Справа № 444/2050/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/909/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 02 листопада 2017 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 02 листопада 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на м`ясну продукцію різних видів загальною вагою 1 704,5 кг, без жодного українського маркування, яку було виявлено та вилучено 04 вересня 2017 року під час огляду автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
На ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, а вилучений товар повернути ОСОБА_8 .

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що ухвалою апеляційного суду від 25 жовтня 2017 року клопотання слідчого було повернуто прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин, як це передбачено ч.3 ст. 172 КПК України, а тому останнім днем подання клопотання є 28 жовтня 2017 року. Однак слідчим клопотання подано лише 30 жовтня 2017 року, тобто з пропуском встановленого апеляційним судом строку. Після закінчення 72 годинного строку тимчасово вилучене майно підлягає негайному поверненню власнику, однак таке в порушення вимог п.2 ч.1 ст. 169 КПК України незаконно утримується слідчим. Вартість тимчасово вилученого та арештованого майна є недостатньою для кваліфікації за ст. 227 КК України. Слідчий ухиляється від призначення у справі необхідних експертиз для визначення вартості арештованого майна з метою правильної кваліфікації діяння у відповідності до положень КК України та повернення цього майна власнику. Прокурором не усунуто недоліків, які були зазначенні в ухвалі апеляційного суду від 25 жовтня 2017 року. Повторне клопотання про арешт майне обґрунтоване тим ж доводами, що і в попередньому клопотанні. У клопотанні не зазначені підстави та мета арешту майна, перелік і вид майна, що належить арештувати. Ухвала слідчого судді належним чином не обґрунтована та не вмотивована, в ній не наведено підстав, з яких виходив слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали судового провадження та кримінального провадження № 0001253, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з судових матеріалів № 444/2050/17 ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 не брали участі в розгляді клопотання слідчого про арешт майна, а ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області ОСОБА_11 від 02 листопада 2017 року, отримали 07 листопада 2017 року. Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав до апеляційного суду 11 листопада 2017 року, тобто з дотримання порядку і строків апеляційного оскарження, передбачених п.3 ч.2, абз.2 ч.3 ст. 395 КПК України, що не потребує вирішення апеляційним судом питання про поновлення строку апеляційного оскарження.
При постановленні ухвали про арешт майна слідчий суддя допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Статтею 171 КПК України встановлено обов`язкові вимоги, яким повинно відповідати клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Під час розгляду клопотання про арешт майна, як того вимагає ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, повертає його прокурору для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

На виконання зазначених приписів закону ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 жовтня 2017 року було скасовано попередню ухвалу слідчого судді від 06 вересня 2017 року про арешт майна, а саме м`ясної продукції загальною вагою 1704,5 кг, й клопотання повернуто прокурору для належного оформлення та усунення недоліків.

Апеляційним судом, зокрема, було зазначено про те, що в клопотанні слідчого не зазначено: підстави та мету накладення арешту на майно; обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і вид майна, що належить арештувати; не надано документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Слідчий ОСОБА_9 звертаючись 30 жовтня 2017 року з повторним клопотанням до слідчого судді про арешт вказаного майна, не виконав вимог ухвали апеляційного суду від 25 жовтня 2017 року. Зокрема, у клопотанні про арешт майна слідчим не наведено перелік і види майна, що належить арештувати, а також не зазначено вартість майна, яке він просить арештувати.

Оскільки злочин, передбачений ст. 227 КК України, є злочином з матеріальним складом, тому визначення вартості майна є обов`язковою ознакою складу даного злочину.

Статтею 131 КПК України визначено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься, зокрема, арешт майна.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 132 КПК України передбачені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною четвертою статті 132 КПК України встановлено обов`язок для слідчого судді або суду, враховувати для оцінки потреб досудового розслідування можливість отримати речі і документи, які можуть бути використані під час досудового розслідування для встановлення обставин у кримінальному провадженні, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно з частиною п`ятою статті 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні надати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Отже слідчий суддя або суд під час розгляду клопотання слідчого, прокурора про застосування заходів забезпечення кримінального провадження може застосувати такі заходи тільки при умові доведення слідчим, прокурором обставин, визначених пунктами 1, 2, 3 ч.3 ст. 132 КПК України, інакше слідчий суддя або суд зобов`язані відмовити у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 11 КК України визначено поняття злочину (кримінального правопорушення).

Згідно з ч.1 ст. 11 КК України злочином є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з п.4, п.5 ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З витягу з ЄРДР, доданого до клопотання вбачається, що 03 вересня 2017 року в Жовківське відділення Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській областінадійшов рапорт працівника патрульної поліції про те, що під час патрулювання автодороги сполученням «Львів-Рава-Руська» у районі 53 км + 650 м було зупинено автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в багажному відділені якого виявлено значну кількість м`ясних виробів, на які водій не надав відповідних документів. Правова кваліфікація ст. 227 КК України.
Статтею 227 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне введення в обіг (випуск на ринок України) небезпечної продукції, що не відповідає вимогам щодо безпечності продукції, встановленим нормативно-правовим актам, якщо такі дії вчинені у великих розмірах.
Згідно з приміткою до ст. 227 КК України під введенням в обіг (випуском на ринок України) небезпечної продукції, вчиненим у великих розмірах, слід вважати введення в обіг продукції, загальна вартість якої перевищує п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто для наявності складу злочину, передбаченого ст. 227 КК України, потрібно, щоб загальна вартість такої продукції (станом на 01.01.2017) перевищувала 400 0000 грн.
До апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 долучено цінову довідку, видану 07.11.2017 Житомирською товарною агропромисловою біржею, згідно з якою середня ринкова вартість вилучених у кримінальному провадженні № 0001253 продуктів харчування,становить в межах від 159427,5 грн до 388925,0 грн.
Оскільки у кримінальному провадженні № 0001253 від 03.09.2017 не встановлено загальної вартості вилученого майна, то відсутні правові підстави для кваліфікації дій за ст. 227 КК України та відсутня обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 227 КК України.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання слідчого про арешт майна, не дотримався вимог ч.3 ст. 132 КПК України й не перевірив відповідність клопотання вимогам ст. 171 КПК України, що призвело до постановлення незаконного, необґрунтованого та невмотивованого судового рішення.

Ні під час розгляду клопотання слідчим суддею, ні під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді прокурор не довів, що існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 227 КК України, й наявні підстави для застосування в даному кримінальному провадженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі вище викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 02 листопада 2017 року про арешт майна скасувати, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 щодо прийняття апеляційним судом рішення про повернення ОСОБА_8 тимчасово вилученого майна до задоволення не підлягають, оскільки вирішення цього питання врегульоване ч.3 ст. 173 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області 02 листопада 2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: м`ясну продукцію різних видів загальною вагою 1704,5 кг, без жодного українського маркування, яку було виявлено та вилучено 04.09.2017 під час огляду автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.
У задоволенні клопотання слідчого Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про накладення арешту натимчасово вилучене майно, а саме: м`ясну продукцію різних видів загальною вагою 1704,5 кг, без жодного українського маркування, яку було виявлено та вилучено 04.09.2017 під час огляду автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4