Справа № 209/503/18
Провадження № 1-кп/209/202/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2018 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Дніпродзержинська, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, має професійно-технічну освіту, офіційно не працює, дітей не має, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 06 січня 2018 року приблизно о 15.50 годин, перебуваючи біля буд.№4 по вул. Воїнів Афганців у м. Кам`янське, спілкуючись із ОСОБА_6 , 2004 р.н., під приводом здійснення дзвінка, попросив ОСОБА_6 , його мобільний телефон «Nokia Lumia 610», чорно-білого кольору.
Далі, реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на заволодіння чужим майном шляхом грабежу, після того, як ОСОБА_4 , взяв до рук вищевказаний мобільний телефон та роблячи вигляд що він розмовляє по даном мобільному телефону, достовірно знаючи що він не віддасть гр. ОСОБА_6 , його мобільний телефон, діючи умисно, із корисливих мотивів цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючі настання суспільно-небезпечних наслідків, розуміючи, що він своїми діями скоїть безоплатне вилучення чужого майна, яке йому не належить, ОСОБА_4 , почав бігти у бік будинків по вул. Воїнів-афганців у м. Кам`янському та на вимогу ОСОБА_6 , зупинитись - не зупинявся. Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_4 , спричинив матеріальну шкоду гр. ОСОБА_7 , згідно судово-товарознавчої експертизи №169 від 06.01.2018 року на суму у 533,33 гривень. Викраденим майном, ОСОБА_4 , розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

08 лютого 2018 року між законим представником потерпілого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000049, з одного боку, та підозрюваним в цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали угоду про примирення, за умовами якої вони дійшли згоди щодо визнання вірної кваліфікації дій ОСОБА_4 , та погоджуються на призначення покарання гр. ОСОБА_4 за ч.1 ст. 186 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Дана угода про примирення між потерпілим та обвинуваченою була укладена у провадженні щодо злочину, який віднесено до злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення п.1 ч.1 ст.473, ч.5-7 ст.474 КПК України, про що в справі маються відомості.

Судом встановлено, що законний представник потерпілого ОСОБА_7 цілком розуміє положення ст.473 КПК України, про що в справі маються відомості.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 цілком розуміє положення ст.473 КПК України, про що в справі маються відомості.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, судом не виявлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання у вигляді штрафу в розмір 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 , беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з законним представником потерпілого угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, передбачені пунктами 1, 4 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Крім того, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення укладеної 08 лютого 2018 року між законним представником потерпілого ОСОБА_7 , потерпілим ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченим в цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 170,00 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого в ході досудового розслідування не обирався. Під час підотовчого судового засідання клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену у кримінальному проваджені №0000049 від 08 лютого 2018 року між представником потерпілого ОСОБА_7 з одного боку, та підозрюваним в цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ по справі, а саме:

-мобільний телефон «Нокія Люмія 610», переданий під схорону розписку ОСОБА_7 залишити у її володінні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1