№ 336/6295/17
пр.1-кс/336/886/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лиситопада 2017 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
05.11.2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Посилаючись на те, що вилучені сліди папілярних узорів пальців руки та пластиковий повітряний забірник має істотне значення для цього кримінального провадження, слідчий просив про накладення арешту на вказане майно.
Вислухавши слідчого, який підтримав клопотання, перевіривши матеріали, якими слідчий обгрунтовує клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення,
Клопотання слідчого не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт трьох слідів папілярних узорів пальців руки та пластикового повітряного збірника. Також слідчим не викладено обставин, чи є обґрунтовані підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 170 КПК України і яким саме.
Враховуючи викладене, слідчий суддя не вбачає підстав для арешту майна.
Керуючись ст. ст. 132, 170, 173, ч. 1 ст. 237, 309, 372, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1