Справа №592/6557/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/188/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою (уточненою в судовому засіданні захисником ОСОБА_8 ) про застосування відносно нього ст.4 та п. «г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки він має тяжке захворювання, на підтвердження чого суду була надана медична документація результати дослідження крові.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2017 року в задоволенні вказаної заяви засудженого ОСОБА_7 було відмовлено з мотивів того, що надані суду докази щодо стану здоров`я засудженого є неналежними, оскільки суперечать вимогам Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, а також, що ОСОБА_7 має дві судимості за вчинення тяжких злочинів, що згідно п. «в» ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» у свою чергу унеможливлює застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та винести нову, якою звільнити його від відбування покарання на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має тяжке захворювання гепатит А та Б, цироз печінки, що підтверджується наданою суду меддокументацією результатів дослідження крові. При цьому вказує, що відбуває покарання в місцях позбавлення волі та фізично не має змоги самостійно звернутися до органів МСЕК для встановлення групи інвалідності, а керівництвом УВП відповідних заходів здійснено не було. Крім цього апелянт зазначає, що ст.4 та п. «г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» не покладено обов`язку на засудженого самостійного проходження медико-соціальної експертизи чи надання іншої медичної документації, тоді як підставою застосування амністії є лише наявність у нього тяжкої хвороби без обов`язку підтвердження.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» №392/96-ВР від 01.10.1996 року, рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. №1810-VIII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно (ст.13 вказаного Закону).

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.12.2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення.

Раніше вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.11.2011 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК до 2 років позбавлення волі.

Згідно змісту заяви ОСОБА_7 , уточненої в судовому засіданні його захисником ОСОБА_8 , останні просили застосувати до ОСОБА_7 ст.4 та п. «г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до статті 4 вказаного Закону, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Згідно вимог п. «г» ст. 1 вказаного Закону, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про застосування амністії, суд першої інстанції вказав, що надана суду в якості доказів медична документація щодо стану здоров`я засудженого ОСОБА_7 є неналежною, оскільки суперечить вимогам Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, а також, що ОСОБА_7 має дві судимості за вчинення тяжких злочинів, що згідно п. «в» ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» у свою чергу унеможливлює застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році».

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Так, засуджений ОСОБА_7 відносить себе до категорії осіб, визначених п. «г» ЗУ «Про амністію у 2016 році», тобто тих, які мають інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

При цьому, стороною захисту було надано результати досліджень аналізів на підтвердження наявності у засудженого ОСОБА_7 тяжких хвороб (а.п.12-21).

Разом з тим, відповідно до наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767, самого Порядку, а саме розділу VІ, який регулює порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою, зокрема передбачено, що:

1.Медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.

2.Медичний огляд таких хворих засуджених проводять спеціальні лікарські комісії (далі - комісія) територіальних органів ДПтС України після обов`язкового лікування і ретельного обстеження хворого в стаціонарних умовах лікарняних закладів або закладів охорони здоров`я з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

Таким чином, на думку колегії суддів, наявні в матеріалах провадження результати дослідження аналізів ОСОБА_7 , не є медичними висновками в розумінні вимог наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767, і не можуть слугувати підставою для застосування відносно нього п. «г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Кім того, до засудженого не може бути застосована амністія на підставі п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в України», оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, він двічі був засуджений за вчинення умисних тяжких злочинів ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України, судимості не зняті та непогашені в установленому законом порядку.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , оскільки підстави застосування до нього положень Закону України «Про амністію в 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості, підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 слід відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Також колегія суддів вважає на необхідне зазначити, що засуджений ОСОБА_7 не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про звільнення його від відбування показання у зв`язку з хворобою, на загальних підставах, тобто в порядку ст.84 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4