печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Державного бюро розслідувань України про зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України на бездіяльність посадових осіб Державного бюро розслідувань України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення. В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що він звернувся до Державного бюро розслідувань України із заявою від 28.11.2017 про вчинення кримінального правопорушення. Відомості за заявою не були внесені до ЄРДР. Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст.ст. 303, 304 КПК України, заявник просить зобов`язати внести відомості за заявою від 28.11.2017 до ЄРДР.

В судовому засіданні особа, що подала скаргу, підтримала скаргу, просила задовольнити її з наведених підстав.

В судове засіданні представник ДБР України не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, надіслав на адресу суду заперечення на скаргу.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що особа, що подала скаргу, слідчий, прокурор не з`явилися в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вивчивши скаргу, вислухавши пояснення заявника, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Державного бюро розслідувань України з заявою від 28.11.2017 про вчинення кримінального правопорушення. Відомості за його заявою не були внесені до ЄРДР.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування визначено Главою 26 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,- є невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не пізніше 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

За змістом цієї норми, обов`язок прийняти та зареєструвати заяву або повідомлення про кримінальні правопорушення покладено на слідчого, прокурора та інших службових осіб, що уповноважені на їх прийняття. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, незалежно від того, чи відносяться розслідування фактів про повідомлені кримінальні правопорушення до територіальної юрисдикції або процесуальної компетенції органу до якого надійшла заява чи повідомлення.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» державне бюро розслідувань є центральним органом виконавчої влади, що здійснює правоохоронну діяльність з метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.

Слідчий суддя критично оцінює посилання представника ДБР на п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074, як на підставу для відмови в задоволенні скарги, через відсутність акту Кабінету Міністрів України про можливість забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади повноважень, видається після здійснення заходів, пов`язаних з державною реєстрацією утвореного органу виконавчої влади як юридичної особи публічного права, затвердженням положення про нього, структури та штатного розпису його апарату, кошторису та заповненням 30 відсотків вакансій, з огляду на наступне.

Так, згідно повного тексту п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», акт Кабінету Міністрів України про можливість забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється, видається після здійснення заходів, пов`язаних з державною реєстрацією утвореного органу виконавчої влади як юридичної особи публічного права, затвердженням положення про нього, структури та штатного розпису його апарату, кошторису та заповненням 30 відсотків вакансій.

Аналіз наведеного пункту постанови дає підстави для висновку, що положення даного пункту стосуються лише здійснення повноважень та виконання функцій утвореним органом виконавчої влади повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Оскільки згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.02.2016 № 127 «Про утворення Державного бюро розслідувань», Кабінет Міністрів України було утворено, Державне бюро розслідувань як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, без припинення будь якого органу виконавчої влади, слідчий суддя прийшов до висновку про безпідставне посилання на дану норму, як на підставу для відмови в задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, та те, що представник ДБР України, доводів заявника належним чином не спростував, слідчий суддя вважає, що скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 1, 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», ст.ст. 22, 26, 93, 94, 214, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Державного бюро розслідувань України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити.

Зобов`язати компетентних посадових осіб Державного бюро розслідувань України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 28.11.2017 про вчинення кримінального правопорушення та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1