Справа № 296/8035/17
Вирок
Іменем України
13 грудня 2017 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира:

головуючої -судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003587 за обвинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, освіта середня, не працюючий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки м.Житомира, освіта середня, не працююча, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального акту від 25.09.2017 р., у невстановлений слідством день та час червня 2016 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на отримання наживи, почали утримувати місце розпусти - лазню за адресою: АДРЕСА_2 , де систематично надавались платні сексуальні послуги.

Реалізуючи свій злочинний умисел, посягаючи на моральні засади суспільства, діючи з корисливих спонукань, бажаючи отримувати доходи від протиправної діяльності, що полягає в утриманні притону розпусти і надання такого місця для здійснення розпусних дій, з 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом розміщення оголошення в газетах та соціальних мережах, прийняли на роботу трьох жінок на посаду адміністраторів лазні, які систематично забезпечували надання повіями платних сексуальних послуг на території приватної лазні, яка розташована в приватному будинку АДРЕСА_2 .

Після чого для реалізації свого злочинного наміру, з метою залучення незнайомих чоловіків бажаючих отримати сексуальні послуги, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, посягаючи на моральні засади суспільства, замаскувавши свою протиправну діяльність під надання послуг лазні, розмістили в мережі Інтернет, рекламні об`яви про надання послуг лазні.

У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 утримували приміщення вказаної лазні шляхом оплати комунальних послуг, придбання засобів контрацепції, окремої постільної білизни, алкогольних напоїв.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 302 КК України, як умисні дії, які виразились в утриманні місць розпусти з метою наживи.

11 жовтня 2017 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури юристом 1-го класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор Житомирської місцевої прокуратури юрист 1-го класу ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 302 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за частиною 2 статті 302 КК України у виді 4 років позбавлення із застосуванням ст. 75 КК України з випробовуванням, встановленням іспитового строку на 2 роки та покладенням обов`язків визначених ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Ддав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_4 підтримав правову позицію обвинуваченого і просив затвердити вказану угоду.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

11 жовтня 2017 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури юристом 1-го класу ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_4 укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор Житомирської місцевої прокуратури юрист 1-го класу ОСОБА_3 та обвинувачена ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 302 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повиннна понести ОСОБА_6 за частиною 2 статті 302 КК України у виді 4 років позбавлення із застосуванням ст. 75 КК України з випробовуванням, встановленням іспитового строку на 2 роки та покладенням обов`язків визначених ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України визнала повністю та пояснила, що дійсно вчинила дане кримінальне правопорушення, зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_4 підтримав правову позицію обвинуваченої і просив затвердити вказану угоду.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даних угод, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладені угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в їх затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Обставинами, яка пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, обвинуваченої ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 11.10.2017 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури юристом 1-го класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та розміру покарання.

Також суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11.10.2017 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури юристом 1-го класу ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами виду та розміру покарання

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід щодо обвинувачених не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 11 жовтня 2017 року про визнання винуватості між прокурором Житомирської місцевої прокуратури юристом 1-го класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст. 302 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

Відповідно ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Затвердити угоду від 11 жовтня 2017 року про визнання винуватості між прокурором Житомирської місцевої прокуратури юристом 1-го класу ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України.

Призначити ОСОБА_6 узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст.302 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

Відповідно ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1