Справа № 461/205/18
Провадження № 1-кс/461/195/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2018 р. м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
особи, яка подала скаргу ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -
Скарга мотивована тим, що слідчий Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 не перевірила належним чином всі обставини справи, в межах даного кримінального провадження.
У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 скаргу підтримав повністю з мотивів, викладених у фабулі скарги. Просив слідчого суддю скаргу задоволити повністю.
Слідчий СВ Галицького відділу поліції м. Львова ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 та прокурор Львівської місцевої прокуратури №1 у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце проведення судового засідання. Клопотань про відкладення чи про розгляд скарги у їх відсутності до суду не надходило.
Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , вивчивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, в ході досудового розслідування слідчим було допитано потерпілу ОСОБА_5 , свідків: ОСОБА_6 , адміністратора закладу «Фешн» ОСОБА_7 , охоронця та бармена даного клубу.
Таким чином, слідчий дійшов висновку, що докази, які було зібрано під час здійснення досудового розслідування не є в сукупності достатніми для повідомлення причетній до вчинення даного кримінального провадження особі про підозру та вичерпані всі можливості їх отримати для доведення винуватості особи в суді.
Однак, як встановлено у судовому засіданні, слідчим Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 не в повній мірі виконано клопотання представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_3 від 22.09.2017 р., в якому останній просив допитати, як свідків працівників ТОВ «Галичінвест», з`ясувавши: чи виконували вони свої функціональні (службові) обов`язки в ніч з 16 на 17 квітня 2017 р.; чи були очевидцями конфлікту, що мав місце між охоронцями закладу і ОСОБА_5 , якщо так як саме розвивалася ця конфліктна ситуація, якщо ні чи відомо їх щось з цього приводу.
Тому, слідчий прийшов до помилкового висновку щодо закриття кримінального провадження. Оскільки, слідчим не вживалися всі необхідні заходи для збирання доказів щодо встановлення обставин, що підлягають доказуванню (ст.ст. 91,92, 93 КПК України).
Окрім цього, слідчий суддя, звертає увагу на те, що в постанові про закриття кримінального провадження, слідчим не вказано прізвища, ім`я та по батькові свідків, які були ним допитані, а лише вказано їхні посади.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Частиною 1 статті 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова слідчого Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 01.12.2017 року винесена незаконно, без достатніх для цього підстав, без проведення усіх необхідні слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні. При проведенні досудового розслідування з метою всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження слід допитати осіб, на яких вказує представник потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_3 у своєму клопотанні від 22.09.2017 р.Оскільки показання свідків можуть мати важливе значення для встановлення фактичних обставин справи.
З врахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що слідчим не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, тому постанова про закриття кримінального провадження є незаконною і підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.2, 91, 93, 94, 33, 307 КПК України, суд
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1