А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І

У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.11.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора - ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України,
виправданий за ч. 2 ст. 307 КК України за недоведеністю його участі у вчиненні цього злочину,
в с т а н о в и в :
За вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2016 року ОСОБА_6 виправданий за обвинуваченням у тому, що він у березні 2013 року, знаходячись неподалік складських приміщень, розташованих біля ринку по вул..Краснодонців в м.Ужгороді, умисно, незаконно, з метою збуту, придбав у громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 5,6590 грам особливо небезпечного наркотичного засобу обіг якого заборонено канабісу, що в перерахунку на суху речовину становить 5,3760 грам, який умисно, незаконно з метою збуту зберігав, тримаючи при собі в господарському полімерному пакеті. У подальшому ОСОБА_6 , перейшовши через проїжджу частину до повороту вулиці Краснодонців в м.Ужгород, неподалік центрального входу на ринок, умисно, незаконно збув за 360 грн. громадянину ОСОБА_11 , який там чекав на нього згідно з попередньою домовленістю, придбаний у ОСОБА_10 паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено канабісом, що в перерахунку на сучу речовину становить 5,3760 грам.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України - як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.
Виправдовуючи ОСОБА_6 за вказаним обвинуваченням, суд у вироку зазначив, що обвинувачення ОСОБА_6 фактично ґрунтується лише на протоколі огляду місця події від 13.04.2013 року, відповідно до якого у свідка ОСОБА_11 у квітні 2013 року вилучено наркотичну речовину, показаннях останнього та ОСОБА_12 , слідчого експерименту та експертизі від 17.04.2013 року. Проте, в судовому засіданні покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , як і дані слідчих експериментів, проведених за їх участю, ОСОБА_6 категорично заперечувалися, а будь-яких об`єктивних доказів, які б підтвердили дану подію, органом досудового розслідування не здобуто та стороною обвинувачення не надано. Також на думку суду першої інстанції, наявний в матеріалах провадження висновок експертизи не являється належним і допустимим доказом вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину, оскільки такий здійснений в ході проведення досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні, до внесення відомостей до ЄРДР за кримінальним провадженням щодо ОСОБА_6 , а покази свідка ОСОБА_12 не містять даних про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Також суд першої інстанції зазначив, що органом досудового розслідування не дотримано мети та підстави зміни місця проведення досудового розслідування, що викладена у відповідній постанові від 24.04.2013 року, зокрема, про нібито взаємопов`язаність між собою кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , проте відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, ці кримінальні правопорушення розслідувались окремо, між тим із зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_6 вчинили один злочин, який розпочато в м.Ужгород та закінчено в м.Свалява вилученням у ОСОБА_11 наркотичної речовини, при цьому досудове розслідування проведено окремо щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , а ОСОБА_11 за одними і тими подіями одночасно набув статус обвинуваченого і свідка.
На підставі вище наведеного суд першої інстанції зробив висновок про те, що стороною обвинувачення не доведено факту придбання наркотичної речовини ОСОБА_6 , а відтак і мети такого придбання, зберігання та збуту, тому виправдав його за вказаним обвинуваченням.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність і постановити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та із застосуванням ст..69 КК України призначити покарання за цією статтею у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п2,3 ст.76 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказує, що судом першої інстанції при постановленні вироку дано однобічну оцінку зібраним у справі доказам, а тому висновки суду про виправдання ОСОБА_6 не відповідають фактичним обставинам справи. На думку прокурора, покази свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються із показами свідка ОСОБА_10 та даними слідчого експерименту за участю останнього, а також протоколом огляду місця події та висновками експерта. Вказує, що суд не задоволив клопотання обвинувачення про повторний привід свідка ОСОБА_13 та не перевірив в судовому засіданні його покази, а також відомості отримані у ході слідчого експерименту, проведеного з цим свідком, натомість обґрунтував висновок про невинуватість ОСОБА_6 на показаннях його батьків про позитивну характеристику обвинуваченого. Також прокурор вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недопустимість висновку експерта, оскільки експерт проводив дослідження саме тієї речовини, яку ОСОБА_6 збув ОСОБА_11 , яка і була вилучена у нього працівниками поліції. Крім того, прокурор зазначає, що зміст вироку щодо ОСОБА_6 , не відповідає вимогам ст..374 КПК України, оскільки такий містить суперечливі висновки і в ньому відсутній аналіз показів свідків щодо їх допустимості, належності і достатності із зазначенням мотивів невзяття їх судом до уваги.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про залишення без змін виправдувального вироку, частково дослідивши докази у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. А саме рішення має бути ухвалене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Згідно зіст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
За приписами ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 даної статті Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
Відповідно дост. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку належить зазначити - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що судом першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно досліджено всі обставини провадження та на підставі сукупності правильно оцінених доказів з точки зору їх достатності для ухвалення обвинувального вироку, зроблено правильний висновок про недоведеність обвинувачення про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, що є підставою для його виправдання за цим законом про кримінальну відповідальність.
З вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_6 в березні 2013 року, знаходячись неподалік складських приміщень, розташованих біля ринку по вул..Краснодонців в м.Ужгороді, умисно, незаконно, з метою збуту, придбав у громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 5,6590 грам особливо небезпечного наркотичного засобу обіг якого заборонено канабісу, що в перерахунку на суху речовину становить 5,3760 грам, який умисно, незаконно з метою збуту зберігав, тримаючи при собі в господарському полімерному пакеті. У подальшому ОСОБА_6 , перейшовши через проїжджу частину до повороту вулиці Краснодонців в м.Ужгород, неподалік центрального входу на ринок, умисно, незаконно збув за 360 грн. громадянину ОСОБА_11 , який там чекав на нього згідно з попередньою домовленістю, придбаний у ОСОБА_10 паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено канабісом, що в перерахунку на сучу речовину становить 5,3760 грам.
Будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 заперечував факт придбання і збуту ним наркотичних засобів .
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_11 показав, що в березні 2013 року придбав в м.Ужгород, у ОСОБА_6 наркотичний засіб за 360 грн., який згодом був у нього виявлений та вилучений працівниками міліції в квітні 2013 року і за що він був засуджений вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2013 року за ч.2 ст.307 КК України.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що був присутнім в якості понятого при вилучені у квітні 2013 року в м.Свалява згортка з якоюсь рослинною речовиною зеленого кольору у ОСОБА_11 .
Допитані в судовому засіданні батьки обвинуваченого ОСОБА_14 та ОСОБА_14 зазначили про позитивні характеризуючи дані щодо свого сина - обвинувачного ОСОБА_6 .
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у кримінальних провадженнях щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , проаналізувавши покази обвинуваченого, заявлених стороною обвинувачення свідків, дав їм вірну, належну та правильну оцінку про їх недостатність для доведення винуватості обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину.
Так, згідно висновку експерта №18/201 від 17.04.2013 року, який на думку сторони обвинувачення, підтверджує винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, надана суха, подрібнена речовина, рослинного походження, зеленого кольору, що надійшла на дослідження в літографованому пакеті для речових доказів №0041525, має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса наданого на експертизу канабісу, (в перерахунку на висушену речовину), становить 5,3760г.
Судом першої інстанції також констатовано відсутність в реєстрі матеріалів кримінального провадження даних про ці речові докази, такі не були представлені суду першої інстанції для відповідного огляду.
За встановлених судом першої в судовому засіданні обставин, колегія суддів погоджується з тим, що докази, на які посилається сторона обвинувачення щодо винуватості ОСОБА_6 , які зазначені у процесуальних документах слідчо-оперативних дій по виявленню, викриттю та фіксації злочинної діяльності, закріпленню як речового доказу наркотичної речовини у справі, її документування, здобуті з грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та є недопустимими.
Згідно ч.2 ст.86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Поряд з вищевказаними недопустимими доказами судом встановлено і ряд інших грубих порушень вимог кримінального процесуального закону, а саме недотримання територіальної мети та підстави підслідності зміни місця проведення досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , зазначені в постанові від 24.04.2013 року.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст.ст.87, 89, 94 КПК України, правильно прийшов до висновку про недопустимість цих доказів, оскільки вони отримані в результаті істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.
Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом неодноразово викликався в судові засідання свідок ОСОБА_10 , п`ять разів постановлялись ухвали про його привід, які, як і при апеляційному розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , виконані не були. За даними органів поліції свідок ОСОБА_10 за наведеною адресою не проживає, а із довідки №1282/01-7 від 28.09.2016 року вбачається, що такий перебуває на диспансерному обліку в психоневрологічному відділенні Ужгородської міської поліклініки з 2016 року.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно, постановлено ухвалу про неможливість допиту вищевказаного свідка, відтак доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі в цій частині є безпідставними та необгрунтованими.
Доводи прокурора, про помилковість висновку суду першої інстанції щодо недопустимість висновку експерта № 18/201 від 17.04.2013 року, зробленого у іншому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_11 , згідно якого експерт проводив дослідження саме тієї речовини, яку ОСОБА_6 збув ОСОБА_11 , яка і була вилучена у нього працівниками поліції, є необґрунтованими й повністю спростовані як вище наведеними доказами, так і матеріалами кримінального провадження.
Твердження в апеляції прокурора про однобічну оцінку судом першої інстанції зібраним у справі доказам, у зв`язку з обґрунтуванням висновку про невинуватість ОСОБА_6 , окрім іншого, показаннями допитаних в якості свідків батьків обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставними та необгрунтованими, оскільки суд зобов`язаний та вправі досліджувати докази, як надані стороною обвинувачення, так і стороною захисту та надати їм відповідну оцінку. При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_6 на момент інкримінованого йому злочину щойно виповнилось лише 18 років, що вимагало додаткової уваги зі сторони слідства.
Колегія суддів вважає необгрунтованими покликання прокурора в апеляційній скарзі і на те, що винуватість ОСОБА_6 доводяться показами свідка ОСОБА_11 , оскільки як правильно зазначено судом першої інстанції, такі покази категорично заперечив ОСОБА_6 , а будь-яких інших об`єктивних доказів, які б підтверджували дану подію органом досудового розслідування не здобуто та стороною обвинувачення не надано, що дає підстави вважати даний доказ недостатнім для об`єктивних висновків про його винуватість. До того ж, за аналогічні дії свідок ОСОБА_11 був засуджений.
З таких же міркувань колегія суддів не погоджується з твердженням прокурора в апеляційній скарзі про те, що судом залишено поза увагою відомості, отримані у ході слідчого експерименту, проведеного з участю свідка ОСОБА_10 , оскільки зазначена процесуальна дія проведена вкрай поверхово, базується виключно на суб`єктивній позиції цього свідка, допитати якого суд не мав можливості.
При цьому, в апеляційній скарзі прокурора не наведено обґрунтованих аргументів, які спростовували б вищевказані висновки про недоведеність вини ОСОБА_6 та незаконності судового рішення, і давали б підстави для його скасування.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду справи, на які послався прокурор в апеляційній скарзі та які могли би вплинути на правильність висновків суду, апеляційним судом не встановлено.
Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що органом досудового розслідування не представлено належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 за та ч.2 ст.307 КК України.
Як встановлено додатковим дослідженням апеляційним судом доказів, перевіркою матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у суді першої інстанції проведений з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, обставини справи досліджені всебічно, повно і об`єктивно, на підставі досліджених усіх представлених у провадженні матеріалів і неможливості отримання нових доказів, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення щодо ОСОБА_6 є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції з наведенням у вироку переконливих мотивів дійшов обгрунтованого висновку про ухвалення виправдувального вироку, яким ОСОБА_6 виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України.
Дане судове рішення в повній мірі відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, практиці Європейського Суду з прав людини, є законним, обґрунтованим, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2016 року, яким ОСОБА_6 виправданий за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - без змін.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Судді: