УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 120 141 102 000 014 25 за ч. 4 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 з клопотанням у кримінальному провадженні № 120 141 102 000 014 25 за ч. 4 ст. 190 КК України про накладення арешту на земельні ділянки.
На обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні за фактом заволодіння об`єктами нерухомості шляхом обману.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельних ділянок, які зареєстровані за кадастровими номерами: :03:004:0028 та :03:001:0054, однак 01.11.2017 йому стало відомо, що земельні ділянки захоплені невідомими особами.

З`ясовано, що земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0054 ОСОБА_4 нібито добровільно передала ТОВ «Будівельна компанія Юніком» в якості внеску як засновник вказаного товариства.

Крім того, за даними розслідування земельну ділянку :03:004:0028 ОСОБА_4 передала ТОВ «ПМЗ Інвест». Водночас, ОСОБА_4 договори щодо передачі вказаних земельних ділянок до статутних фондів товариств не підписувала та відношення до створення і діяльності цих товариств не має.

Невстановлені особи шляхом підроблення документів здійснили посвідчення підпису ОСОБА_4 у приватного нотаріуса ОСОБА_5 на актах прийому-передачі майна від ОСОБА_4 на користь ТОВ «ПМЗ Інвест» та ТОВ «Будівельна компанія Юніком». Після цього вказані вище земельні ділянки на підставі підроблених документів передані до статутних фондів зазначених товариств.

Крім того, у подальшому земельна ділянка за кадастровим номером :03:004:0028 (площа 1,54 га.) поділена на земельні ділянки за кадастровими номерами :01:036:5087 (площа 0,77 га.) та ?:03:004:5088 (площа 0,77 га.)

Відповідно земельна ділянка за кадастровим номером :03:001:0054 (площа 3,39 га.) поділена на земельну ділянку за кадастровими номерами ?:03:001:5085 (площа 1,695 га.) та ?:03:001:5086 (площа 1,695 га.).

У зв`язку з тим, що земельні ділянки є об`єктом злочинних посягань, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні, прокурор просив накласти арешт на вказані земельні ділянки з метою забезпечення їх збереження.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України та КПК України.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими прокурором матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, обґрунтованість прокурором застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказане майно є об`єктом злочинних посягань.

Крім того, прокурором доведено існування реальних ризиків приховування та використання вказаного майна.

Керуючись вимогами ст. 41 Конституції України, ст. 2, 9, 16, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 141 102 000 014 25 арешт на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:036:5087, що знаходиться за адресою: с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області, площею 0,77 га, яка належить ОСОБА_6

- земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:5088, що знаходиться за адресою: с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області, площею 0,77 га, яка належить ОСОБА_7

- земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:5085, що знаходиться за адресою: с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області, площею 1,695 га, яка належить ОСОБА_7

- земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:5086, що знаходиться за адресою: с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області, площею 1,695 га, яка належить ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1