Справа №138/361/17
Провадження по справі №1-кп/150/62/17
УХВАЛА
10 жовтня 2017 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
судді ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000359 від 02.11.2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1

за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених
п.п.6, 9 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.
Стороною обвинувачення заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки ризик, визначений ухвалою про обрання запобіжного заходу, не відпав, при цьому термін дії даної ухвали закінчується 14 жовтня 2017 року.
Обвинувачений та його захисник віднесли вирішення клопотання прокурора на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ґрунтуючись на наступних підставах.
Частиною 3 статті 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування №0000359 від 02.11.2016 року, доданий до обвинувального акта, під час досудового розслідування згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2016 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України встановлено терміном 60 (шістдесят) діб.
Згідно ухвал слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2016 року, 27.12.2016 року та ухвал Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.02.2017 року, 20.04.2017 року, 19.06.2017 року строк застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено, зокрема, згідно ухвали Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.06.2017 року - до 18 серпня 2017 року включно, згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 16 серпня 2017 року до 14 жовтня 2017 року включно.
Частиною 4 статті 176 КПК України встановлено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, за які законом передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, та на строк від 8 до 15 років. 03.11.2016 року ОСОБА_7 затримано в порядку статті 280 КПК України, на досудовому розслідуванні ОСОБА_7 відповідно до встановленого законом порядку 04.11.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 надійшов для розгляду до суду.
Вище наведене свідчить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного (обвинуваченого); наявність у підозрюваного (обвинуваченого) постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені частиною 1 статті 178 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.
Строк дії ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 16.08.2017 року про продовження застосованого відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 14.10.2017 року, у зв`язку із чим прокурор ОСОБА_5 клопоче про продовження строку зазначеного запобіжного заходу.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України , і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегією суддів встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, а також наявність ризиків.
Так, підставою вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватись від суду є те, що будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів,за які відбував покарання у вигляді позбавлення волі, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, перебуваючи під адміністративним наглядом, не виконав його вимоги та 01.11.2016 року вчинив нові умисні особливо тяжкі злочини, за які законом передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, та на строк від 8 до 15 років, після вчинення злочину з місця події зник, сподіваючись на те, що не буде викритий у вчиненні кримінальних правопорушень.
Крім того, колегією суддів враховується, що ОСОБА_7 не одружений, не має утриманців та міцних соціальних зв`язків, не має офіційного місця роботи та постійних джерел для існування, проживає за рахунок тимчасових заробітків, що є окремою підставою вважати, що він в подальшому може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Підставою вважати, що ОСОБА_7 може вчиняти інші кримінальні правопорушення є те, що він неодноразово раніше судимий за скоєння умисних корисливих тяжких злочинів, ,за які відбував покарання у вигляді позбавлення волі, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, перебуваючи під адміністративним наглядом, не виконав його вимоги та вчинив нові умисні особливо тяжкі злочини, ніде на працює, відсутність постійного джерела доходів, що може спонукати ОСОБА_7 до вчинення нових кримінальних правопорушень з метою отримання засобів для існування.
Підставою вважати, що ОСОБА_7 може впливати на свідків та потерпілих є те, що покарання за кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується ОСОБА_7 , передбачає найсуворішу міру покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання за вчинені злочини, достовірно знаючи адреси свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 має можливість фізичного та психологічного впливу на останніх.
При вирішенні питання про продовження терміну перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України (позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, та на строк від 8 до 15 років); його вік; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи.
Крім того, колегією суддів враховується також ризик вчинення обвинуваченим інших подібних кримінальних правопорушень у випадку не продовження терміну запобіжного заходу.
На підставі вище викладено, колегія суддів дійшла висновку про наявність належних та достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатнім застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Частиною 4 статті 97 КПК України встановлено обов`язок суду визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
На підставі наведеного, керуючись ст., ст.177, 199, 331, 369, 372 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , задоволити.
Продовжити строк застосованого відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб, - з 14 жовтня 2017 року до 12 грудня 2017 року включно.
Ухвала в частині продовження застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст., ст.284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.
Копію ухвали невідкладно вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3