Справа № 191/2516/17
Провадження № 1-кп/191/326/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001193 від 29 червня 2017 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кемерово, Росії, громадянина України, із середньо-технічною освітою, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за участю в судовому розгляді: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
28 червня 2017 року, oб 11 год. 45 хв., ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №7, розташованого по вулиці Гвардійській в м. Синельникове, Дніпропетровської області, де заздалегідь домовився зустрітись з ОСОБА_5 , щоб останній показав свій транспортний засіб марки «QJ» моделі 125І-12С 2007 року випуску, синього кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 . Знаходячись біля вищевказаного будинку, ОСОБА_3 , почав оглядати даний транспортний засіб та попросив у ОСОБА_5 проїхатись на даному транспортному засобі, скориставшись тим, ще ОСОБА_5 привів у дію двигун внутрішнього згоряння, ОСОБА_3 сів за кермо, поїхавши у напрямку с. Мар`ївка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, тим самим віддалився від господаря моторолера, після чого в нього раптово виник умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом. Реалізуючи свій, раптово виниклий, злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння колісним транспортним засобом, ОСОБА_3 , умисно, із корисливих мотивів, на свою користь, продовжив рух в даному напрямку тим самим заволодів колісним транспортним засобом марки «QJ» моделі 125І-12С 2007 року випуску, синього кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 , вартість якого відповідно де висновку автотоварознавчої експертизи №08/07 від 05 червня 2017 року становить 7895 грн. 00 коп., та знаходячись в межах с. Мар`ївка Синельниківського району Дніпропетровської області, де був зупинений працівниками поліції Синельниківського ВП, тим самим, маючи можливість, не встиг розпорядитись колісним транспортним засобом.

Кримінальна відповідальність за діяння, що містить склад кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, та пояснив суду фактичні обставини справи щодо вчиненого ним протиправного діяння, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Щодо стягнення з нього моральної шкоди на користь потерпілого не заперечував, однак просив суд задовольнити позов частково.

До початку судового засідання потерпілий ОСОБА_5 надав суду позовну заяву про відшкодування моральної шкоди завданої злочином та просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень, розглянути справу без його участі та призначити покарання обвинуваченому пов`язане з позбавленням волі.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку. Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_3 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середнього ступеня тяжкості, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, являється приватним підприємцем, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до п.6 ч.1 ст. 67 КК України є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Виходячи з проаналізованих даних про особу ОСОБА_3 у їх сукупності, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшує покарання, яка приведена вище, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначено покарання у виді обмеження волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 289 КК України, так як саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Відповідно до положень ч.3,ч.5, п.7, ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

Речові докази, передані на відповідальне зберігання відповідно до охоронної розписки від 28.06.2017 року (а.с. 22) повернути власнику ОСОБА_5 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Стаття 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає, що виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Стаття 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

07 вересня 2017 року набрав чинності ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ і відповідно до п. В ч.1 зазначеного закону ОСОБА_3 є суб`єктом застосування амністії, як такий, що не позбавлений батьківських прав, і який на день набрання чинності цим Законом має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , якому не виповнилося 18 років.

Згідно ст. 1 п. в Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, осіб які на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив злочин до набрання чинності ЗУ "Про амністію у 2016 році", не заперечував проти застосування до нього амністії, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно дитини він не позбавлений, обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 ЗУ "Про амністію у 2016 році", щодо застосування відносно обвинуваченого, не встановлено, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 слід звільнити від призначеного покарання на підставі п. В ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирішуючи спір про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.128 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи оцінку вимогам цивільного позивача потерпілого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає встановленим, що потерпілому злочинними діями обвинуваченого заподіяна моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого, необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з лікуванням та необхідністю відвідувати правоохоронні органи.

Враховуючи вказані обставини та виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди є завищеним, а тому приходить до висновку, що співмірний розмір моральної шкоди, з урахуванням наданих суду пояснень та доказів в підтвердження, який підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 становить 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп., в задоволенні іншої частини позову слід відмовити.

Розмір витрат на залучення експерта не заявлено.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити від відбування призначеного основного покарання на підставі п. В ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речові докази, передані на відповідальне зберігання відповідно до охоронної розписки від 28.06.2017 року: колісний транспортний засіб моторолер «QJ» моделі 125І-12С 2007 року випуску, синього кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_5 .

Запобіжний захід ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Заводським РВ у м. Дніпродзержинську ДМС України в Дніпропетровській області 10.09.2015 року, ІПН НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_5 , в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди грошові кошти у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В решті заявлених позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Заводським РВ у м. Дніпродзержинську ДМС Укаїни в Дніпропетровській області 10.09.2015 року, ІПН НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_5 , судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1