. ОСОБА_2 почала йти до виходу, але раптом її вдарили по голові тяжким предметом, це була ОСОБА_6 щоб затримати її до виклику та приїзду поліції. Потім у них почалась бійка, яка була з обох боків. Газового балончика у ОСОБА_2 не було, але коли вони вже дрались на підлозі, ОСОБА_2 знайшла щось схоже на ніж на підлозі, між досками та почала його використовувати, даний предмет використовувався по черзі, переходив з рук в руки. Бійка тривала довго, хвилин 30, куди вони били один одного ОСОБА_2 точно сказати не може, удари приходились по всьому тілу. Потім ОСОБА_2 перемогла, ОСОБА_6 залишилась лежати на підлозі, ОСОБА_2 вийшла з магазину та вирішити піти подалі від нього, але їй було складно у неї був абстинентний синдром. ОСОБА_2 підійшла до банкомату, щоб перерахувати гроші, а потім до магазину. Потім вже її затримала поліція.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , надала показання, що того ранку ОСОБА_6 , 21 лютого 2016 року, як завжди прийшла до свого магазину, який знаходиться на ринку «Нивки», вона там знімає торгову точку, адреса Щербакова 47 а. Це невеликий магазинчик, вона там продає господарські товари. Напередодні в магазині де працює ОСОБА_6 поміняли замок. Ближче до обіду зайшла жінка, ОСОБА_6 запитала у неї, що їй потрібно та чим їй допомогти, але жінка мовчала, потім вона почала лаятись та дістала з сумки балончик і ОСОБА_6 втратила свідомість. Потім повалила її на підлогу та дістала ніж, це був гострий колючий предмет, здавалось що це ніж, він був невеликий, лезо було вузьке, не товще мізинця, не дуже довгий, наче скальпель, сіла на неї зверху та почала наносити удари ножем: в обличчя та живіт. ОСОБА_6 намагалась оборонятись та з?ясувати що саме вона хотіла, але остання тільки лаялась. Обличчя потерпілої було залите кров?ю і вона нічого не бачила. ОСОБА_2 побачила на руці потерпілої кільце, вартістю орієнтовно 4 тисячі гривень, сказала щоб вона його віддала. Вони почали просуватися до каси, де ОСОБА_2 сказала ОСОБА_6 віддати гроші. В касі було 200 гривень, і телефон темно сірий марки «Сименс», самий простий. Потім ОСОБА_10 побачила сумку потерпілої ОСОБА_6 та сказала віддати їй гаманець, в ньому було десь 50-60 гривень, косметичку та ключі, забрала їх та почала направлятися до виходу. Спочатку перед тим як зайти, ОСОБА_2 закрила клямку, потім вона забрала ключі, закрила ОСОБА_6 .

За допомогою ОСОБА_6 звернулась в сусідній магазин, він був закритий і вона стукала та попросила про допомогу. Після того ОСОБА_6 була в лікарні, яка знаходиться по вулиці Петра Запорожця, їй наклали 18 швів, переносили на носилках, ходити вона не могла та в неї були жахливі болі, в області живота. Вона зробила УЗД - показали результат, що лопнула кишка, і лікарі прийшли до висновку, що треба терміново оперувати. Через декілька днів почався абсцес і ОСОБА_6 знову повернулась до лікарні. На данний момент вона не може працювати та проходила перевірку на всі хвороби: ВІЧ, СНІД.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , надав показання, Приїхав 8 числа рано з дружиною на роботу, приблизно о 11-12 годині, з`явилася замовник жінка. Дружина сиділа за машинкою, коли зайшла жінка в плащі до колін та капюшон був натягнутий на голову, ОСОБА_11 запам`ятав тільки гострий ніс, ОСОБА_10 дивилася вниз, та сказала, що подивиться машинки, потім розвернулась та пішла. Ковалю ця поведінка здалася дивною, через 15 хвилин зайшла сусідка, уся в крові, ОСОБА_12 побіг за її чоловіком, сусідка лежала у крові, приїхала поліція та надали покази. Коли ОСОБА_12 привезли на допит як свідка, було 4 дівчини, єдине, що ОСОБА_12 зміг визначити, наполовину ніс, штани були у крові, а на носі був шрам, тільки по цим ознакам ОСОБА_12 міг визначити особу підозрюваної. Жінка, котра заходила в ательє, була зросту приблизно 1,60 в зимній куртці та теплому плащі, скоріше за все була худорлявої статури. Ця жінка сказала 3 фрази за 15 секунд, але в поліції була вже в іншому одязі. Коли підозрювана зайшла до магазину між нею та ОСОБА_12 була приблизно 1 метр, погляд у підозрюваної був розсіяний, сказала, що тільки подивиться машинки, під розмови з ОСОБА_12 , говорила собі під ніс. Після виходу підозрюваної пройшло 10-15 хвилин, було холодно, тому двері були закриті. Коли потерпіла відкрила двері, то стікала кров`ю, усе обличчя було в крові, ОСОБА_12 подумав, що це маска, а коли побачив та підійшов ближче, то потерпіла ледве трималася на ногах, сказала що на неї був здійснений напад та попросила покликати свого чоловіка ОСОБА_13 , ОСОБА_12 побіг за чоловіком потерпілої, потім чекали поліцію. Згодом з поліцією зайшли до приміщення, потерпіла лежала на своєму робочому місці. ОСОБА_12 бував у кабінеті потерпілої. Коли він зайшов до неї в приміщення, на підлозі були розкидані картонки, але які саме, ОСОБА_12 не дивився, в кабінеті де лежала потерпіла усе було в крові, на прилавок ОСОБА_12 не дивився, не бачив чи була там кров, оскільки уся його увага була прикута до потерпілої, навколо він не дивився.

Швидка приїхала дуже швидко, до потерпілої ОСОБА_12 допущений не був, тільки бачив як її виносили з крапельницею, на час події глобальний ремонт не відбувався, дерево та фарба знаходилися у потерпілої в кабінеті, у потерпілої був магазин с/г товарів, ОСОБА_12 не звертав увагу на обстановку, тільки на потерпілу, нічого конкретного ОСОБА_12 по обстановці сказати не може, тільки бачив як картонки лежали. Дівчину, яка здалася ОСОБА_12 підозрілою, він бачив тільки у поліції, але на 50% впевнений, що це вона, ОСОБА_12 звернув увагу на ніс підозрюваної, який він побачив з під капюшону, в поліції ця жінка була в іншому одязі, коли до ОСОБА_12 зайшла ця жінка, плащ на ній був більш світлого тону.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , надав показання, що ОСОБА_14 працював у «Ватсоні» охоронцем, під час подій 21 лютого 2016 року, десь о другій годині дня, зайшла дівчина, невеликого росту, курточка у неї була в крові. Як охоронець, він подумав що її ограбили чи збили. Вона достала с кишені гроші (велику суму), які також були всі в крові. Хотіла розміняти, але у «Ватсоні» це не дозволено. Вона вишла з ватсону, але через хвилин 10 повернусь. Співробітники затефонували до поліції і вже поліція виводила її з магазину.

На підтвердження події злочину та вини ОСОБА_2 у його вчиненні прокурором надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні документи, а саме: витяг є ЄРДР №0002299 від 21.02.2016; постанова про створення групи слідчих від 21.02.2016 року; постанова про призначення групи прокурорів від 22.02.2016 року; клопотання про продовження строку досудового розслідування від 04.04.2016 року; постанова про продовження строку досудового розслідування від 15.04.2016 року; клопотання про продовження строку досудового розслідування від 17.05.2016 року; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.02.2016 року; протокол огляду місця події від 21.02.2016 року з фототаблицею; протокол огляду місця події від 21.02.2016 року з фототаблицею; постанова про визнання доказів та передачу їх на зберігання від 04.04.2016 року; квитанція про отриманн наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу №00070317; постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.05.2016 року; рапорт про надання дозволу на прийняття речових доказів не зберігання; постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.04.2016 року; конверт з грошовими коштами в сумі 37 гривень; постанова про призначення амбулаторної судово-нарколого-психіатричної експертизи від 09.03.2016 року; висновок судово-психіатричного експерта №202 від 15.03.2016 року; постанова про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 30.03.2016 року; клопотання про примусове поміщення підозрюваного в Київський медичний центр судово-психіатричних експертиз для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 30.03.2016 року; ухвала Шевченківського районного суду м. Києва про задоволення даного клопотання від 19.04.2016 року; висновок судо-психіатричного експерта №109 від 17.05.2016 року; постанова про призначення трасо логічної експертизи від 10.03.2016 року; супровідний лист про направлення висновку експертизи; довідка щодо вартості проведення експертизи; висновок експерта №1634/д від 25.03.2016 року; постанов про призначення імунологічної експертизи від 04.квітня 2016 року; супровідний лист про направлення висновку експерта; висновок експерта №169 від 04.04.2016 року; постанова про призначення судово-медичної експертизи від 30.03.2016 року; висновок експерта №1023/Е від 30.03.2016 року; довідка міської клінічної лікарні ШМД від 21.02.2016 року; протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.02.2016 року; протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.02.2016 року; протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 10.05.2016 року; протокол затримання, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.02.2016 року; медичну документацію та характеризуючи матеріали.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілих, заслухавши показання свідків, експертів, дослідивши надані сторонами документи та речові докази, оцінивши їх у сукупності дійшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що надані сторонами документи є належними доказами оскільки відповідають вимогам КПК України.

Отже, аналізуючи та оцінюючи у сукупності докази та показання надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю доведена. Прийшовши до такого висновку, суд враховує наступне. Так, з показань обвинувачуваної видно, що вона не заперечує факт того, що зайшла до магазину потерпілої з умислом на пограбування. Хоча обвинувачена заперечує, що застосовувала будь які предмети для нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, дане твердження спростовується показаннями потерпілої та висновком експерта №1023/Е від 30.03.2016 року в якій перелічено велика кількість колото-різаних ран, а тому показання потерпілої щодо розвитку подій які відбувалися в її магазині в даній ситуації мають своє підтвердження. Враховуючи наведене у суду не має підстав сумніватися у вірності кваліфікації дій обвинуваченої щодо розбою, оскільки саме вона здійснила напад на потерпілу в стані викликаному після вживання наркотичних засобів про що сама підтвердила.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров?я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України доведена і вона повинна нести відповідальність за вчинене.

При призначенні покарання ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_2 судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченої ОСОБА_2 суд визнає вчинення злочину особою у стані викликаному вживанням наркотичних засобів.

Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого нею злочину, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченої, що вона раніше судима в тому числі і за розбій, характеризується посередньо, відповідно до медичної документації має ряд важких хвороб. Тому, суд приходить до висновку, про необхідність призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна. Враховуючи, що ОСОБА_2 засуджена вироком Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2016 року за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, остаточне покарання необхідно призначити відповідно вимог ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати по справі необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази по справі: 37 гривень вилучених у ОСОБА_2 повернути останній інші речові докази знищити за втратою потреби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити їй за цією статтею покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Остаточне покарання ОСОБА_2 необхідно призначити у відповідності до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_2 строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 23.02.2016 до 20.06.2017 року

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у сумі 351(триста п`ятдесят одну) гривню 84 копійки.

Речові докази по справі: 37 гривень вилучених у ОСОБА_2 повернути останній інші речові докази знищити за втратою потреби.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особу, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_15