Справа № 344/3744/17
Провадження № 1-кп/344/371/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Староконстянтинів Хмельницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, без освіти, непрацюючої, неодруженої, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимої, востаннє:

10.07.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 850 гривень штрафу;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, 26.12.2016 близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_7 , маючи не зняті та не погашені у передбаченому законом порядку судимості за вчинення корисливих злочинів, перебуваючи в маршрутному таксі №25, який рухався по вул.Новгородська, що в м. Івано-Франківську, діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою власного збагачення, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала з жіночої сумочки ОСОБА_8 мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy Grand Prime, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи Івано-Франківського НДЕКЦ МВСУ № 4.3-12/17 від 03.02.2017 становить 4212,00 гривень, чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на зазначену суму.

В подальшому, ОСОБА_7 із викраденим майном вийшла із маршрутного таксі та була затримана ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по вул.Новгородська в м. Івано-Франківську на зупинці громадського транспорту.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнала, повністю підтвердила обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного. Так, ОСОБА_7 суду показала, що 26.12.2016 близько 13 год. 30 хв знаходилася у маршрутному таксі, який рухався по вул.Новгородська, що в м.Івано-Франківську, де побачила на підлозі мобільний телефон. Усвідомлювала, що телефон чужий, їй не належить, ймовірно випав із чужої сумки. Доки ніхто не бачив, підняла телефон і швидко вийшла з маршрутки, бо хотіла зателефонувати, щоб викликати собі автомобіль невідкладної допомоги, так як погано почувалася. Хворіє цукровим діабетом та відчула, що в неї впав у крові цукор. Здійснити дзвінок не встигла, оскільки в той час до неї підбігла потерпіла з іншими дівчатами. У подальшому дівчата викликали поліцію, після чого відвезли її в лікарню. У вчиненому щиро розкаялася, заподіяну матеріальну шкоду повністю відшкодувала шляхом повернення викраденого майна, просила суд суворо її не карати. Також просила суд звільнити її від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином неодноразово повідомлялася про час та місце розгляду кримінального провадження, заяви про відкладення судового розгляду не подавала. У судовому засіданні обвинуваченою вказано, що матеріальну шкоду потерпілій відшкодовано шляхом повернення викраденого майна, цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілої.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом змінено порядок та обсяг дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого їй злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винної, зокрема те, що обвинувачена за місцем проживання характеризується позитивно, хоча раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, востаннє 10.07.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 850 гривень штрафу; не працює, на обліках ОНД та ОПНЛ №3 не перебуває, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданих збитків як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Як вбачається з досудової доповіді про обвинувачену ОСОБА_7 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, достатньо високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченої, що раніше неодноразово судима, враховуючи її похилий вік, щире каяття, вартість викраденого та повернення викраденого майна, відсутність матеріальних претензій потерпілої до обвинуваченої, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченій покарання за вчинений злочин у виді арешту на строк 4 місяці, та на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання, позицію захисника та обвинуваченої, що просили суд суворо обвинувачену не карати, та застосувати щодо неї Закон України Про амністію у 2016 році, суд вважає, що виправлення обвинуваченої неможливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити її покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді арешту, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для її виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як нею, так і іншими особами.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 була засуджена 10.07.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 850 гривень штрафу, що виконується окремо.

В той же час, на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, а саме в два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Таким чином, підстав для призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків не має, оскільки закінчився строк виконання покарання у виді штрафу за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.07.2014.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою пенсійного віку, яка на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Судом також встановлено, що ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Крім того, даний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, і не є ні тяжким, ні особливо тяжким злочином відповідно до ст.12 КК України.

Отже, на обвинувачену ОСОБА_7 поширюється дія Закону України Про амністію у 2016 році. Обвинувачена ОСОБА_7 не заперечила щодо застосування до неї амністії. Перешкод для застосування амністії та звільнення від відбування призначеного покарання з цих підстав ОСОБА_7 - судом не встановлено. За таких обставин, відповідно до ст.86 КК України, на підставі п.ґ ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році ОСОБА_7 слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинувачену.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Підстав для зміни запобіжного заходу домашнього арешту обвинуваченої ОСОБА_7 суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд-

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді арешту на строк чотири місяці.

Відповідно до ст.86 КК України, на підставі п.ґ ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді арешту.

Запобіжний захід домашній арешт обвинуваченої ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у силі.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави із зарахуванням на рахунок №0002, отримувач: УДКСУ у місті Івано-Франківську Івано-Франківської області, банк отримувача: ГУДКСУ в Івано-Франківській області, МФО: 836014, код ЄДРОУ: 37952250, код класифікації доходів: 24060300 "Інші надходження" 351 гривню 84 копійки процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судово-товарознавчої експертизи №4.3-12/17 від 03.02.2017.

Речові докази: жіночу сумку коричневого кольору та мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy Grand Prime (згідно постанов від 28.12.2016) вважати повернутими потерпілій ОСОБА_8 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_11