ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/79/18
Провадження № 1-м/483/1/2018
УХВАЛА
Іменем України
13 лютого 2018 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність до законодавства України вироку Старооскольського міського суду Белгородської області Російської Федерації від 29 грудня 2016 року, яким ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Федотове Вологодського району Вологодської області, є громадянином України, має середню-спеціальну освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Старооскольського міського суду Белгородської області Російської Федерації від 29 грудня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. "г" ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, -

В С Т А Н О В И В :
17 січня 2018 року до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Старооскольського міського суду Белгородської області Російської Федерації від 29 грудня 2016 року у відповідність до законодавства України.

Клопотання обґрунтовується тим, що 24 листопада 2017 року наказом Міністерства юстиції України № 3769/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 21 вересня 2017 року за № 06-118254/17.

Як слідує зі змісту вироку Старооскольського міського суду Белгородської області Російської Федерації від 29 грудня 2016 року, засуджуючи ОСОБА_4 , суд за законодавством Російської Федерації кваліфікував його дії за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. "г" ч. 4 ст. 228-1 КК РФ, тобто як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж ("Інтернет"), за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 7 УФСВП Росії по Белгородській області», кінець строку відбуття покарання 02 січня 2021 року.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

З довідки департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України відповідно до ст. 3 ЗУ «Про громадянство України».

З заяви від 19 липня 2017 року, що додана до клопотання, вбачається, що ОСОБА_4 надав прохання про переведення його для подальшого відбування покарання до України.

Відповідно до ч. 3 ст. 610 КК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей )закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Згідно ч. 1 ст. 15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Статтею 307 КК України передбачено кримінальну відповідальність за такі дії:

1. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів -

караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

2. Ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, -

караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього, -

караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

4. Особа, яка добровільно здала наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги і вказала джерело їх придбання або сприяла розкриттю злочинів, пов`язаних з їх незаконним обігом, звільняється від кримінальної відповідальності за незаконне їх виробництво,виготовлення,придбання,зберігання,перевезення,пересилання(частина перша цієї статті, частина перша статті 309 цього Кодексу).

Отже, згідно законодавства України, кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 , визначена вищевказаним вироком іноземної держави, відповідає кваліфікації за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі. При цьому, вчинення збуту наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж не є ознакою, що має значення для кваліфікації дій засудженого.

Слід зазначити, що, згідно національного законодавства України, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Така позиція висловлена в абз. 2 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Таким чином, засудженому ОСОБА_4 , відповідно до законодавства України, за злочин, за який його було засуджено вироком Старооскольського міського суду Белгородської області Російської Федерації від 29 грудня 2016 року, має бути визначено покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.

При цьому, слід врахувати, що, згідно ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_4 має бути визначено покарання у виді позбавлення волі на строк не менше шести років.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 610 КК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Оскільки санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, строк покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком від 29 грудня 2016 року Старооскольського міського суду Белгородської області Російської Федерації, після приведення цього вироку у відповідність до законодавства України, виходячи з положень ч. 3 ст. 68 КК України та з урахуванням положень п. 2 ч. 4 ст. 610 КК України, не може бути більшим та меншим за п`ять років позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 610 КПК України -

У Х В А Л И В:
Визначити, що за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 30, п. "г" ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації, вчинене громадянином України ОСОБА_4 , за які його засуджено вироком Старооскольського міського суду Белгородської області Російської Федерації від 29 грудня 2016 року, законодавством України кримінальну відповідальність передбачено ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.

Визначити ОСОБА_4 , засудженому вироком Старооскольського міського суду Белгородської області Російської Федерації від 29 грудня 2016 року за вчинення злочину, за який, згідно законодавства України, кримінальна відповідальність передбачена ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, строк покарання, що підлягає відбуванню, - п`ять років позбавлення волі.

Копію цієї ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: