Справа № 337/3323/17
Провадження № 1-кп/337/38/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Запоріжжі, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в :
08.08.2017 року, приблизно о 06-00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись на пустирі поблизу торгівельного центру «Амстор», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, буд. 23-б, разом з не встановленою слідством особою, діючи з корисливих мотивів, вирішили відкрито заволодіти майном раніше невідомого їм ОСОБА_6 , який рухався вказаним пустирем.
З метою реалізації свого злочинного наміру направленого на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з не встановленою слідством особою, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , одразу після чого наніс удар йому в обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на землю.
В подальшому, скористуючись тим, що ОСОБА_6 , внаслідок застосованого до нього насилля, не чинив опору, ОСОБА_5 , разом з не встановленою слідством особою, діючи узгоджено, відкрито, заволодів мобільним телефоном «Номі і5031», вартістю 2550 грн., який належить останньому, а також належною йому чоловічою сумкою, яка матеріальної цінності не має та, відкрито заволодівши вищезазначеним майном, ОСОБА_7 та не встановлена слідством особа, зникли з місця скоєння правопорушення, спричинивши потерпілому матеріальний збиток на суму 2550 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю. Суду пояснив, що він 08.08.2017 року йшов на Бабурці, в районі ТЦ «Астрор» через пустир, де зустрівся з малознайомим йому хлопцем на ім`я ОСОБА_8 , привітався і розмовляв. У цей час він побачив ОСОБА_6 , який також йшов через пустир та з яким у нього раніше виник конфлікт. Про цю обставину він повідомив малознайомого йому ОСОБА_8 і той запропонував вдарити ОСОБА_9 та забрати у нього якісь речі. В цей час ОСОБА_9 порівнявся з ними, зупинився і між ними виникла розмова, у результаті якої він один раз долонею руки вдарив ОСОБА_9 в область щоки, після удару той присів, але піднявся і почав тікати. Малознайомий ОСОБА_8 при цьому стояв поряд. У цей час він побачив на землі мобільний телефон, який випав у потерпілого і сумку, які він підняв. При цьому ОСОБА_8 нічого не робив, його не зупинив, а коли він забрав речі ОСОБА_9 , той не був проти. Після цього вони розійшлися, а потерпілий з того місця втік. У скоєному розкаюється.
Потерпілий у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просить призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.186 ч.2 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном ( грабіж), поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини обвинуваченим.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який раніше засуджений не був, у скоєному розкаявся, тому, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Враховуючи обставини скоєного злочину, тяжкість скоєного злочину, суд вважає за можливе визначити обвинуваченому іспитовий строк у два роки.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо він протягом двох років іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.
У період випробувального терміну, на підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речовий доказ: сумку чоловічу тканеву, повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1