Червоноармійський районний суд Житомирської області

Справа №292/761/17
Номер провадження 1-кп/292/95/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К
01 листопада 2017 року смт. Пулини
Червоноармійського районного суду Житомирської області
Суддя - ОСОБА_1
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки та жительки АДРЕСА_1 ,
АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з базовою загальною середньою освітою,
розлученої, не працюючої, ІІІ-ї групи інвалідності, раніше не судимої
- за ст.125 ч.1 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника обвинуваченої ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В :
04 серпня 2017 року близько 19 години, на присадибній ділянці домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на грунті неприязних стосунків виник конфлікт. У ході суперечки ОСОБА_4 вирішила спричинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня без розриву в часі, ОСОБА_4 , тримаючи дерев"яну палицю у правій руці, наблизилась до ОСОБА_6 та застосовуючи фізичну силу, нанесла їй палицею один удар в область плеча лівої верхньої кінцівки.
У результаті нанесення ударів ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця на плечі лівої верхньої кінцівки, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров"я.
Скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ст.125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у скоєному визнала та дала суду показання про те, що вона проживає в с. Великий Луг, Пулинського району, по сусідству з ОСОБА_6 , з якою у неї та членів її сім"ї виникли неприязні відносини з приводу користування земельною ділянкою. 04 серпня 2017 року ввечері вона проганяла по дорозі біля земельної ділянки ОСОБА_6 двох своїх телят та почула як ОСОБА_6 зі свого домоволодіння кричить на неї, ображає її нецензурними словами, погрожує фізичною розправою. Після чого ОСОБА_6 підбігла до неї та почала шарпати за верхній одяг та порвала на ній футболку. Вона з метою захисту вдарила ОСОБА_6 палицею по лівій руці зверху, а остання вихватила в неї з рук палицю та вдарила її по голові. В цей час прийшов чоловік потерпілої - ОСОБА_8 та забрав її додому. Заявлений потерпілою цивільний позов не визнала, вважаючи, що будь-якої моральної шкоди внаслідок цих дій, вона ОСОБА_6 не заподіяла.
Дослідивши матеріали справи, допитавши обвинувачену, потерпілу та свідків суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 підтверджується:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні вказала про те, що по сусідству з нею проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , з якими на протязі поточного року у неї виникли неприязні відносини, тому вони не спілкуються. 04 серпня 2017 року близько 19 години, вона знаходилась на території свого домоволодіння, що по АДРЕСА_1 та побачила, що ОСОБА_4 переганяє своїх 2-х телят через її город, а саме через ділянку з картоплею. Вона підійшла до ОСОБА_4 та зробила їй про це зауваження, від чого у них виникла суперечка, під час якої ОСОБА_4 почала висловлюватися на її адресу нецензурними словами. Після чого ОСОБА_4 підійшла до неї та дерев"яною палицею, яку тримала в правій руці, нанесла їй один удар в область лівої руки. Далі вона хотіла забрати палку у ОСОБА_4 та остання почала її шарпати за одяг. В цей час підійшов її чоловік та забрав її. Заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином підтримує повністю;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , який вказав про те, що 04.08.2017 року близько 19 години, він перевозив солому з поля до своєї господи. Йому в цьому допомагали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Неподалік від свого домоволодіння, на їх присадибній ділянці, він побачив свою дружину ОСОБА_6 та сусідку ОСОБА_4 , які сперечалися між собою. В ході суперечки ОСОБА_4 висловлювалась на адресу дружини брутальною лайкою та в цей час палицею, яку тримала в руці, вдарила її один раз в область руки. Підбігши до них, він забрав свою дружину та в цей час підбіг племінник ОСОБА_13 , який також відвів обвинувачену в сторону. Від удару у його дружини на руці з"явився синець та на ній було порвано одяг;
- показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вказали про те, що 04.08.2017 року близько 19 години, вони допомагали ОСОБА_8 перевозити солому з поля до його помешкання. Коли вони вже прибули до домоволодіння ОСОБА_14 , то на присадибній ділянці останнього побачили ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які сперечалися між собою, та в цей час ОСОБА_4 вдарила ОСОБА_6 дерев"яною палицею в область лівої руки. ОСОБА_8 кинувся до них та забрав свою дружину додому. ОСОБА_6 показувала їм синець на руці та порваний одяг. ОСОБА_15 підбіг до них після того, як ОСОБА_8 забрав свою дружину від ОСОБА_4 ;
- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що влітку 2017 року, у вечірній час, він знаходився на подвір"ї свого домоволодіння та почув крики на дорозі. Вийшовши на дорогу, побачив там на відстані 30-40 метрів свою тітку ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які сперечалися між собою, та розмахували руками, шарпали одна одну за одяг. Він бачив у руках Грибан дерев"яну палицю, але чи наносила вона нею удари потерпілій, не бачив;
- протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.08.2017 року, а саме про те, що 04.08.2017 року близько 19 години, на території присадибної ділянки по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 на грунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла ОСОБА_6 тілесні ушкодження;
- висновком судово-медичного експерта № 1811 від 29.08.2017 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено синець на лівому плечі, який утворився від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, від удару таким по лівій руці і за своїми морфологічними особливостями може відповідати часу та обставинам травми, вказаних потерпілою - 04.08.2017 року, та відноситься до легкого тілесного ушкодження. Враховуючи форму та розміри синця у ОСОБА_6 , та обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень, на які вона вказувала при проведенні судово-медичної експертизи, не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень від удару дерев"яною палицею, за умови, що потерпіла на час отримання тілесних ушкоджень знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні. Локалізація та характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , виключають можливість їх виникнення при падінні на поверхні або власноруч;
- згідно досудової доповіді відносно ОСОБА_4 . Пулинського РС з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції від 21.09.2017 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої та її спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі, небезпеку для суспільства (у тому числі і для окремих осіб) не становить, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, підстав для здійснення цілодобового нагляду, та контролю в умовах ізоляції немає.
Аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що показання потерпілої та свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є послідовними, узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються вище наведеними доказами, та зокрема висновком судово-медичної експертизи №1811 від 29.08.2017 року у спричиненні обвинуваченою потерпілій тілесних ушкоджень, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на плечі лівої верхньої кінцівки.
При цьому, захисник обвинуваченої заявив усне клопотання про визнання недопустимими слідуючих доказів - протоколу проведення слідчого експерименту від 29.08.2017 року, оскільки він не підписаний одним з учасників його проведення, а саме - ОСОБА_8 та висновку судово-медичного експерта № 1811 від 29.08.2017 року, у якому маються виправлення.
За правилами частини першої ст.84 КПК, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку,на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до частини 2 ст.84 КПК-процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Положеннями ст. 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно вимог ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Проаналізувавши дані докази, суд вважає що доводи захисника щодо неналежності доказу - висновку судово-медичного експерта № 1811 від 29.08.2017 року, не вмотивовані та безпідставні, оскільки даний доказ здобуто без порушень КПК України.
Суд вважає визнати неналежним доказом протокол проведення слідчого експерименту від 29.08.2017 року, оскільки він не відповідає вимогам ст. 104 КПК України, а саме на ньому відсутній підпис одного з учасників - ОСОБА_8 .
При обранні виду і міри покарання обвинуваченій, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Як особа ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується посередньо, раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи.
Враховуючи вище наведені обставини, думку потерпілої, яка наполягала на суворості призначення покарання ОСОБА_4 , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у вигляді громадських робіт.
В даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, в якому просить стягнути з останньої на її користь моральну (немайнову) шкоду у розмірі - 5 000,00 грн.
Моральна шкода полягає у спричиненні їй фізичного болю, моральних стражданнях, порушенні спокою сну та втрати нормальних життєвих зв"язків. Страх та стрес, які вона пережила під час вчинення ОСОБА_4 протиправних дій негативно вплинули на її психологічний стан.
Оцінивши надані докази на підтвердження заявленого потерпілим цивільного позову, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів.
Моральну шкоду повинна відшкодувати особа, яка винна у її заподіянні (ст.1167 ЦК України).
Згідно роз"яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує моральні страждання, пов"язані з перенесеним потерпілою фізичним болем, моральні переживання з приводу ушкодження здоров"я, вимушених у її житті змінах, виходячи з положень ст.ст.23, 1167 ЦК України та дотримуючись засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер, та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди в сумі 5 000 грн. є суттєво завищеним, тому вважає стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої моральну (немайнову) шкоду в розмірі - 1 000 (одна) тисяча гривень.
Прокурором та захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 , заявлено клопотання про звільнення останньої від відбування покарання відповідно до п. "г" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом та на момент вчинення злочину, ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи. Вказаний закон до неї протягом останніх десяти років не застосовувався.
Потерпіла заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання.
Згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно дост. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, підлягають особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої, третьої групи.
Згідно ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила злочин невеликої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності (07 вересня 2017 року) визнана інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 06.09.2012 року.
За таких обставин ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини визначені ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та передбачені ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до обвинуваченої, судом не встановлені.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом вона є інвалідом 3 групи, злочин у вчиненні якого вона обвинувачується, не є особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченої, зокрема, передбачає звільнення її від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання прокурора та захисника, яке підтримане обвинуваченою про звільнення останньої від відбування покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», задовольнити.
Речові докази та судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та за цією статтею кримінального Закону призначити їй покарання - 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , проживаючої АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через Червоноармійський районний суд Житомирської області до апеляційного суду Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення вручити засудженій та прокурору.
Суддя ОСОБА_1