Справа № 461/1913/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/509/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30.03.2017 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , по даній справі засудженого вироком Франківського районного суду м.Львова від 04.05.2016 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі; на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік,

якою скасовано його звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання призначеного вироком Франківського районного суду м.Львова від 04.05.2016 року в справі № 461/1913/17

за участю :

прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 - ОСОБА_7 ,

представника Галицького РВ Львівського МВ з питань пробації Західного

міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації МЮ -

ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

засудженого ОСОБА_6

встановила:
Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30.03.2017 року, про скасування даної ухвали та постановлення нової ухвали, якою в задоволені подання відмовити.

Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою.

Покликається, що судом першої інстанції не було належним чином вивчено особу засудженого, не встановлено причини його неявки на виклики, не перевірено чи він ці виклики отримував.

Свої доводи апелянт мотивує тим, що він з травня 2014 року не вчиняв жодних адміністративних чи кримінальних правопорушень, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, тимчасово підробляє на різних роботах. Він не є особою яка становить небезпеку для суспільства, є батьком двох дітей, яких утримує. Ці дані судом першої інстанції не були перевірені та не враховані при винесені ухвали.

Апелянт звертає увагу, що судом також не були перевірені підстави застосування до нього ст.75 КК України, не зазначено в ухвалі в які дні та з яких причин він не прибував на реєстрацію, не зазначено якими доказами підтверджується зміна місця проживання ОСОБА_6 , яке нібито він не повідомив представнику КВІ. У судовому засіданні 30.03.2017 року він давав покази, однак змісту цим показав в ухвалі не надана оцінка.

Судом першої інстанції встановлено, що начальник Галицького РС Львівського МВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_10 звернулась в суд з поданням про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання ОСОБА_6 , покликаючись на те, що ОСОБА_6 на обліку у Галицькому РС Львівського МВ з питань пробації перебуває з 18.07.2016 року. Зазначає, що ОСОБА_6 на виклики не з`являється, за вказаним ним місцем проживання та реєстрації не проживає. 09.03.2017 року від ОСОБА_11 було відібрано пояснення про причину тривалих неявок до Галицького РС Львівського МВ з питань пробації, в яких він зазначив, що знаходився у м. Вінниця, після чого йому було винесено письмове попередження. Однак ОСОБА_6 не виконує покладені на нього судом обов`язки, змінив місце свого проживання не повідомивши уповноважений орган пробації, ухиляється від планової реєстрації, а тому просить суд вирішити питання про скасування звільнення ОСОБА_6 від покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Франківського районного суду м. Львова від 04.05.2016 року.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова було задоволено вищевказане подання та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 , засудженого вироком Франківського районного суду м.Львова від 04.05.2016 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі; на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, та направено засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання за правилами встановленими для осіб яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, міркування захисника та засудженого, які просили задоволити апеляційну скаргу, думку прокурора, яка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу - залишити без змін, міркування представника Галицького РВ Львівського МВ з питань пробації, яка просила відмовити в задоволені апеляційної скарги, вивчивши матеріали подання та особової справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 04.05.2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі; на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти про зміну місця свого проживання, роботи та навчання кримінально-виконавчу інспекцію, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Відповідно до п.8 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право направити звільненого від покарання з випробуванням для відбуття покарання, призначеного вироком.

Згідно ст.166 КВК України, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ; якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

З матеріалів особової справи № 35/2016 року вбачається, що 05.10.2016 року ОСОБА_6 було ознайомлено з порядком встановлення днів явки на реєстрацію (а.о.с. 40), про що свідчить відібрана від нього відповідна підписка (а.с.39). Згідно листка реєстрації ОСОБА_6 був в інспектора 10, 17 24 жовтня 2016 року; 07, 14 листопада 2016 року про що розписався(а.с.41), а вподальшому 13, 20, 27 грудня 2016 року, 03, 10, 17, 24, 31 січня, 2017 року; 07, 14, 21, 28 лютого 2017 року та 07 березня 2017 року не з`являвся на реєстрацію без поважних причин (а.о.с.56).

09.03.2017 року ОСОБА_6 були написані пояснення про те, що в період з 13.12.2016 року по 07.03.2017 року він перебував у м. Вінниця, де працював неофіційно, а тому надати довідки на підтвердження своїх слів не може, через це не прибував на реєстрацію до інспектора ( а.ос.с. 89,90,91).

09.03.2017 року ОСОБА_6 було винесено попередження про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків його матеріали щодо нього будуть скеровані в суд для вирішення питання про відбування покарання за вироком суду. Дане попередження ОСОБА_6 було підписане 09.03.2017 року(а.о.с.92).

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, розглядаючи подання начальника Галицького РС Львівського МВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_10 про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання ОСОБА_6 прийшов до висновку, що не зважаючи на роз`яснення та профілактичну роботу, засуджений ОСОБА_6 порушував умови відбування покарання, не з`являвся в КВІ без поважних на це причин про зміну місця праці (тимчасової, неофіційної) інспектора не повідомив.

З п. 5.2, п. 5.3 Розділу IV Інструкції Державного департаменту з питань виконання покарань, затвердженої Наказом МВС «Про затвердження Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань» від 19.12.2003 року № 270/1560, вбачається, що якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків чи притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження, про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 з 13.12.2016 року по 07.03.2017 року жодного разу в жодний спосіб ( по телефону, письмово по пошті) не повідомив інспектора про зміну місця праці та відповідно про зміну місця тимчасового проживання.

В матеріалах особової справи є акт про те, що фахівець та старший інспектор ОСОБА_12 м.Львова 09.09.2016 року відвідували ОСОБА_6 за місцем його прописки та у зв`язку з не відкриттям дверей помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , ними було залишено повідомлення про виклик ОСОБА_6 до КВІ на 12.09.2016 року( а.ос.сп.19). В подальшому було оформлено попередження ОСОБА_6 від 17.10.2016 року про те, що він не з`явився на планову реєстрацію до Галицького РВ м.Львова 10.10.2016 року за підписом ОСОБА_6 (а.ос.сп.50) та повторне попередження від 09.03.2017 року про те, що ОСОБА_6 не з`являвся на планову реєстрацію в період з 13.12.2016 року по 07.03.2017 року за підписом ОСОБА_6 (а.ос.сп 92).

Апеляційні вимоги про те, що ОСОБА_6 не міг з`явитися на реєстрацію до інспектора через тимчасову, неофіційну роботу в м. Вінниця протягом грудня 2016 року - березня 2017 року через необхідність заробітку коштів на утримання дітей, колегія суддів оцінює критично, оскільки, як було встановлено в суді апеляційної інстанції, будь-яких документів на підтвердження своїх слів ні інспектору, судам першої та апеляційної інстанції ОСОБА_6 не надав.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції підставно задоволив подання начальника Галицького РС Львівського МВ з питань пробації про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , та обґрунтовано виніс засудженому ОСОБА_6 , застереження у вигляді попередження, оскільки засуджений не виконував покладені на нього судом обов`язки, а саме не з`являвся на реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Вказані в апеляційній скарзі аргументи є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, що свідчить про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, а тому вона не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду Львівської області від 30.03.2017 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:
Судді: