Справа № 167/441/17 Провадження №11-кп/773/400/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.164 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження №0000418 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 15 червня 2017 року щодо нього,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с.Ольганівка Рожищенського району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлучений, непрацюючий, несудимий:
засуджений

- за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі;
На підставі ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 25.12.2015 року зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 18.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття.
Однак, ОСОБА_8 , будучи працездатною особою, в період часу з 18.11.2015 року по 01.10.2016 року, перебуваючи на тимчасових заробітках у республіці Польщі, за що отримував доходи, свідомо, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Рожищенського районного суду від 25.12.2015 року, коштів (аліментів) на утримання малолітнього сина, оскільки на обліку у Рожищенському центрі зайнятості, як шукаючий роботу, не перебував, а доходи від тимчасових заробітків від державного виконавця приховував.
Таким чином ОСОБА_8 свідомо злісно ухилявся від сплати встановлених рішення суду аліментів на утримання малолітньої дитини, хоча був попереджений про кримінальну відповідальність, внаслідок чого у період з 18.11.2015 року по 01.04.2016 року утворилась заборгованість в сумі 6107,01 гривні.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації своїх дій, вважає, що обране відносно нього покарання є надто суворим та не відповідає тяжкості вичненого ним кримінального правопорушення. Просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання у вигляді ста годин громадських робіт.
В призначені судові засідання ОСОБА_8 не з`явився, хоча останньому неодноразово надсилалися повістки про його виклик в судове засідання за адресами, зазначеними особисто обвинуваченим як в своїй апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні в суді першої інстанції, які були повернуті до суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання». За номером телефону, вказаному в апеляційній скарзі та належному ОСОБА_8 , за неодноразових спроб його повідомлено не було, оскільки з ним відсутній зв`язок. Разом з тим на інтернет сайті «Судова влада України» розміщено загальнодоступну інформацію про час та місце судового розгляду даного кримінального провадження. Будь-яких клопотань про намір бути присутнім під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_8 не заявляв. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що заходи, вжиті з метою повідомлення обвинуваченого про час та місце судового засідання, є достатніми, а тому судовий розгляд можливо проводити за відсутності ОСОБА_8 .
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційної скарги, прокурора та потерпілу, які апеляційну скаргу обвинуваченого вважали безпідставною, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, підтверджуються зібраними в провадженні доказами і ніким не оспорюються.

Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оскаржується.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та про наявність підстав для призначення біль м`якого покарання є безпідставними.

За змістом статей 408, 420 КПК України погіршення становища обвинуваченого можливе лише при ухваленні судом апеляційної інстанції свого вироку, а при постановленні ухвали не допускається.
Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 420 цього Кодексу апеляційний суд має скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Частина 1 ст. 421 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у звязку з необхідністю застосувати суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання лише у разі, якщо на цих підставах апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Отже, призначення апеляційним судом засудженій особі основного покарання будь-якого виду, яке належить відбувати реально, якщо вироком місцевого суду засудженого було звільнено від відбування покарання, є погіршенням правового становища цієї особи. Рішення про призначення покарання у такому випадку викладається у формі обвинувального вироку.
Апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою лише обвинуваченого.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не має законних підстав за відсутності апеляційної скарги прокурора чи потерпілої (в цьому випадку) визначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 164 КК України покарання у виді громадських робіт, яке належить відбувати реально, за наявності вироку суду першої інстанції, яким засудженого було звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Враховуючи вищевикладене, підстав для зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 15 червня 2017 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий:

Судді: