Справа № 216/5551/17
Провадження № 1-кс/216/3601/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про арешт майна
15.11.2017 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області клопотання про арешт майна, яке подав слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 , у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 03.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15.11.2017 року до суду надійшло клопотання слідого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна. Дане клопотання мотивоване наступним.

У провадженні слідчого відділу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 03.10.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 28.09.2017 до Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області з письмовою заявою звернулась гр. ОСОБА_5 в якій вона просить притягнути до відповідальності особу яка внесла недостовірні відомості до заяви у цивільній справі № 216/3162/17, та надала до суду.

Крім того, допита в якості потерпілого ОСОБА_5 пояснила, що: вона зареєстрована як фізична особа-підприємець з 01.03.2000 року, та вже 14 років здійснює торгівлю на об`єкті: Торгово-зупиночний комплекс і зупинка транспорту «ТРК» Рудана» по проспекту Гагаріна з моменту введення даного об`єкта в експлуатацію. Згідно вказаного Акта об`єкт має такі показники: «на два робочих места», на одній частині у своєму кіоску вона здійснювала торгівлю, а іншу частину здавала в оренду ФОП ОСОБА_6 . Оформити право власності на цей об`єкт вона не могла, оскільки тимчасові споруди, а також споруди, не пов`язані фундаментом із землею не підлягають реєстрації, а Торгово-зупиночний комплекс і зупинка транспорту «ТРК» Рудана» по проспекту Гагаріна і є таким об`єктом. Кожного року ми з ФОП ОСОБА_6 заключали договір оренди нежитлових приміщень, в якому остання здійснювала продаж квітів. Останній договір оренди нежитлових приміщень був складений 11 січня 2017 року.

25 вересня 2017 року ОСОБА_5 , отримала апеляційну скаргу Криворізької місцевої прокуратури № 2 до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області на рішення Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.07.2017 у справі № 216/3162/17. Ознайомившись з цією апеляцією вона вперше дізналася про Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.07.2017 у справі № 216/3162/17, та вперше дізналася про те, що вона начебто була стороною цієї справи і вперше дізналася про Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 27/2-2011, начебто укладений 07.02.2011 на товарній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », членом якої ОСОБА_5 ніколи не була.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.07.2017 у справі № 216/3162/17 було вирішено: «Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 27/2-2011, укладений 07.02.2011 на товарній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », визнано дійсним та за ОСОБА_7 визнано право власності на будівлю магазину літ. А-1 загальною площею 34 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з.

Після ознайомлення з матеріалами справи в апеляційному суді Дніпропетровської області ОСОБА_5 дізналася, що ОСОБА_7 (чоловік ОСОБА_6 ) злочинним шляхом отримав право власності на будівлю магазину літ. А-1 загальною площею 34 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з, визнавши дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 27/2-2011, укладений 07.02.2011 на товарній біржі «Дніпроторгправозабезпечення» підробивши ОСОБА_5 підпис на вказаному договорі, підробивши її підпис на заявах, які подавалися до суду від її імені.

ОСОБА_7 для визнання незаконного права власності на будівлю магазину літ. А-1 загальною площею 34 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з використав таку шахрайську схему:

Громадянка ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_7 . У своєму позові ОСОБА_9 зазначає, що 20 квітня 2017 року між нею та ОСОБА_10 було укладено попередній договір оренди нерухомого майна: нежитлової будівлі кіоску літ. А1 загальною площею 34 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з. Так, після укладання попереднього договору оренди ОСОБА_10 начебто не звільнив кіоск від своїх речей, тобто не виконав умови договору і ОСОБА_9 тоді зрозуміла, що не може вважати ОСОБА_10 власником кіоску, бо договір який надав їй ОСОБА_10 як підтвердження свого права власності , а саме: Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 27/2-2011, укладений 07.02.2011 на товарній біржі «Дніпроторгправозабезпечення» не був нотаріально посвідчений. На вимогу ОСОБА_9 повернути гроші сплачені кошти по попередньому договору ОСОБА_10 відмовився, тому ОСОБА_9 звернулася до суду.

Позов ОСОБА_9 став для ОСОБА_10 можливістю звернутися до суду начебто за захистом свого неіснуючого права власності, яке оспорюється громадянкою ОСОБА_9 .

17.07.2017 року ОСОБА_7 звертається до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з зустрічною позовною заявою про усунення перешкод користування майном, указуючи відповідачами: ОСОБА_8 та, ОСОБА_5 . Жодної повістки при цьому ОСОБА_5 не отримувала, та з текстом позову до 25.09.2017 року знайома не була. У своєму позові ОСОБА_7 неправдиво зазначає:

«07 лютого 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на товарній біржі «Дніпроторгправозабезпечення» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі магазину літ. А-1 загальною площею 34 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з.

Вартість нерухомого майна склала 75 000 грн. 00 копійок.

Розрахунок за цим договором проведений сторонами в момент укладання спірного договору та в повному обсязі.

В свою чергу це підтверджується відсутністю будь-яких претензій з боку продавця ОСОБА_5 щодо сплати їй зазначеної вище суми».

Звичайно, в неї не могло бути претензій як у своєму позові указує ОСОБА_7 , тому що ОСОБА_5 собі і уявити не могла, що без її відома підробивши її підпис може бути від її імені укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 27/2-2011, на товарній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », членом якої вона ніколи не була, стосовно об`єкту «будівлю магазину літ. А-1 загальною площею 34 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з», якого в природі не існує, тому що цей об`єкт згідно Акту Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 23.12.2003 року називається: Торгово-зупиночний комплекс і зупинка транспорту «ТРК» Рудана» по проспекту Гагаріна.

У фальшивому договорі купівлі-продажу нерухомого майна № 27/2-2011, укладеному начебто ОСОБА_5 та ОСОБА_7 07.02.2011 на товарній біржі «Дніпроторгправозабезпечення» указано:

«1.1. Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю нежитлову будівлю магазину літ. А-1 загальною площею 34 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з(далі майно).

1.3. Зазначене майно належить Продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області».

Договору купівлі-продажу від 02.02.2001 року не існувало і не могло існувати в природі, оскільки як зазначалося мною раніше Торгово-зупиночний комплекс і зупинка транспорту «ТРК» Рудана» по проспекту Гагаріна згідно Акта Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 23.12.2003 року був збудований згідно з дозволом на виконання будівельно-монтажних робіт, виданим інспекцією державної будівельно-архітектурної контори від 15 липня 2003 року № 221.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.10.2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 34 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 з, серія та номер: 1147, виданий 17.10.2017, видавник: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_12 . В той самий день право власності було зареєстровано приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_12 за номером запису 22847085.

Приватний нотаріус не повинен був реєструвати даний договір, оскільки підставою набуття ОСОБА_7 права власності на магазин площею 34 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 з було рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.07.2017 у справі № 216/3162/17, на яке 18.09.2017 року Криворізькою місцевою прокуратурою № 2 подано апеляційну скаргу, таким чином рішення першої інстанції не набрало законної сили. Тобто на момент реєстрації права власності за покупцем, право власності продавця, яке виникло на підставі рішення, не набрало законної сили і не мало бути зареєстроване нотаріусом.

Згідно ст. 170 КПК України: «1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

6. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

7. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

8. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

9. У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 170-171 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Заслухавши слідчого та прокурора, перевіривши додані до клопотаня матеріали, беручи до уваги зазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, уникнення подальшого перепродажу та заборони відчужування недобросовісним набувачем об`єкту, клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173 КПК України,
У Х В А Л И В:
Клопотання слідого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на на нежитлову будівлю магазину літ. А-1 загальною площею 34 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з, та Передати на відповідальне зберігання об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з, власнику ОСОБА_11 , до прийняття рішення по-справі.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя ОСОБА_1