Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/21/18
Провадження № 1-кп/499/21/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.02.2018 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000443 внесеного до ЄРДР від 31.10.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Богунове Іванівського району Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, з середньою освітою, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2017 року, точний час судом не встановлено, ОСОБА_4 , йшовши повз садиби, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 , помітив на території даної садиби металеві вироби, які вирішив таємно викрасти з метою використання на власний розсуд.

Надалі шляхом відчинення воріт з сторони городу, проник на огороджену територію вищевказаної садиби, яка належить ОСОБА_5 , та непомітно для оточуючих, демонтував з петель саморобну металеву хвіртку розмірами 0.90х0.85 см., та здійснив крадіжку вищевказаної хвіртки, яку він в подальшому переніс на собі за місцем свого мешкання.

Після чого повернувся до садиби ОСОБА_5 за хвірткою, яка була розташована поряд з клумбою та пофарбована в зелений колір, яку він непомітно для оточуючих, демонтував з петель, розмірами 0.70х0.58 см., яку він потім переніс на собі за місцем свого мешкання.

Через невеликий проміжок часу, точний час судом не встановлено ОСОБА_4 повернувся до садиби ОСОБА_5 за частиною воріт, яка була розташована поряд з виходом на город, яку він непомітно для оточуючих, демонтував з петель, розмірами 1.5х2 метри, та яку переніс на собі за місцем свого мешкання. Викрадені речі обвинувачений надалі в той же день реалізував місцевому мешканцю с. Богунове, ОСОБА_6 1999 року народження, за що отримав грошові кошти в сумі 250,00 грн., за які в подальшому придбав алкогольні напої в вигляді горілки.

Таким чином, своїми умисними протиправними злочинними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому матеріальних збитків на суму 2391,00 грн., оскільки відповідно до висновку експерта №20122017-3 від 20.12.2017 ринкова вартість викраденого майна станом на 30.10.2017 з урахуванням фізичного зносу складає 2391,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, надав суду покази, які відповідають вищенаведеним обставинам, зазначив, що наприкінці жовтня направлявся до своєї доньки в гості, та проходячи повз садибу потерпілого помітив металеві ворота та хвіртки, які надалі вирішив викрасти з метою продажу та використання коштів на власний розсуд. Цього ж вечора він прийшов до садиби ОСОБА_5 та за три рази виніс на собі вищевказані предмети, а саме дві хвіртки та частину воріт, які потім продав місцевому мешканцю та витратив кошти на алкогольні напої. Також показав суду, що щиро розкаюється, критично відноситься до вчиненого правопорушення та жалкує щодо здійсненого ним діяння.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, проте надав до суду телефонограму, відповідно до якої просив суд справу слухати у його відсутність, покарання обвинуваченому просив призначити на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позицій, йому роз`яснено про позбавлення його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

Відповідно до ч.2 ст.33 КК України, повторність, передбачена ч.1 ст.32 КК України відсутня при вчинені продовжуваного злочину, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиних злочинним наміром.

При визначенні кваліфікації в діях обвинуваченого, суд виходив з сукупності всіх встановлених обставин у вказаному кримінальному проваджені та вважає, що прокурором доведений факт вчинення продовжуваного злочину. Судом встановлено, що намір обвинуваченого, в тому числі враховуючи його покази, був направлений на вчинення єдиного злочину крадіжки чужого майна, яка складалась з вчинення тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним намір.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України доведеною, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, у зв`язку із чим суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст.66 КК України бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 - його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, особу винного, а саме те, що він раніше не судимий, на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, не працює, характеризується посередньо, та шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з наведеним, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75,76 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Цивільні позови по справі не заявлялись.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. ст. 71,72,75,76 КК України, ст.ст. 349, 369, 370, 373-374, 377 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по справі, а саме частину металевих воріт та дві хвіртки залишити у власності ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1