Номер провадження: 11-сс/785/1148/15
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

та адвоката: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляцією адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду Одеської області від 30 липня 2015 року.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про застосування до:

ОСОБА_7 , 1963 року народження, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого ПП « ОСОБА_8 », проживаючого у АДРЕСА_1 , судимості не маючого,

підозрюваного в скоєнні злочину передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 15 499 000 грн.

Мотивуючи обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, посилаючись на вимоги ст. 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, його тяжкість, наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового слідства, суду, вчинити інше правопорушення та незаконно впливати на свідків.

Слідчий суддя врахував також те, що під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), для переконання у тому, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Крім того, слідчий суддя вважав за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. При цьому враховав вимоги прокурора в частині суми застави, рівної сумі спричиненої матеріальної шкоди на день розгляду клопотання.

Адвокат в апеляційній скарзі зазначив, що ухвала слідчого судді є не обґрунтованою та винесена з порушенням вимог кримінального процесуального закону. На його думку судом не в повній мірі оцінено обставини кримінального закону, та в порушенні ст. 182 ч. 5 КПК України помилково визначений розмір застави. Просить ухвалу скасувати за відсутністю обґрунтованості підозри.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали справи та додані захисником документи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 26.02.2014 року до ЄРДР було внесено повідомлення про те, що заступник директора ПП «Юридичний департамент «Дікон-Юг» ОСОБА_9 , звернувся із заявою про те, що 21.12.07 року ОСОБА_7 отримав в АКБ «Одеса-Банк» довгостроковий кредит в розмірі 1 000 000 доларів США, одночасно для забезпечення вимоги банку за кредитним договором, ОСОБА_7 з АКБ «Одесса-Банк» шахрайським шляхом уклав іпотечний договір, предметом якого була земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 647,9 м2 за адресою ДТ «Перлина», смт Затока, Білгород-Дністровського району Одеської області. В подальшому стало відомо, що під час отримання кредиту в АКБ «Одеса-Банк» об`єкти, які були шахрайським шляхом передані ОСОБА_7 в іпотеку, вже знаходились в обтяженні третіх осіб, що не допустимо в умовах іпотечного договору.

8.09.2014 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру із якої випливає, що він отримав в АКБ «Одеса-Банк» довгостроковий кредит він уклав 21.12.2007 року іпотечний договір, предметом якого була земельна ділянка. 14.12.2007 року, тобто за 7 днів до укладення вищезазначеної іпотечної угоди, ОСОБА_7 з ОСОБА_10 у письмовій формі уклав договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_10 передав, а ОСОБА_7 прийняв у свою власність грошові кошти в сумі 150 000 грн. Встановлено, що до умов договору у разі прострочення виплат позиченої суми протягом більше як на три місяця, до ОСОБА_10 переходить право власності на туж саму ділянку.

Таким чином, на думку органів досудового слідства, ОСОБА_7 своїми умисними злочинними діями, які знайшли своє відображення у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненого в особливо великих розмірах, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Визнаючи підозру обґрунтованою слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_7 укладаючи з ЗАТ АКБ «Одеса-Банк» кредитний договір та договір іпотеки не повідомив співробітникам банку про наявність прав ОСОБА_10 щодо нерухомого майна, яке ОСОБА_7 передав в іпотеку банку, які виникли на підставі договору позики. Проте з таким виводом погодитись не можна, бо у ОСОБА_10 будь-яких прав щодо нерухомого майна переданого ОСОБА_7 в іпотеку АКБ «Одеса-Банк» ніколи не виникало, бо рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2014 року договір позики визнаний нікчемним з моменту його вчинення. Крім того згідно ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки, а зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації, належало - АКБ «Одеса-Банк», оскільки іпотека за нікчемним Договором позики не піддавалась державній реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що частину отриманого кредиту ОСОБА_7 повернув банку, тому колегія суддів вважає, що говорити про шахрайське заволодіння коштами баку є передчасним, а якщо він збирався повернути кредитні кошті, то відпадає питання про передачу банку залогового майна.

Однак, 30.04.2013 року, у зв`язку з ліквідацією банку, відбувся аукціон з продажу майна ВАТ АКБ «Одесса-Банк», за результатами якого майнові права за договором від 21 грудня 2007 року про надання довгострокового кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії придбані ПП «Юридичний департамент «Дікон ЮГ» за 43 242, 44 грн.

Оскільки у ОСОБА_7 виникла заборгованість по кредиту, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було частково задоволено позов ПП «Юридичний департамент «Дікон ЮГ» і з нього було стягнуто сума заборгованості у розмірі 5 647 148 грн., а крім того стягнення заборгованості було рішено провести шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 січня 2015 року було визнано за ПП «Юридичний департамент «Дікон ЮГ» право власності на предмет іпотеки.

Приймаючи до уваги вищевикладене колегія суддів вважає, що слідчий суддя передчасно прийшов до висновку про обґрунтованість підозри, оскільки в даному випадку існують цивільно-правові відносини.

Крім того, з клопотання про застосування запобіжного заходу вбачається, що причиною звернення до суду послужила неявка ОСОБА_7 до слідчого 09.09.2014 року, у зв`язку з чим 16.02.2015 року досудове розслідування було призупинено та ОСОБА_7 був оголошено в розшук. 29.07.2015 року ОСОБА_7 був затримано.

Однак з матеріалів справи випливає, що ОСОБА_7 перебуваючи у розшуку неодноразово звертається зі скаргами по цій же справі до прокурора на особистому прийомі та до міліції(л.с. 62-67), де на своїх скаргах вказує і свою адресу і номер телефону, а крім того по вказаному адресу ще й отримує відповіді від них(л.с. 678).

Також будучі у розшуку ОСОБА_7 звертається до Приморського районного суду міста Одеси зі скаргою, в якій просить визнати бездіяльність прокурора Приморського району міста Одеси ОСОБА_11 , про відмову постанови про закриття кримінального провадження від 26.02.2014 року і ухвалою цього ж суду від 21 квітня 2015 року скарга ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора задоволена частково, визнана бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Приморського району міста Одеси, щодо розгляду клопотання ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 26.02.2014 року незаконною.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що слідчий суддя безпідставно вказав, що ОСОБА_7 , який на протязі 2014 2015 років, неодноразово звертається зі скаргами, по даній справі, до прокурора, міліції та суду, може переховуватись від органів досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя не врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного, та дійшов до не правильного висновку про те, що під час досудового слідства він має утримуватись під вартою.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави.
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, у разі встановлення слідчим суддею, що застава у визначених статтею межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

Таким чином для підозрюваного у скоєні особливо тяжкого злочину, у виключних випадках, застава може бути призначена у розмірі що перевищує триста розмірів мінімальної заробітної плати, однак колегія суддів не може погодитись з тим, що слідчий суддя призначаючи заставу у розмірі 15 499 000 грн., не розумів, що такій розмір буде для ОСОБА_7 завідомо непомірним.

За таких обставин судова колегія вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргуадвоката ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду Одеської області від 30 липня 2015 року в відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного в скоєнні злочину передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначенню застави у розмірі 15 499 000 грн скасувати.

Постановити нову ухвалу якою відмовити прокурору прокуратури Приморського району міста Одеси в клопотанні про застосування до ОСОБА_7 підозрюваному в скоєнні злочину передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначенню застави у розмірі 15 499 000 грн.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2