ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі колегії суддів: [1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 05 жовтня 2017 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2016 року щодо засудженого
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
України, в силу ст. 89 КК України не судимого,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурором викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду, постановленої відносно засудженого
ОСОБА_5 , із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вимогу мотивовано неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання внаслідок м`якості через безпідставне застосування ст. 69 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Зазначено про недотримання апеляційним судом й вимог ст. 419 КПК України.
В запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , просить про залишення касаційної скарги прокурора без задоволення, а судових рішень щодо ОСОБА_5 без зміни.
Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк на один рік; за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. Вироком суду також вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.

21 серпня 2015 року, знаходячись у м. Івано-Франківську,

ОСОБА_5 придбав у невстановленої слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), який зберігав для власного вживання, без мети збуту. Того ж дня, приблизно о 12 год. 30 хв., знаходячись у зоні відпочинку, що по вул. К. Ольги у м. Надвірній Івано-Франківської області, діючи умисно, з метою збуту наркотичних засобів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, незаконно збув ОСОБА_8 шляхом пригощання і подальшого спільного вживання особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), вагою близько 1 грама, який він попередньо придбав та зберігав з метою особистого вживання, без мети збуту.

Крім того, 21 серпня 2015 року, приблизно о 13-ій год., по вул. К. Ольги у м. Надвірній Івано-Франківської області, під час проведення огляду місця події, на території зони відпочинку, працівниками міліції було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, загальною вагою 6,343 грама, який ОСОБА_5 зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від

10 листопада 2016 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок суду від 06 квітня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, у касаційній скарзі прокурора не оспорюються, як і кваліфікація дій за вказаними правопорушеннями.

Суд касаційної інстанції погоджується з доводами касаційної скарги щодо недотримання апеляційним судом вимог процесуального закону.

У мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Як передбачено ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

На вирок суду прокурором було подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності призначеного покарання внаслідок мякості.
Судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 було враховано тяжкість кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до тяжких, дані про його особу, який притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, а також обставини, які пом`якшують покарання.

Суд, призначаючи покарання із застосуванням ст. 69 КК України, своє рішення мотивував належним чином, та колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора в цій частині до задоволення не підлягає.

Однак, вирок суду не містить взагалі будь-якого мотивування на застосування положень ст. 75 КК України та можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.
Судом апеляційної інстанції залишено поза увагою на таку відсутність належного мотивування суду першої інстанції щодо звільнення засудженого від покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, вказавши при цьому, що з урахування обставин для застосування ст. 69 КК України, можливе виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства.

Отже, в цій частині суд апеляційної інстанції фактично доводи апеляційної скарги прокурора, що аналогічні за доводами поданій касаційній скарзі, не перевірив, а отже і не спростував.

З огляду на викладене, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час проведення якого слід проаналізувати всі доводи апеляційної скарги прокурора із наведенням докладних мотивів прийнятого рішення за ними, та за результатами чого постановити законне і обґрунтоване судове рішення, мотивоване належним чином. При цьому за тих самих обставин та даних про особу засудженого, призначене покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України слід вважати мяким.
Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою №5-434км 17 Категорія: ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_10
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1