У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" січня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР за № 0016708,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду на бездіяльність слідчого, у рамках вказаного кримінального провадження, яка полягає у не розгляді її клопотання від 05.01.2018 та просить зобов`язати розглянути клопотання.

Також автор скарги порушує у ній та зверненні, яке надійшло на електронну адресу суду 19.01.2018 № ЕП-220, питання про розгляд скарги у її відсутність.
У судове засідання сторони будучи повідомленими про нього згідно положень ст. 135 КПК України, не з`явилися, тож слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті та дослідивши матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
У цій ситуації ОСОБА_3 звернулася зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді її клопотання від 05.01.2018 та просить слідчого зобов`язати розгляти її клопотання, тобто фактично скарга за своєю суттю стосується питання нездійснення процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним Кодексом України строк, та просить зобов`язати розглянути клопотання про призначення експертизи та визнання речовим доказом нерухомого майна.
п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, у тому числі, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
У той же час, відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Тобто, у визначений цим Кодексом строк, а саме в строк не більше трьох днів з моменту подання розглядаються клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторони кримінального провадження - з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником (ст. 58 КПК України).
Якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник (ст. 59 КПК України).
Однак, у цьому випадку, з копії відповіді слідчого в ОВС 3 СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_4 на звернення ОСОБА_3 щодо призначення експертизи та визнання речовим доказом нерухомого майна повідомлено, що воно не може бути розглянуто у порядку ст. 220 КПК України, так як у кримінальному провадженні № 0016708 ОСОБА_3 перебуває в якості заявника.
Тобто, у світлі норм ст. 220, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого відсутня, так як статус особи, яка подала скаргу у провадженні, згідно відповіді слідчого на звернення, заявник.

Згідно ст. 60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Також, з огляду на норми ст. 303 КПК України, заявник може оскаржувати рішення про саме закриття кримінального провадження.
Тобто, перелік прав заявника чітко регламентований КПК України та не кореспондується з вимогами порушеними у цій скарзі особою, яка її подала.
Щодо питання бездіяльності слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк за зверненям іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, то слідчий суддя виходить з того, що КПК України, з цього питання, на відміну від ст. 220 КПК України, не містить чітко визначеного строку для розгляду клопотань іншої особи чи заявника, а тому говорити про порушення певних строків розгляду не можна.
До скарги будь-яких відомостей особою, яка її подала про те, що вона має статус потерпілого (копія заяви про визнання потеріплим, копія пам`ятки про права, постанови слідчого тощо) не надано, а згідно даних слідчого в ОВС 3 СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_3 має статус тільки заявника.
За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наведених передумов.

Керуючись ст. ст. 1-29, 55-60, 84-86, 91-94, 110, 220, 303-307, 309, 310, 369-372, 376 КПК України слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР за № 0016708, яка полягає у не розгляді її клопотання від 05.01.2018 щодо призначення експертизи та визнання речовим доказом нерухомого майна, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1