Дата документу Справа № 320/2138/17-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1266/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/2138/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000927, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Попасна, Луганської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого без офіційного оформлення пекарем, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 23.01.2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого з іспитовим строком в 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
встановила:
вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23.01.2017 року у вигляді 1 року 3 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з часу фактичного затримання з 24 березня 2017 року з 14 години 15 хвилин.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 24 березня 2017 року по 18 травня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишений без змін.
Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду першої інстанції, 24.02.2017 року приблизно о 00 годині 30 хвилин, знаходячись в приміщенні кафе Кальянщики не Аттуда, розташованого за адресою: м. Мелітополь, пр-т Б. Хмельницького, 19, ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зі столу таємно викрав мобільний телефон марки Samsung SM-J510HZKDSEK в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора Київстар, вартістю 25 грн., грошові кошти на рахунку якої були відсутні, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 6 025 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок стосовно нього занадто суворим та просить пом`якшити йому покарання або замінити його на колонію-поселення. Вважає, що суд не врахував всі пом`якшуючі обставини, а саме те, що він перший раз потрапив до місць позбавлення волі; зробив для себе відповідні висновки та зрозумів, що може набагато більше принести користі, перебуваючи в суспільстві; є переселенцем з Донбасу, де залишились його хворі родичі, які потребують його моральної та фінансової підтримки; перебуває у цивільному шлюбі. Також вказує, що під час його перебування під вартою різко погіршився стан його здоров`я, загострились хронічні хвороби. Крім того, звертає увагу на те, що він активно співпрацював зі слідством: повернув телефон; за першим викликом з`являвся до райвідділу; не переховувався; визнав вину та щиро розкаявся у скоєному злочині.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала вирок законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі, і обвинуваченим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, які згодом суд поклав у основу вироку, та є вмотивованими і обґрунтованими.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка (таємне викрадення чужого майна), вчинена повторно.
Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, тому дані обставини, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання носить індивідуальний характер, і його вид, розмір визначається з урахуванням положень зазначеного закону.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості. Судом також враховано характер і ступінь суспільної небезпеки, а також сукупність фактичних обставин, які характеризують особу обвинуваченого.

В якості обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_7 суд зазначив його щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, такою, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Також, судом враховані відомості, що характеризують особу винного, наявність судимостей і того факту, що останній, будучи звільненим з випробуванням за попереднім вироком, знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів обвинуваченого, наведених в апеляційній скарзі, не знижують ступінь тяжкості вчиненого останнім злочину у період іспитового строку за попереднім вироком, від відбування якого ОСОБА_7 було звільнено, що свідчить про суспільну небезпеку його особи. Таким чином, підстав для пом`якшення призначеного і так майже мінімального покарання немає.

Обставини, на які послався апелянт в апеляційній скарзі, як підстави для пом`якшення призначеного покарання, були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання, вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для зменшення призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів також вважає, що суд дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_7 неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі, межі якого визначив, керуючись вимогами ст. 65 КК України. Підстав вважати надто суворим, призначене обвинуваченому покарання, яке є близьким до мінімального, колегія суддів не знаходить.

Будь-яких доказів того, що за станом здоров`я ОСОБА_7 не може відбувати покарання суду надано не було.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Остаточне покарання за сукупністю вироків також призначено із дотримання вимог матеріального закону.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для безумовного скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Разом з тим, колегія суддів, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховує ОСОБА_7 у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 18.05.2017 року по 20.06.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки такий термін судом першої інстанції був зарахований на день винесення вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 18 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4