УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні у залі суду у місті Києві

клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року, у кримінальному провадженні № 0000223 від 25 листопада 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.3 ст.212 КК України,

ВСТАНОВИВ :

17 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року, у кримінальному провадженні

№ 0000223 від 25 листопада 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.3 ст.212 КК України, в обґрунтування якого зазначила наступне.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року було задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС 3 відділу управління розслідування кримінальних проваджень ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_4 та накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_5 , які знаходяться на банківському рахунку

№ НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк».

Як вбачається з ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року, арешт було накладено на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , який відповідно до наданої слідчим підрозділом інформації належить громадянці ОСОБА_5 , яка причетна до вчинення протиправного оформлення документів про походження лісоматеріалів. Однак, відповідно до Довідки по рахунках з ПАТ КБ «Приватбанк» від 27.07.2017 року, зазначений вище банківський рахунок належить громадянці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_2 ). Заявник зазначає про те, що вона жодного відношення до кримінального провадження № 0000223 не має, будь-яких слідчих дій за її участю не проводилося, в будь-які правовідносини з фізичними та юридичними особами не вступала, фінансові операції не здійснювала, а отже доводи сторони обвинувачення про використання зазначеного банківського рахунку для здійснення оплати за незаконно вирубаний ліс є недоречними, оскільки ґрунтувалися на тому, що саме ОСОБА_5 , а не ОСОБА_3 , будучи володільцем вказаного рахунку, здійснювала протиправні фінансові операції із використанням вказаного банківського рахунку. Разом з тим, відсутні підстави вважати, що грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках були здобуті злочинним шляхом, оскільки відповідно до виписки з ПАТ КБ «Приватбанк» в ній відображено всі фінансові операції з використанням вказаного банківського рахунку за період з 01.01.2015 року по 30.04.2016 рік з яких вбачається, що будь-яких фінансових операцій з особами, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, не проводилися, кошти які надходили на рахунок ОСОБА_3 отримувалися нею законним шляхом. Водночас, накладення арешту на грошові кошти, неможливість користуватися та розпоряджатися грошовими коштами порушує її конституційні права як власника майна, а також створює значні незручності. Таким чином, на думку заявника, арешт на її майно, а саме грошові кошти на банківських рахунках, було накладено необґрунтовано, а тому потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки слідчому судді повідомлено не було.

Старший слідчий з ОВС 3 відділу управління розслідування кримінальних проваджень ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_4 , за клопотанням якого було накладено арешт на грошові кошти, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки слідчому судді повідомлено не було.

Разом з тим, враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності заявника ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя приходить до висновку про наявність в ОСОБА_3 права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого,третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що в провадженні ГСУ ФР ДФС України перебуває кримінальне провадження № 0000223, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 листопада 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.3 ст.212 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року було задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС 3 відділу управління розслідування кримінальних проваджень ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_4 та накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_5 , які знаходяться на банківському рахунку

№ НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк».

Під час судового розгляду встановлено, що досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000223 триває, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не повідомлено про підозру, стосовно неї не здійснюється досудове розслідування, жодних слідчих дій за участю ОСОБА_3 органом досудового розслідування не проводилось. Крім того, органом досудового розслідування не надано належних доказів того, що саме грошові кошти ОСОБА_3 мають відношення до кримінального провадження № 0000223 чи були набуті злочинним шляхом, а також не наведено жодних інших додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Разом з тим, як вбачається з Довідки по рахунках, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» від 27.07.2017 року, яка долучена до матеріалів клопотання, рахунок № НОМЕР_1 дійсно належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , (ІПН НОМЕР_2 ), а не ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_3 належним їй майном на підставі зазначених обставин, оскільки ОСОБА_3 доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

При таких обставинах доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими та воно підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимог заявника в частині скасування арешту майна, а саме грошових коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_3 , то вони не підлягають задоволенню, оскільки згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду від 19 квітня 2016 року арешт на зазначений рахунок ОСОБА_3 не накладався. Разом з тим, до матеріалів клопотання про скасування арешту майна, не долучено ухвали слідчого судді про накладення арешту на рахунок № НОМЕР_3 .

За зазначених обставин, у задоволенні клопотання в даній частині слід відмовити.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223 від 25 листопада 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.3 ст.212 КК України, в частині накладення арешту на безготівкові грошові кошти ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299), в частині видатку грошових коштів.

В решті вимог клопотання задоволенню не підлягає.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1