336/2328/17-к
1кп/336/264/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,захисника ОСОБА_8 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з середньою освітою,не одруженого,офіційно не працюючого,зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,раніше судимого
26.09.2011 р.Шевченківським районним судом м.Запоріжжя по ст.309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік
02.10.2012 р.Шевченківським районним судом м.Запоріжжя по ст.309 ч.2,ст.263 ч.2,ст.70,71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;звільнився 03.03.2014 р.з Бердянської ВК №77 Запорізької області умовно-достроково,невідбутий строк 11 місяців 15 днів;
28.03.2017 р.Шевченківським районним судом м.Запоріжжя по ст.185 ч.1 КК України до штрафу 850 гр.,штраф не сплачений
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 ,ч.3 ст.185,ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,уродженця м.Запоріжжя,з середньою освітою,не працюючого,одруженого, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 та мешкає за адресою АДРЕСА_3 раніше не судимого
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з середньою освітою,не одруженого,офіційно не працюючого,не зареєстрований,фактично мешкає за адресою АДРЕСА_4 ,раніше не судимого
у скоєнні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з середньою освітою,не одруженого,офіційно не працюючого,зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_5 ,раніше не судимого
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
02.02.2017 р. приблизно о 01.00 год. ОСОБА_4 ,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів,за попередньою змовою з ОСОБА_7 ,знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_6 ,підійшли до гаражу,де ОСОБА_7 притиснув двері воріт плечем,а ОСОБА_4 ,застосувавши заздалегідь принесені із собою бовторізні ножиці,перекусив ними дужку замка воріт,зламавши його.В такий спосіб ОСОБА_4 і ОСОБА_7 проникли до приміщення зазначеного гаражу, з якого таємно викрали майно,що належить ОСОБА_9 , а саме:
-будівельний фен марки «Stern» модель «HG2000ACN» в корпусі синього кольору, вартість якого згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки ТОВ «Нотаріус» складає 600 гривень ;
-дриль марки «Stern» в корпусі синього кольору, вартість якої, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки ТОВ «Нотаріус» складає 300 гривень;
-болгарку марки «Stern» в корпусі синього кольору, вартість якої, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки ТОВ «Нотаріус» складає 600 гривень;
-зварювальний апарат марки «Імпульс» в корпусі червоного кольору, вартість якого, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки ТОВ «Нотаріус» складає 5000 гривень.
Вищезазначене майно ОСОБА_7 і ОСОБА_4 перенесли із приміщення гаражу на територію домоволодіння ОСОБА_7 ,розташованого за адресою АДРЕСА_3 ,чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 6500 гривень.
Після цього,02.02.2017 р.приблизно о 08.00 год., ОСОБА_7 і ОСОБА_4 ,задля перевезення викраденого майна з метою продажу,викликали таксі служби «Любимое» до будинку АДРЕСА_3 , на виклик прибув автомобіль таксі марки «ДЕУ Ланос» д.н. НОМЕР_1 ,який належить ОСОБА_9 ,у багажник цього автомобіля ОСОБА_7 і ОСОБА_4 завантажили вищезазначені електроінструменти,в яких водій таксі,яким виявився потерпілий ОСОБА_9 ,впізнав викрадені в нього електроінструменти.
16.02.2017 р.приблизно о 01.00 год., ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ,знаходячись на перехресті вулиць Радісної та Хлібної в м.Запоріжжя, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом,а саме мотоциклом марки «Geon» модель «Aero 200» в кузові чорного кольору, номер державної реєстрації НОМЕР_2 ,з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, діяли наступним чином.
ОСОБА_6 знаходився на перехресті вулиць Радісної та Хлібної, з метою запобігання викриття іншими особами дій ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які ,в свою чергу,попрямували вздовж вулиці Хлібної в м.Запоріжжі,де підійшли до воріт гаража, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_7 . ОСОБА_5 притиснув плечем двері воріт,а ОСОБА_4 , застосувавши заздалегідь принесені із собою бовторізні ножиці, перекусив ними дужку замка воріт та зламав його.В такий спосіб ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проникли до зазначеного гаражу,де виявили мотоцикл марки «Geon» модель «Aero 200» в кузові чорного кольору, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , який зареєстрований і знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_10 .
Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 телефоном викликали ОСОБА_6 приєднатися до них у приміщенні зазначеного гаражу для надання допомоги у заволодінні транспортним засобом,куди останній прибув. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , не маючи права на управління зазначеним транспортним засобом, всупереч волі фактичного володільця,викотили із гаражу мотоцикл марки «Geon» модель «Aero 200» в кузові чорного кольору, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , двигун якого знаходився не в заведеному стані,докотили його до будинку ОСОБА_5 ,розташованого за адресою АДРЕСА_4 ,де і залишили.
18.02.2017 ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_4 , здійснили продаж зазначеного мотоциклу ОСОБА_11 , а отримані від продажу грошові кошти в сумі 6780 гривень поділили між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і ОСОБА_6
20.03. 2017 р.у період часу з 20.00 год.до 20.35 год., ОСОБА_12 ,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів,знаходячись у приміщенні торгового залу магазину ТОВ «Український Рітейл» (Торгівельна мережа «Брусничка»), розташованого за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна,107,шляхом вільного доступу,переконавшись у тому,що за його діями ніхто не спостерігає,намагався таємно викрасти з торгової полиці майно,що належить «Український Рітейл» (Торгівельна мережа «Брусничка»),а саме пляшку вина «Заря Кахетії «Кіндзмараулі» червоне напівсолодке об`ємом 0,75 л.вартістю 205 гр.99 коп.без урахування ПДВ.
Викрадене майно ОСОБА_4 сховав під куртку,в яку був одягнений,з викраденим майном направився до виходу з магазину, проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин,що не залежали від його волі,так як був зупинений працівником охорони магазину та його дії були припинені.Тим самим ОСОБА_4 скоїв закінчений замах на таємне викрадення майна магазину ТОВ «Український Рітейл» (Торгівельна мережа «Брусничка») на суму 205 гр.99 коп.
27.03.2017 р.в період часу з 18.00 год. до 18.10 год., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні торгового залу магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», розташованого за адресою м.Запоріжжя, вул.Іванова, 1А, шляхом вільного доступу, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, намагався таємно викрасти з торгової полиці майно,що належить ТОВ «Сільпо-Фуд» (), а саме картридж «Gillette Fusion Pawer» вартістю 412 гр.без урахування ПДВ.
Викрадене майно ОСОБА_4 сховав під куртку,в яку був одягнений,після чого з викраденим майном попрямував до виходу з магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівником охорони магазину ТОВ «Сільпо-Фуд» та його дії були припинені. Тим самим ОСОБА_4 скоїв закінчений замах на таємне викрадення майна магазину ТОВ «Сільпо-Фуд» на суму 412 гр.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів та щиро розкаявся у скоєному.
Пояснив,що в останній час він неофіційно працював на будівництві,де була затримка заробітної плати чотири місяці,через що мав потребу у грошових коштах,в тому числі на утримання матері,яка є лежачою хворою,задля чого вирішив вчинити крадіжку.
02.02.2017 р.вночі спільно з ОСОБА_7 за обставин,викладених в обвинувальному акті,вони проникли до приміщення гаражу на території домоволодіння АДРЕСА_6 ,з якого таємно викрали будівельні інструменти,перенесли їх до будинку ОСОБА_13 ,а далі хотіли викрадене продати.Вранці викликали таксі для перевезення інструментів,під час завантаження їх у багажник водій таксі впізнав інструменти,оскільки випадково так склалося,що він виявився їх власником,почав телефонувати по рації у поліцію,тому ОСОБА_14 і ОСОБА_13 втікли,проте в подальшому їх причетність до злочину була встановлена.
16.02.2017 р.вночі ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за обставин,викладених в обвинувальному акті,проникли в приміщення гаражу по АДРЕСА_7 ,звідки викрали мотоцикл марки «Geon» модель «Aero 200»,докотили його,не заводячи двигун,до місця проживання ОСОБА_5 ,а через кілька днів продали покупцю,якого підшукав ОСОБА_15 ,гроші поділили між собою та витратили на власні потреби.
20.03.2017 р.у вечірній час він знаходився у магазині «Брусничка» за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна,107,де намагався таємно викрасти для власного вживання з торгової полиці пляшку вина « ОСОБА_16 »,яку сховав під куртку,з викраденим майном попрямував до виходу з магазину,де спрацювала сигналізація,його зупинив працівник охорони магазину та викрадене вилучили.
27.03.2017 р.у вечірній час він знаходився у магазині «Сільпо» за адресою м.Запоріжжя, вул.Іванова 1А, де намагався таємно викрасти з торгової полиці картридж «Gillette Fusion Pawer»,сховавши його під куртку,після чого з викраденим майном попрямував до виходу з магазину,де спрацювала сигналізація,він був зупинений працівником охорони магазину,викрадене майно у нього вилучили.Фактичних обставин вчинення злочинів та доказів,що їх підтверджують,не оспорював.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину та щиро розкаявся у скоєному.
Пояснив,що в останній час він після звільнення з пожежної частини не працював,підшукуючи нову роботу,накопичив борги,що викликало гостру потребу у грошових коштах на утримання сім*ї,задля чого погодився вчинити крадіжку із ОСОБА_4
02.02.2017 р.вночі спільно з ОСОБА_4 за обставин,викладених в обвинувальному акті,вони проникли до приміщення гаражу на території домоволодіння АДРЕСА_6 ,з якого таємно викрали будівельні інструменти,перенесли їх до його будинку ,а вранці хотіли викрадене продати.Для перевезення інструментів викликали таксі,під час завантаження їх у багажник водій таксі інструменти впізнав,оскільки виявився їх власником,почав викликати поліцію,тому ОСОБА_14 і ОСОБА_13 втікли,проте в подальшому їх причетність до злочину була встановлена.Фактичних обставин вчинення злочинів та доказів,що їх підтверджують,не оспорював.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину та щиро розкаявся у скоєному.
Пояснив,що він має сім*ю та двох неповнолітніх дітей,які записані на його дружину,однак фактично він являється їхнім батьком та єдиним годувальником,що викликає постійну потребу у грошах .
16.02.2017 р.вночі вони з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за обставин,викладених в обвинувальному акті,проникли в приміщення гаражу по АДРЕСА_7 ,звідки викрали мотоцикл марки «Geon» модель «Aero 200»,докотили його до місця проживання ОСОБА_5 ,а через кілька днів продали мотоцикл його знайомому,гроші поділили між собою та витратили на власні потреби. Фактичних обставин вчинення злочинів та доказів, що їх підтверджують,не оспорював.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину та щиро розкаявся у скоєному.
Пояснив,що він має сім*ю,разом з ОСОБА_4 працює на будівництві,через затримку у виплаті заробітної плати за чотири місяці був поставлений у скрутне матеріальне становище.Крім того,із зони АТО до нього переїхала мешкати сестра,яка потрапила в лікарню,що викликало термінову потребу у грошах.
16.02.2017 р.вночі вони з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за обставин,викладених в обвинувальному акті,проникли в приміщення гаражу по АДРЕСА_7 ,звідки викрали мотоцикл марки «Geon» модель «Aero 200»,докотили його до місця проживання ОСОБА_5 ,а через кілька днів продали мотоцикл його знайомому,гроші поділили між собою та витратили на власні потреби. Фактичних обставин вчинення злочинів та доказів, що їх підтверджують,не оспорював.
Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченими,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинувачених,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз*яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинувачених у вчинені інкримінованих їм злочинів знайшла своє підтвердження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує по ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно,не доведений до кінця з причин, що не залежали від волі особи,яка його вчинила;по ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка),вчинене повторно,за попередньою змовою групою осіб,поєднане з проникненням у сховище;по ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно,за попередньою змовою групою осіб,поєднане з проникненням у сховище.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує по ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка),вчинене за попередньою змовою групою осіб,поєднане з проникненням у сховище.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує по ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом,вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує по ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом,вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.
За змістом обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину,передбаченого ч.2 ст.289 КК України,повторно.
Водночас,за матеріалами кримінального провадження,востаннє ОСОБА_6 був засуджений 24.10.2005 р.вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя по ст.187 ч.3,ст.309 ч.1,ст.69,70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03.04.2006 р.дії ОСОБА_6 перекваліфіковані на ч.2 ст.186 КК України,призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
ОСОБА_6 звільнився 20.04.2006 р.,відбувши покарання повністю,до кримінальної відповідальності до пред*явлення обвинувачення у даному кримінальному провадженні не притягувався.
З урахуванням приписів ст.12,89,90 КК України,судимість ОСОБА_6 погашена,що виключає кваліфікацію його дій по ч.2 ст.289 КК України за кваліфікуючою ознакою повторності.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.
Як випливає з положень ст. 75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення має бути належним чином умотивовано.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів та враховує відомості про особу обвинуваченого: має постійне місце проживання,на обліках у ЗОНД та ЗОПЛ не перебуває,неодружений,неофіційно працює,за місцем проживання характеризується позитивно,тяжких наслідків від його дій не настало.
Обставин,які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 ,суд не встановив.
Обставинами,що пом*якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 ,суд відповідно до п.1 ,5 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину,перебування на утриманні обвинуваченого матері ОСОБА_17 ,1949 р.н.,яка за станом здоров*я не може самостійно пересуватись та потребує стороннього догляду.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 мінімального покарання,передбаченого санкціями статей КК України,по яким він визнається судом винуватим.
Водночас,обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий,висновків для себе не зробив та продовжував злочинну діяльність,саме він залучав до співучасті у вчиненні злочинів інших осіб,його роль як співучасника крадіжок була найбільш активна,оскільки саме він під час вчинення злочинів забезпечував спеціальні інструменти та,використовуючи їх,зламував запірні замки приміщень,де зберігалося майно потерпілих.
З метою захисту інтересів суспільства, запобігання вчиненню нових правопорушень,обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді реального позбавлення волі,що відповідає тяжкості скоєних злочинів,є необхідним та достатнім задля забезпечення виправлення обвинуваченого та з метою захисту суспільства від його протиправної поведінки.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно застосувати положення ч.1 ст.70 КК України та ч.4 ст.70 КК України,оскільки ним вчинено кілька злочинів,що утворюють сукупність,вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28.03.2017 р. ОСОБА_4 був засуджений за ст.185 ч.1 КК України до штрафу 850 гр.,до постановлення вказаного вироку вчинив злочини 02.02.2017 р.,16.02.2017 р.,20.03.2017 р.,27.03.2017 р.,за які не був засуджений.
Відповідно до ст.72 КК України,не відбуте покарання у виді штрафу 850 гр.,призначене обвинуваченому ОСОБА_4 вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28.03.2017 р.,при призначенні остаточного покарання складанню з іншими видами покарань не підлягає та виконується самостійно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину,який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином,та враховує відомості про особу обвинуваченого:раніше не судимий,має постійне місце проживання,на обліках у ЗОНД та ЗОПЛ не перебуває,одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_18 ,2011 р.н.,тяжких наслідків від його дій не настало.
Обставин,які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 ,суд не встановив.
Обставинами,що пом*якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 ,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого ОСОБА_7 ,його критичне ставлення до скоєного,що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення,дозволяє зробити висновок ,що обвинувачений загрози для суспільства не становить,є суспільно корисним,можливо прогнозувати,що в майбутньому його поведінка не буде спрямована на порушення існуючих у суспільстві норм та правил.
Всі ці відомості про особу обвинуваченого у сукупності із пом*якшуючими обставинами суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного та дають підстави при призначенні покарання за ст.185 ч.3 КК України для застосування ст.75 КК України ,оскільки забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання,але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов*язків органами з питань пробації протягом іспитового строку,який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 ,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та враховує відомості про особу обвинуваченого:раніше не судимий,має постійне місце проживання,на обліках у ЗОНД та ЗОПЛ не перебуває, фактично проживає у сім*ї,має на утриманні двох неповнолітніх дітей,тяжких наслідків від його дій не настало.
Обставин,які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 ,суд не встановив.
Обставинами,що пом*якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 ,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого ОСОБА_5 ,його критичне ставлення до скоєного,що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення,дозволяє зробити висновок ,що обвинувачений загрози для суспільства не становить,є суспільно корисним,можливо прогнозувати,що в майбутньому його поведінка не буде спрямована на порушення існуючих у суспільстві норм та правил.
Всі ці відомості про особу обвинуваченого у сукупності із пом*якшуючими обставинами суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного та дають підстави при призначенні покарання за ст.289 ч.2 КК України для застосування ст.75 КК України ,оскільки забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання,але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов*язків органами з питань пробації протягом іспитового строку,який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та враховує відомості про особу обвинуваченого:раніше не судимий,має постійне місце проживання,на обліку ЗОПЛ не перебуває,тяжких наслідків від його дій не настало ,обвинувачений шляхом грошового переказу на суму 950 гр.добровільно відшкодував потерпілій особі немайнові втрати.
Обставин,які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 ,суд не встановив.
Обставинами,що пом*якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 ,суд відповідно до п.1,2 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину,відшкодування потерпілій особі немайнових втрат.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого ОСОБА_6 ,його критичне ставлення до скоєного,що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення,дозволяє зробити висновок ,що обвинувачений загрози для суспільства не становить,є суспільно корисним,можливо прогнозувати,що в майбутньому його поведінка не буде спрямована на порушення існуючих у суспільстві норм та правил.
Всі ці відомості про особу обвинуваченого у сукупності із пом*якшуючими обставинами суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного та дають підстави при призначенні покарання за ст.289 ч.2 КК України для застосування ст.75 КК України ,оскільки забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання,але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов*язків органами з питань пробації протягом іспитового строку,який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по ч.2 ст.289 КК України суд не призначає додаткове покарання у виді конфіскації майна,оскільки матеріальна шкода потерпілій особі повністю відшкодована шляхом повернення майна,цивільний позов не заявлений.
Речовими доказами по даному провадженню,виходячи із змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування,до справи долучені предмети,які передані на зберігання потерпілим особам та підлягають залишенню їм за належністю.
Цивільні позови не заявлені.
При вирішенні питання про стягнення з обвинувачених судових витрат, пов*язаних із проведенням експертиз,суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.118 КПК України,витрати,пов*язані із залученням експертів є процесуальними витратами.
Згідно ст.124 КПК України,у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Витрати на проведення судових експертиз при розгляді справи в суді документально не підтверджені,тому суд позбавлений можливості перевірити їх розмір та прийняти обґрунтоване рішення про стягнення з обвинувачених.
Під час досудового розслідування до обвинувачених обирався запобіжний захід у виді особистого зобов*язання,умови якого ними не порушувались,обвинувачені з*являлись за викликом до суду. Прокурором на ставилось питання про обрання до обвинувачених до набрання вироком суду законної сили іншого запобіжного заходу,тому суд при ухваленні вироку залишає обраний до обвинувачених запобіжний захід у виді особистого зобов*язання без змін.
Керуючись ст.ст.368,374,392 КПК України,суд-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів,передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185,ч.3 ст.185,ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання
по ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавленні волі строком на 1 рік
по ч.3 ст.185 КК України у виді позбавленні волі строком на 3 роки
по ч.2 ст.289 КК України у виді позбавленні волі строком на 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст.70 ч.1 КК України,за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавленні волі строком на 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст.70 ч.4 та ст.72 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 шляхом складання з невідбутим покаранням за вироком Шевченківського районного суду м.Заоріжжя від 28.03.2017 р.у виді позбавленні волі строком на 5 років без конфіскації майна та штрафом у розмірі 850 (вісімсот п*ятдесят)гривень із самостійним виконанням покарання у виді штрафу.
Строк покарання рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_4 .
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 залишити особисте зобов*язання.
Визнати винуватим ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75,76 КК України, ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов*язки:періодично з*являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання і місця роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити особисте зобов*язання.
Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст.75,76 КК України, ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов*язки:періодично з*являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання і місця роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити особисте зобов*язання.
Визнати винуватим ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст.75,76 КК України, ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов*язки:періодично з*являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання і місця роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити особисте зобов*язання.
Речові докази:
-будівельний фен марки «Stern»,дриль марки «Stern»,болгарка марки «Stern»,зварювальний апарат марки «Імпульс»,передані на відповідальне зберігання потерпілого ОСОБА_9 ,залишити йому за належністю;
-мотоцикл марки «Geon» модель «Aero 200» в кузові чорного кольору, номер державної реєстрації НОМЕР_2 ,переданий на відповідальне зберігання потерпілого ОСОБА_10 ,залишити йому за належністю;
-пляшку вина «Заря Кахетії «Кіндзмараулі» червоне напівсолодке об`ємом 0,75 л.передане на відповідальне зберігання уповноваженому представнику «Український Рітейл» (Торгівельна мережа «Брусничка»),залишити ТОВ «Український Рітейл» за належністю;
-картридж «Gillette Fusion Pawer»,переданий на відповідальне зберігання уповноваженому представнику ТОВ «Сільпо-Фуд» залишити ТОВ «Сільпо-Фуд» за належністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1