Справа № 464/2026/13-к
пр.№ 1-кс/464/237/18
У Х В А Л А
02 лютого 2018 року суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ст.138, ч.2, 3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :
В провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ст.138, ч.2, 3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Після проведення автоматизованого розподілу справ, суддею по розгляду кримінальної справи №464/2026/13-к було визначено суддю ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_4 01.02.2018 року подав заяву про відвід судді ОСОБА_5 . В обґрунтування заяви покликається на те, що після проведення повторного автоматизованого розподілу справи, суддею по розгляду кримінального провадження було визначено суддю ОСОБА_5 . Вважає, що жоден суддя Сихівського районного суду м.Львова, зокрема і суддя ОСОБА_5 , не може брати участь у розгляді кримінального провадження і підлягає відводу з підстав передбачених п.п. 3,4 ч.1 ст.75 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на розгляд заяви про відвід не з`явились, 01.02.2018 р. через канцелярію суду подали заяви про розгляд заяви у їх відсутності, заяву підтримують з мотивів, викладених у заяві про відвід.

Прокурор ОСОБА_3 при вирішенні даної заяви покладається на розсуд суду.

Суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд заяви без її участі.

Заслухавши думку прокурора, досдідивши надані матеріали, приходжу до наступного висновку.

Статтею 75 КПК України передбачені підстави для відводу судді.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Окрім цього, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Враховуючи вищенаведене, заслухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що доведених підстав, які б викликали сумніви в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_5 не встановлено.

Проте, з метою виключення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду під час розгляду даного кримінального провадження, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду такого незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що заяву ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 82 КПК України,

у х в а л и в :
Заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ст.138, ч.2, 3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, задовольнити.

Кримінальне провадження №464/2026/13-к про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ст.138, ч.2, 3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, передати для проведення його перерозподілу в порядку, визначеному ст.35 КПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1