Номер провадження: 11-сс/785/611/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2018 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0002843 від 15.07.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.ч.1, 2 ст. 182, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 263-1 КК України, -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволене клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12 , про продовження строку тримання під вартою щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0002843 від 15.07.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.182, ч.2 ст. 182, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 263-1 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263-1 КК України, тобто у незаконній переробці вогнепальної зброї - мисливської гладкоствольної рушниці "Maverick model 88" № НОМЕР_1 калібру шляхом зміни стандартного прикладу та складний розсувний (телескопічний) приклад та надання їй таким способом властивостей багатоцільової гладкоствольної вогнепальної зброї; у замаху на умисне вбивство заступника голови Одеської обласної ради - ОСОБА_13 на замовлення невстановленої особи, вчиненому за попередньою змовою з ОСОБА_14 .

12.10.2017 року ОСОБА_11 був затриманий в порядку ст..208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.2 ст.115, ч.2 ст.194 КК України.

13.10.2017 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.п.11, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2017 року до підозрюваного ОСОБА_11 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.12.2017 року.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2017 року підозрюваному ОСОБА_11 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 05.02.2018 року включно.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.01.2018 року підозрюваному ОСОБА_11 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб тобто до 02.04.2018 року включно.

26.03.2018 року ОСОБА_11 повідомлено про нову підозру в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 263-1 КК України

28.03.2018 року слідчий звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_11 , у зв`язку з незмінністю заявлених у кримінальному провадженні ризиків та неможливістю запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу та у зв`язку з тим, що у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: виконати вимоги ст. 283, ст.290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр досудового розслідування, вручити обвинувальний акт та реєстр кримінального провадження підозрюваним ОСОБА_14 та ОСОБА_11 .

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2018 року вказане клопотання було задоволене, а строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_11 - продовжений до 60 діб, тобто до 27.05.2018 року включно. Ухвала мотивована тим, що під час розгляду клопотання слідчого знайшли своє підтвердження наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_11 , наявність у кримінальному провадженні ризиків та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу. Слідчий суддя зазначив, що метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_11 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому провадженні.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_11 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_11 не зазначено жодної реальної підстави вважати наявний хоч один ризик та можливість чи бажання ним скористатись. Крім того, захисник вказує, що ОСОБА_11 раніше не судимий, має постійне місце проживання та має офіційне місце роботи, де позитивно характеризується, а тому продовження строку тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, та є всі підстави вважати, що домашній арешт буде достатнім заходом забезпечення кримінального провадження та запобіжним заходом щодо підозрюваного.

В своїй апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_9 , діючий в інтересах ОСОБА_11 , просить скасувати ухвалу та обрати щодо підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник зазначає, що в документах, наданих слідчому судді стороною обвинувачення, не має жодного підтвердження причетності ОСОБА_11 до скоєння кримінального правопорушення, ні слідчий, ні прокурор не надали суду доказів наявності ризиків, які б виправдовували тримання під вартою. Крім того, захисник зазначає, що на досудовому розслідуванні неодноразово було порушено право ОСОБА_11 на захист. Також, захисник вказує, що слідчим суддею не взяті до уваги обставини, характеризуючи особу ОСОБА_11 , а саме - наявність постійного місця проживання та реєстрації в м. Одесі, те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки активно займається спортом, захищає честь міста та України на різних спортивних змаганнях.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг і просили їх задовольнити; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог Закону та Конвенції при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_11 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому діяння та заявлених у кримінальному провадженні ризиків уже встановлювалась слідчими суддями під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку його дії.

У зв`язку з викладеним апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про недоведеність наявності у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, як під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею, так і під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали знайшла своє підтвердження наявність у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.

Зокрема, ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність обґрунтованого ризику того що він, будучи обізнаним про притягнення його до кримінальної відповідальності та можливість призначення йому покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також у кримінальному провадженні не встановлена ще одна особа, причетна до вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, а тому існує ризик можливого незаконного впливу ОСОБА_11 на потерпілих, свідків, експертів та інших учасників даного кримінального провадження з метою викривлення їх показань та уникнення кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що підозрюваний ОСОБА_11 співпрацює зі слідством, надає пояснення та не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки вони були спростовані в судовому засіданні прокурором. Крім того, доводи щодо добровільного надання підозрюваним пояснень протягом всього досудового розслідування та його співпрацю зі слідством спростовуються долученою до матеріалів кримінального провадження копією протоколу допиту ОСОБА_11 від 27.03.2018 року, згідно з якою підозрюваний відмовився від надання показань на підставі ст.63 Конституції України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що значний суспільний резонанс кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 , використання ним конспірації, нез`явлення із зізнанням та поведінка під час провадження слідчих дій не може свідчити про наявність встановлених слідчим суддею ризиків, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки зазначені обставини навпаки підтверджують наявність у кримінальному провадженні ризику можливого перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню усіма доступними засобами та можливими способами.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що наявні у кримінальному провадженні ризики не зменшились.

В сукупності з зазначеним, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідчий суддя взяв до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється, та дані про особу підозрюваного, про які зазначено у клопотанні слідчого.

Обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, які б слугували перешкодою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено не було.

В матеріалах провадження відсутні та стороною захисту не надано апеляційному суду будь-яких доказів, які свідчать про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, у клопотанні слідчого зазначено, що завершити досудове розслідування до закінчення строку тримання ОСОБА_11 під вартою було неможливо у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій та виконання вимог ст.ст.283 та 290 КПК України, складення обвинувального акту та направлення його до суду, та для забезпечення досягнення цілей кримінального провадження подальше тримання під вартою підозрюваного є цілком виправданим, що вірно було взято до уваги слідчим суддею.

Крім того, апеляційний суд вважає, що продовження строку запобіжного заходу підозрюваного ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою в даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої у відповідності до вимог Глави 22 КПК України підозри ОСОБА_11 на даній стадії досудового розслідування, необхідність завершення досудового розслідування та виконання вимог ст.290 КПК України, а також існування ризиків, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні; виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_11 , дає можливість апеляційному суду дійти висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_11 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, існуючі ризики.

Обставин, які є перешкодою для продовження строку тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і колегією суддів апеляційного суду встановлено не було. При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_9 , діючих в інтересах ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2018 року, якою задоволене клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12 , про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0002843 від 15.07.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.ч.1, 2 ст. 182, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 263-1 КК України - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4