Справа № 591/1270/18
Провадження № 1-кс/591/899/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в порядку ст.ст. 174, 303 КПК України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна та скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.ст. 174, 303 КПК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна та скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0004849, відкритому за ознаками ч. 3 ст. 190 КК України, яку підтримав та мотивував тим, що на його думку на автомобіль «Ауді», н.з. НОМЕР_1 було незаконно накладено арешт та вилучено наведений автомобіль, тому просив скасувати накладений арешт та повернути майно.
Прокурори заперечили проти задоволення скарги, в зв`язку з необґрунтованістю вимог.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування наведеного кримінального провадження, відкритого за ознаками ч. 3 ст. 190 КК України, по якому 29 грудня 2017 року слідчим суддею Ковпаківського районного суду м. Суми було накладено арешт в тому числі на автомобіль «Ауді», н.з. НОМЕР_1 , як на речовий доказ.
На думку суду, зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.
Згідно дослідженої ухвали цей арешт накладено в тому числі з метою збереження речових доказів, як на майно, що відповідає критеріям ст. 98 КПК України, про що зазначено в ухвалі слідчого судді, а зі змісту ч. 1 ст. 100 КПК України випливає можливість повернення речового доказу за відсутності прийнятих рішень в порядку ст.ст. 170-174 цього Кодексу, в іншому випадку (у випадку накладення арешту) виконання ухвали, тобто порядок зберігання такого доказу та його належність, покладається на слідчого.

Інших обставин та доказів, що обґрунтовують відсутність потреби в арешті майна, суду не надано.

Не можуть бути і задоволені вимоги заявника в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна, враховуючи наявність наведеного судового рішення, що набрало законної сили, яким на вказане майно накладено арешт.

За таких обставин скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Інші вимоги заявника (стосовно проведення досудового розслідування по факту викрадення наведеного автомобіля) також не можуть бути задоволені, враховуючи предмет розгляду скарги, в контексті дослідженого звернення заявника, з яким він звернувся до органів прокуратури та в якому ставилось виключно питання законності накладеного арешту на майно (питання внесення відомостей до ЄРДР в згаданій скарзі не зазначалось).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 в порядку ст.ст. 174, 303 КПК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна та скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 29 грудня 2017 року, відмовити.
Ухвала не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1