Дата документу Справа № 331/8422/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/8422/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1076/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2017 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього його ув`язнення у строк відбування покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції із Запорізьким СІЗО,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26 квітня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього його ув`язнення у строк відбування покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України,

Своє рішення суд мотивував тим, що строк попереднього ув`язнення, який підлягав зарахуванню ОСОБА_6 відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, вже зарахований засудженому ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2016 року та ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 квітня 2016 року, згідно з якими підлягає зарахуванню у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_6 з 25 жовтня 2010 року по 02 квітня 2013 року.

Також, на думку суду, до попереднього ув`язнення відноситься термін перебування обвинуваченого у місцях позбавлення волі у зв`язку із його участю саме у судовому розгляді кримінального провадження, а не весь період судового провадження. Попереднє ув`язнення, у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому строк тримання під вартою у строк відбування покарання у відповідності до вимог п. «ґ» ч.4 ст.72 КК України, у період з 25 березня 2016 року по дату суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що викладені в ухвалі суду висновки про те, що до строку попереднього утримання зараховується не весь період судового провадження, а лише строк коли обвинувачений брав безпосередню участь у судовому розгляді кримінального провадження, є безпідставними та такими, що не засновані на законі. Крім того ОСОБА_9 зазначає, що він відбуває покарання та знаходиться в установі попереднього ув`язнення саме для участі у судовому розгляді кримінального провадження, а тому є законні підстави для застосування положень п.«ґ» ч.4 ст.72 КК України (зі змінами від 26 листопада 2015 року).

Згідно з ухвалою суду, вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 листопада 2012 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 26 жовтня 2010 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02 квітня 2013 року вирок суду змінено в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, на підставі ч.1 ст.70 КК України, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного засудженому майна.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 28 листопада 2013 року вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 квітня 2013 року залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про зарахування строку попереднього його ув`язнення у строк відбування покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зі змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_6 просить зарахувати строк перебування під вартою на час перегляду кримінальної справи судом касаційної інстанції в період з 06 вересня 2013 року по 18 грудня 2013 року.

Крім того, ОСОБА_6 просить зарахувати йому строк перебування під вартою на час перегляду кримінальної справи за нововиявленими обставинами в період з 25 березня 2016 року до моменту розгляду судом клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 відмовився від своїх вимог щодо зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання на період перегляду кримінальної справи судом касаційної інстанції. При цьому наполягав на задоволенні його вимог щодо зарахування строку перебування під вартою на період перегляду справи за нововиявленими обставинами.

Свої вимоги засуджений ОСОБА_6 обґрунтував тим, що згідно з положеннями п.«ґ» ч.4 ст.72 КК України, у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Захисник-адвокат ОСОБА_8 підтримала вимоги засудженого ОСОБА_6 , а прокурор заперечувала проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що на теперішній час ОСОБА_6 фактично відбуває покарання, призначене йому вироком суду, а тому даний період часу не підлягає зарахуванню судом у строк відбування покарання як строк попереднього ув`язнення.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 ; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 , засновані на досліджених у судовому засіданні матеріалах провадження та, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 листопада 2012 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишений без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 26 жовтня 2010 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02 квітня 2013 року вирок суду змінено в частині призначеного ОСОБА_6 покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного засудженому майна.

У цей же день вирок суду першої інстанції набрав законної сили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 28 листопада 2013 року вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 квітня 2013 року залишено без змін.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» №3352-XII від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), з арахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі проводиться в межах того кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

З урахуванням вказаних обставин, ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2016 року засудженому ОСОБА_6 зараховано у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2010 року по 02 квітня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 квітня 2016 року цей строк уточнено та зараховано засудженому ОСОБА_6 у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2010 року по 02 квітня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_6 судами вже зарахований, а тому відсутні підстави для зарахування іншого періоду, зазначеного у клопотанні засудженого.

Пунктом «ґ» ч.5 ст.72 КК України, на який посилається засуджений в клопотанні та в апеляційній скарзі, передбачено включення у строк попереднього ув`язнення строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, що до даного випадку не відноситься.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_6 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть зміну чи скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26 квітня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього його ув`язнення у строк відбування покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4