Справа № 456/2846/17
Провадження № 1-кп/456/81/2018
ВИРОК

іменем України
27 лютого 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий Львівської області кримінальне провадження щодо:

-неповнолітньої ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Стрий Львівської області, жительки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, неодруженої, раніше не судимої;

-ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Лисятичі Стрийського району Львівської області, зареєстрованого в с.Лисятичі Стрийського району, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого продавцем у ФОП ОСОБА_12 , раніше не судимого;

-неповнолітнього ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стрий Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, інваліду 2 групи з дитинства, раніше не судимого,

які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_11 групою осіб з неповнолітніми обвинуваченими ОСОБА_13 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітньою особою, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, 09 лютого 2017р. приблизно о 02.00 год. в с.Дуліби Стрийського району Львівської області, діючи умисно, усвідомлюючи, що порушують право на доторканість житла, незаконно, усупереч волі потерпілого ОСОБА_8 , який не впускав сторонніх осіб до свого помешкання, із застосуванням насильства проникли до житлового будинку за адресою АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_11 групою осіб з неповнолітніми обвинуваченими ОСОБА_13 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітньою особою, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, 09 лютого 2017р. приблизно о 02.00 год. в с.Дуліби Стрийського району Львівської області з хуліганських спонукань та мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та виражалось в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, з метою з`ясування особистих стосунків почали протиправно вриватися в будинок потерпілого ОСОБА_8 , що розташований в АДРЕСА_4 .

Потерпілий ОСОБА_8 , знаходячись в будинку та намагаючись не впустити вказаних осіб до помешкання, утримував вхідні двері руками за ручку замка. В той час ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та особа, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, перешкоджали потерпілому зачинити вхідні двері, відтягуючи їх на себе. Під час вказаних подій ОСОБА_14 , з метою подолати опір потерпілого, завдала подарунковим ножем, який не є спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, порізи по руках ОСОБА_8 , внаслідок чого останній відпустив ручку вхідних дверей.

Увірвавшись в будинок та перебуваючи в одній з кімнат, обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та особа, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, почали наносити ОСОБА_8 численні удари руками та ногами у різні частини тіла, від чого останній впав на підлогу.

Коли потерпілий ОСОБА_8 лежав на підлозі, обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та особа, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, продовжили наносити йому удари ногами по тулубу та голові, а повнолітня обвинувачена ОСОБА_14 подарунковим ножем нанесла потерпілому порізи в ногу, спину та по руках. Після цього особа, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, силоміць потягнула ОСОБА_8 до кімнати-кухні, де разом з ОСОБА_16 продовжували наносити удари ногами по голові.

В цей час потерпіла ОСОБА_7 , намагаючись припинити протиправні дії обвинувачених та особи, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, щодо сина ОСОБА_8 , намагалася вигнати вказаних осіб з будинку. У відповідь ОСОБА_15 з хуліганських спонукань наніс удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_7 , після чого разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та особою, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, продовжували завдавати удари ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_7 з метою припинення хуліганських дій обвинувачених побігла до іншого сина - ОСОБА_17 , що проживає по АДРЕСА_5 , який, прийшовши до будинку брата - ОСОБА_8 , припинив дії останніх.

Внаслідок завданих ОСОБА_11 , неповнолітніми ОСОБА_18 , ОСОБА_13 та особою, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, ударів потерпілому ОСОБА_8 було спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця лівого вуха, синця нижньої повіки право ока, садна ерхньої повіки правого ока, рани лівого передпліччя, лівого стегна, поперекової ілянки зліва, струсу головного мозку, які відносяться до легкого тілесного шкодження з короткочасним розладом здоров`я, а потерпілій ОСОБА_7 - тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій виличній ділянці обличчя, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_11 , неповнолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_10 винуватість в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях визнали повністю.

ОСОБА_11 ствердив, що 09 лютого 2017р. приблизно о 02.00 год. він, ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , незважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_8 чинив їм опір, намагаючись не впустити до житлового будинку в с.Дуліби Стрийського району, увірвалися в помешкання останнього, де в одній з кімнат завдали потерпілому численних ударів руками і ногами в різні ділянки тіла, після чого силоміць потягли на кухню, де продовжували завдавати останньому удари. Ствердив, що перебуваючи на кухні, вилив на потерпілого борщ з каструлі. Чи завдавала ОСОБА_10 потерпілому ударів ножем та чи завдавав він удару в обличчя потеріпій ОСОБА_7 не пригадує, оскільки перебував у стані сп`яніння. Однак, не заперечив, що і він, і ОСОБА_10 могли вчиняти такі дії. Потерпілого побили за те, що останній вдарив ОСОБА_10 в ніс. У вчиненому каявся, відшкодував потерпілим матеріальні збитки, просив суворо не карати.

ОСОБА_10 ствердила, що 09 лютого 2017р. приблизно о 02.00 год. в с.Дуліби Стрийського району вона, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 прийшли до потерпілого ОСОБА_8 щоб придбати горілку. Коли вона зайшла в будинок, потерпілий щось пробурмотів і вдарив її по носі. Після цього вони всі разом подолавши опір потерплого, який намагався не впустити їх у будинок, вірвалися в помешкання, де ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 в одній з кімнат завдали ОСОБА_8 численних ударів, а вона наснесла останньому тілесні ушкодження сувенірним ножем. Їй стало погано, тому вона та ОСОБА_13 вийшли на вулицю, а коли повернулися, ОСОБА_11 та ОСОБА_19 шарпалися з потерпілим на кухні. У вчиненому каялася, просила суворо не карати та застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки на час скоєння злочинів була неповнолітня.

ОСОБА_13 ствердив, що 09 лютого 2017р. приблизно о 02.00 год. в с.Дуліби Стрийського району він, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_19 прийшли до потерпілого ОСОБА_8 щоб придбати горілку. ОСОБА_10 зайшла в будинок і коли повернулася, повідомила їм, що ОСОБА_8 її вдарив. Після цього вони з метою покарати за це потерпілого всі разом подолавши опір останнього, який намагався не впустити їх у будинок, вірвалися в помешкання, де всі разом в одній з кімнат завдали ОСОБА_8 численних ударів. ОСОБА_10 стало погано, тому він з останньою вийшли на вулицю, а коли повернулися, ОСОБА_11 та ОСОБА_19 шарпалися з потерпілим на кухні. Згодом прийшов брат потерпілого і припинив бійку. У вчиненому каявся, проси суворо не карати та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки є інвалідом другої групи і на час скоєння злочинів був неповнолітнім.

Винуватість ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, окрім особистого визнання, доведена:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який ствердив, що в ніч на 09 лютого 2017р., знаходячись у власному будинку в с.Дуліби Стрийського району, почув гавкіт собаки. Коли вийшов на вулицю побачив обвинувачених. Між ним та ОСОБА_11 зав`язалася сутичка, в ході якої вони завдали одни одному по удару. Друзі ОСОБА_11 їх розборонили. Згодом він почув стук у двері, зайшла ОСОБА_10 і покликала його на вулицю поговорити. Коли він вийшов з будинку, ОСОБА_10 витягнула ніж. Хлопці стояли біля брами. Побачивши в руках останньої ножа, він втік у будинок і став утримувати вхідні двері, оскільки ключа в замку не було. Обвинувачені, долаючи його опір, намагалися відчинити вхідні двері. ОСОБА_10 через щілину вдарила його ножем по руках. Він відпустив ручку дверей і вони увірвалмся в будинок. Він забіг у кімнату та кликав матір на допомогу. Обвинувачені завдали йому численних ударів руками та ногами в різні ділянки тіла, а ОСОБА_10 штрикала його ножем. Згодом ОСОБА_10 і ОСОБА_13 вийшли з кімнати, а ОСОБА_11 і ОСОБА_19 силоміць затягнули його на кухню, де продовжували бити. Матір побігла до брата по допомогу, який прийшов і вигнав обвинувачених з будинку. Згодом приїхала поліція;
- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка ствердила, що 09 лютого 2017р. між 01 та 02 год. ночі, знаходячись у власному будинку в с.Дуліби Стрийського району, прокинулася від сильного стуку у вхідні двері. Колим увімкнула світло, побачила на вулиці ОСОБА_10 і трьох хлопців. Син сказав, що вони прийшли їх порізати. Обвинувачені увірвалися в будинок, ОСОБА_10 і ОСОБА_13 почали її утримувати. Коли вона вирвалася і забігла в кімнату, побачила як бють сина. Вона пропонувала їм гроші, щоб вони пішли. Однак, ОСОБА_11 вдарив її в обличчя. Вона побігла по допомогу до іншого сина. Коли повернулася, ОСОБА_8 побитий знаходився у кухні на підлозі, звідки-ля його згодим винесли на ношах працівники ШМД. Ствердила, що ОСОБА_11 відшкодував задану їй та синові шкоду, тому просила суворо його не карати. ОСОБА_13 та ОСОБА_10 не відшкодували завдану їм шкоду, тому заслуговують передбаченого законом покарання.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачені вину у вчинених злочинах визнали повністю.

Отримавши показання обвинувачениї, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачені не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченим положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 цього Кодексу, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Суд вважає, доведеною винуватість обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 у скоєнні незаконного проникнення до житла особи, із застосуванням насильства, та у скоєнні хуліганства, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою ухвалістю, вчиненого групою осіб, тому кваліфікація дій обвинувачених за ч.2 ст.162 та ч.2 ст.296 КК України є вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості; особу кожного з обвинувачених, їхні характеристики за місцем проживання, а ОСОБА_11 ще й за місцем праці; відсутність даних про перебування обвинувачених на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога; те що вони раніше не судимі; ОСОБА_13 є інвалідом другої групи з дитинства; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнім.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_11 , суд визнає щире каяття та відшкодування завданих збитків (матеріальної шкоди). Обставною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання останньому, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_13 , суд визнає щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім. Обставною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання останньому, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім. Обставн, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання останній, суд не вбачає.

Суд не може врахувати як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченим, вчинення ними злочину групою осіб, оскільки така зазначена як кваліфікуюча ознака в ч.2 ст.296 КК України, за вчинення якого призначається покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинувачених після вчинення злочину, їх щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, тому суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні захисники обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_10 адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заявили клопотання про застосування до підзахисних Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які вчинили злочини середньої тяжкості, на час скоєння злочинів були неповнолітніми, а ОСОБА_13 був та є інвалідом другої групи.

Відповідно до положень ч.2 ст.86 КК, ч.2 ст.3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році" виконання цього Закону покладається на суди. Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений або засуджений заперечує проти цього.

Обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_10 дали свою згоду на застосування щодо них акту амністії.

Наведене свідчить про наявність підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_10 положень Закону України "Про амністію у 2016 році".

Враховуючи сукупність обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , його молодий вік, позитивну характеристику за місцем праці та посередню за місцем проживання, те, що обвинувачений офіційно працевлаштований, вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_11 можливе без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2,3,4 ст.76 КК України, оскільки на думку суду саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З огляду на поведінку обвинувачених під час судового розгляду суд не вбачає підстав для застосування до останніх запобіжних заходів до набрання вироком закронної сили.

Щодо стягнення з обвинувачених витрат, понесених потерпілими на оплату правової допомоги представника ОСОБА_20 в розмірі 2000 грн., такі відповідно до вимог ч.2 ст.120 КПК України несе сам потерпілий, тому зазначена сума стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України, та призначити покарання:

за ч.2 ст.162 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.296 КК України 1 (один) рік побавлення волі.

На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_11 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_11 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України, та призначити покарання:

за ч.2 ст.162 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.296 КК України 1 (один) рік побавлення волі.

На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_10 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.86 КК України та п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року засуджену ОСОБА_10 повністю звільнити від відбування покарання, призначеного цим вироком.

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України, та призначити покарання:

за ч.2 ст.162 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.296 КК України 1 (один) рік побавлення волі.

На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_13 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.86 КК України та пунктів «а» і «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року засудженого ОСОБА_13 повністю звільнити від відбування покарання, призначеного цим вироком.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Стрийький міськрайонний суд Львівськоїобласті протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя ОСОБА_1