Дата документу Справа № 310/7915/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний № 330/7915/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/617/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 86 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 березня 2018 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції - прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року, якою
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новогродівка Донецької області, громадянина України, раніше судимого:
1) 3 грудня 2015 року Новогродівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
2) 10 серпня 2016 року Новогродівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі,
звільнено від відбування покарання призначеного вироком Новогродівського міського суду Донецької області від 10 серпня 2016 року на підставі ст. 1 п. (в) Закону України «Про амністію в 2016 році»,
В С Т А Н О В И Л А:
До Бердянського міськрайонного суду Запорізької області звернувся адвокат ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , який відбуває покарання за вироком Новогродівського міського суду Донецької області від 10.08.2016 року в ДУ «Бердянська виправна колонія №77», з клопотанням про застосування акту амністії.
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року зазначене клопотання було задоволено та ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання на підставі ст. 1 п. (в) Закону України «Про амністію в 2016 році».

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, призначити новий судовий розгляд клопотання захисника про застосування амністії в суді першої інстанції в іншому складі суду.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд не перевірив чи не позбавлений ОСОБА_8 батьківських прав, що є обов`язковим при застосуванні положень п. (в) ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Крім того, суд не взяв до уваги положення п. (а) ст. 9 Закону України «Про амністію в 2016 році», відповідно до якого амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який апеляційну скаргу не підтримав, вважав, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки згідно п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію в 2016 році», на який посилаються прокурор в апеляційній скарзі, амністія не може бути застосовано до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання знову вчинили умисний злочин, разом з тим ОСОБА_8 від відбування покарання за попереднім вироком був звільнений на підставі ст. 75 КК України, і оскільки новий злочин, який він вчинив та за який засуджений даним вироком суду, не відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких, обмежень щодо застосування у відношенні нього амністії на підстав п. «в» ст. 9 вказаного Закону не має, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наведених підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 вироком Новогродівського міського суду Донецької області від 3 грудня 2015 року був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджений до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, від відбування якого був звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік (а.с. 21).
В наступному вирком Новогродівського міського суду Донецької області від 10 серпня 2016 року ОСОБА_8 було визнано винуватим у чиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який віднесений згідно до ст. 12 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості, та засуджено до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. Оскільки вказаний злочин засудженим було вчинено у період іспитового строку, на який його було звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України за попереднім вироком суду, даним вироком суду покарання йому було призначено із застосуванням ст. 71 КК України та було призначене остаточне покарання у вигляді 1 року 9 місяців позбавлення волі (а.с. 19-20).
Як вироком Новогродівського міського суду Донецької області від 3 грудня 2015 року так і вироком цього ж суду від 10 серпня 2016 року встановлено, що ОСОБА_8 має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
9 листопада 2017 року на адресу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , в якому він, посилаючись на те, що ОСОБА_8 знову засуджений за вчинення не тяжкого та особливо тяжкого злочину, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, просив на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити засудженого від подальшого відбування покарання.
Розглядаючи вказане клопотання, суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_8 є суб`єктом вказаного Закону та підлягає звільненню від відбування покарання, оскільки згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи винні у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей інвалідів, та/або неповнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно наявної в матеріалах кримінального провадження фотокопії свідоцтва про народження, ОСОБА_8 є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5). Відомості щодо позбавлення його батьківських прав у відношенні цієї дитини судом першої інстанції не встановлені та прокурором в апеляційній скарзі не спростовані також.
Доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував імперативних положень п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки встановив, що ОСОБА_8 вчинив новий злочині після ухвалення вироку але до повного відбуття покарання.
З такими доводами колегія судді не погоджується, оскільки як було зазначено вище, за попереднім вироком ОСОБА_8 покарання не відбував, а був звільнений від його відбування на підставі ст. 75 КК України.
Обмежень щодо застосування у відношенні засудженого амністії на підставі п. «в» ст. 9 вказаного Закону не має, оскільки будучи звільненим від відбування покарання, новий злочин ОСОБА_8 вчинив, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто умисний але не тяжкий та особливо тяжкий.
З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування ухвали суду за доводами апеляційної скарги прокурора відсутні.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4