АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1214/17 Справа № 214/4783/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001436 від 07 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про накладення арешту на майно,

за участю:

третьої особи ОСОБА_7

представника третьої особи ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, просить поновити строк на апеляційне оскарження, змінити ухвалу слідчого судді, шляхом викладення резолютивної частини ухвали у вигляді, зазначивши про передачу на відповідальне зберігання з обмеженням права розпорядження потерпілій ОСОБА_7 все майно, зазначене в ухвалі слідчого судді, після проведення експертного висновку по виявленню пошкоджень та розміру збитків таких пошкоджень. Просить зазначити, щоб передача обладнання відбувалась за участі потерпілої, заставодержателів та слідчого Саксаганського ВП.
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором, в межах кримінального провадження № 0001436 та накладено арешт на майно, зазначене в клопотанні слідчого і вилучене 19.08.2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що вилучене майно має суттєве значення у розслідувані кримінального провадження, є речовим доказом, тому з метою позбавлення зацікавлених осіб можливості його знищити, слідчий суддя вважав за необхідне задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про порушення вимог ст. 172 КПК України в частині неповідомлення власника майна про час та дату розгляду клопотання слідчого, що призвело до порушення її права, зокрема, передання майна без експертного висновку по виявленню пошкоджень та розміру збитків, що на думку апелянта, унеможливлює сам факт передання на відповідальне зберігання потерпілі; постановлення ухвали відбулося без участі заставодержателів, слідчий подав клопотання в якому неповно висвітлив обставини місця знаходження обладнання та в кого перебувало таке обладнання до його знаходження; а також в ухвалі не прописано, яким чином має відбуватися передача знайденого обладнання потерпілій.
В судовому засіданні третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її представник підтримали апеляційну скаргу і, з підстав, зазначених в скарзі, просили її задовольнити, а ухвалу слідчого судді саме змінити та зазначити в ній механізм її виконання, при цьому не заперечували проти необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, думку третьої особи та її представника, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 3 ст. 170, пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (ст. 170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи представника третьої особи, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді в частині зазначення механізму її виконання, є безпідставними.

Посилання представника як на підставу вимог апеляційної скарги на п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України є неприйнятними та ґрунтуються на власному помилковому тлумаченні положень процесуального закону, оскільки суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу суду першої інстанції, а не ухвали слідчого судді.
В той же час, всилу ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Враховуючи, що вказане обладнання є важливим доказом у даному провадженні, а також необхідність проведення ряду слідчих та інших процесуальних дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, чому і має сприяти застосування таких заходів, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та для запобігання ризиками приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження даного речового доказу, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, що знайшло своє підтвердження як в судових засіданнях в суді першої так і в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає обґрунтованим та доцільним накладення арешту на вказане майно.
Про необхідність накладення арешту на вказане майно зазначали в судовому засіданні як власник майна ОСОБА_7 так і її представник ОСОБА_6 .
Разом з тим, апеляційна скарга не може бути задоволена, оскільки порушення норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали слідчого судді при апеляційному перегляді не встановлено. Апеляційні вимоги щодо зміни ухвали слідчого судді не можуть бути задоволенні у зв`язку з тим, що прийняття такого рішення не передбачено КПК України (ч. 3 ст. 407 КПК України).
Крім того, з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя належним чином виконав вимоги ч. 5 ст. 173 КПК України та вказав спосіб накладення арешту, а саме шляхом заборони розпорядження майном та порядок його виконання, передавши його на відповідальне зберігання власнику. Доводи апеляційної скарги щодо необхідності зазначити в ухвалі детальний спосіб та механізм її виконання, не передбачено КПК України при постановлені таких ухвал, оскільки є питаннями фактичного їх виконання.
Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Порядок виконання ухвали про арешт майна, передбачений ст. ст. 532-535 КПК України.
При цьому, у випадку якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст (ч. 1 ст. 380 КПК України).
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Також увипадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у розумні строки, відповідно до ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, апелянт наділений правом ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001436 від 07 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України про накладення арешту на майно залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4