Провадження № 1-кс/344/3565/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна. В обґрунтування доводів та вимог скарги заявник посилається на те, що 05.09.2017 року матірю ОСОБА_4 ОСОБА_5 добровільно видано працівникам поліції особисті грошові кошти ОСОБА_4 під приводом нібито відношення даних грошових коштів до кримінального провадження відносно ОСОБА_6 . Заявник вважає, що вилучене майно повинно бути повернуто, оскільки слідчий з клопотанням до суду про накладення арешту не звертався.

У судовому засіданні адвокат доводи скарги підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_7 вимоги скарги заперечив, посилаючись на те,що вилучені грошові кошти визнані речовими доказами та питання про їх повернення уде вирішувати суд в порядку ст.100 КПК України.

Заслухавши пояснення адвоката в підтримку доводів скарги, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, приходжу до наступного висновку.

Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Івано- Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000389 від 21.07.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

04.09.2017 року ОСОБА_5 добровільно видала працівникам поліції грошові кошти у сумі 800 доларів США купюрами по 100 кількістю 8 шт. серії: HB 07195629 G, KF 27803263 D, KK 28015162 C, KB 56858628 Q, LL 10856948 E, LE 02113414 *, HL 32935932 E, KB 96131610 C.

За ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Стаття 169 КПК України містить положення щодо порядку припинення тимчасового вилучення майна. Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 від 06.09.2017 року грошові кошти сумі 800 доларів США, купюри номіналами по 100 серії: HB 07195629 G, KF 27803263 D, KK 28015162 C, KB 56858628 Q, LL 10856948 E,

LE 02113414 *, HL 32935932 E, KB 96131610 C визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000389.

Частиною 1 ст. 100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Отже, законодавцем чітко визначено, що на речовий доказ, який потрібен стороні кримінального провадження на певний термін досудового розслідування необхідно отримати ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів(ст. 160-166 КПК України) або накласти на нього арешт (ст. 170-174 КПК України).

З урахуванням всього наведеного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні майна підлягає задоволенню, оскільки слідчий з клопотанням про арешт майна не звертався та арешт на тимчасово вилучение майно судом не накладався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити.

Зобовязати старшого слідчого відділу СУ ГУ ПН в Івано-Франківської області ОСОБА_7 повернути ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 800 доларів США.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1