Провадження №1-кп/127/363/17
14 листопада 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, українки, громадянки України, не заміжньої, раніше не судимої, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України,
Досудовим слідством встановлено, що у лютому 2012 року ОСОБА_8 , перебуваючи в офісному приміщенні по АДРЕСА_3 , являючись фізичною особою-підприємцем та надаючи громадянам юридичну допомогу, зустрілась з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , яка за довіреністю представляє його інтереси.
Дізнавшись, що ОСОБА_9 потребує юридичної допомоги за позовом до ОСОБА_10 про встановлення факту родинних відносин та усунення від спадкування, а також те, що його представник ОСОБА_5 в юридичних питаннях не орієнтується, ОСОБА_8 , зловживаючи їхньою довірою та маючи намір заволодіти їхніми коштами, шляхом обману, повідомила ОСОБА_5 про необхідність сплати судового збору в сумі 3141 грн. за подання цивільного позову, хоча при поданні позовної заяви немайнового характеру, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», станом на 2012 рік, необхідно було сплатити лише 107 грн. 30 коп.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_11 запропонувала ОСОБА_5 передати їй кошти в сумі 3141 грн. та пообіцяла, що сама внесе їх на рахунок у банку. Отримавши через декілька днів від ОСОБА_5 вказані кошти, ОСОБА_11 умисно ними заволоділа, після чого при невстановлених обставинах, направила до Замостянського районного суду м. Вінниці разом з позовною заявою ОСОБА_9 підроблену квитанцію № к25/9/19 від 11.02.2012, нібито видану в касі відділення № 0125 ПАТ КБ «Надра», про сплату судового збору в сумі 3141 грн., завдавши таким чином матеріальної шкоди ОСОБА_5 в сумі 3033,70 грн. та державі в сумі 107,30 грн. Відповідно до довідки ПАТ КБ «Надра» від 31.01.2013 виявлено, що сплата коштів в сумі З 141 грн. від ОСОБА_9 із призначенням платежу «судовий збір» через відділення № 0125 ПАТ КБ «Надра» м. Вінниці на рахунок Управління державної казначейської служби України у м. Вінниці не проводилась.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), ОСОБА_11 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.
Крім того, у лютому 2012 року ОСОБА_8 , перебуваючи в офісному приміщенні, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 , шляхом обману, незаконно заволоділа коштами в сумі 3141 грн., які остання надала для сплати судового збору за позовом ОСОБА_9 .
Після цього, ОСОБА_11 , при невстановлених обставинах, отримала підроблену квитанцію № к25/9/19 від 11.02.2012 про сплату ОСОБА_9 судового збору в сумі 3141 грн. нібито видану в касі відділення № 0125 ПАТ КБ «Надра» м. Вінниці, яку у подальшому направила до Замостянського районного суду м. Вінниці разом з позовною заявою ОСОБА_9 , умисно використавши таким чином завідомо підроблений документ.
Відповідно до довідки Вінницького регіонального управління ПАТ КБ «Надра» від 31.01.2013 квитанція № к25/9/19 від 11.02.2012 на прізвище ОСОБА_9 на суму 3141 грн. з відбитком печатки касира № 1 відділення № 0125 ПАТ КБ «Надра» працівниками банку не оформлювалась. Перевіркою обліків в програмному забезпеченні по операційному управлінню ПАТ КБ «Надра» не встановлено внесення суми в розмірі 3141 грн. через каси відділень банку в період з 01.02.2012 по 30.01.2013.
Згідно висновку експерта № 209-П від 04.07.2013 досліджуваний відтиск штампу на квитанції № к25/9/19 від 11.02.2012 нанесений за допомогою копіювально-множильної техніки, струменевим способом друку.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_12 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.
Крім того, у травні 2012 року ОСОБА_13 звернулась до ОСОБА_8 з приводу надання останньою юридичної допомоги в суді за позовом до ОСОБА_14 про розлучення та поділ спільно нажитого майна подружжя. Зловживаючи довірою ОСОБА_13 та маючи намір заволодіти її коштами шляхом обману, ОСОБА_15 повідомила їй про необхідність сплати судового збору в сумі 3222 грн. за подання цивільного позову про поділ спільно нажитого майна подружжя, хоча при поданні позовної заяви майнового характеру, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на 2012 рік необхідно було сплатити лише 599,51 грн., тобто 1 відсоток ціни позову.
Зловживаючи довірою ОСОБА_13 , ОСОБА_8 запропонувала останній передати їй вказані гроші та пообіцяла, що сама внесе їх на рахунок банку. На початку червня 2012 року ОСОБА_13 , перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , передала ОСОБА_8 кошти в сумі 3222 грн., яка ними умисно заволоділа, вчинивши повторно шахрайські дії спрямовані на заволодіння чужим майном.
У подальшому ОСОБА_8 направила до Замостянського районного суду м. Вінниці разом з позовною заявою ОСОБА_13 підроблену квитанцію № k25/G/12 від 08.06.2012, нібито видану в касі відділення № 0125 ПАТ КБ «Надра», про сплату судового збору в сумі 3222 грн., завдавши таким чином матеріальної шкоди ОСОБА_13 в сумі 2622,49 грн. та державі в сумі 599,51 грн.
Відповідно до довідки Управління державної казначейської служби у м. Вінниці Вінницької області від 05.07.2013, за результатами розгляду виконавчих документів та аналізу виписки по рахунку № НОМЕР_1 встановлено, що у період з 08.06.2012 по 08.07.2012 судовій збір в сумі 3222 грн. від ОСОБА_13 не надходив і на рахунок Замостянсько районного суду м. Вінниці кошти не зараховані.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_11 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
Крім того, приблизно у червні 2012 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в офісному приміщенні, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , зловживаючи довірою ОСОБА_16 , шляхом обману, незаконно заволоділа коштами в сумі 3222 грн., які остання надала для сплати судового збору за позовом до ОСОБА_14 про поділ спільно нажитого майна подружжя. Після цього, ОСОБА_8 при невстановлених обставинах отримала підроблену квитанцію № k25/G/12 від 08.06.2012 про сплату судового збору в сумі 3222 грн. через касу відділення № 0125 ПАТ КБ «Надра» м. Вінниці, яку в подальшому направила до Замостянського районного суду м. Вінниці разом з позовною заявою ОСОБА_14 , умисно використавши таким чином завідомо підроблений документ.
Відповідно до довідки Управління державної казначейської служби у м. Вінниці Вінницької області від 05.07.2013, за результатами розгляду виконавчих документів та аналізу виписки по рахунку № НОМЕР_2 встановлено, що у період з 08.06.2012 по 08.07.2012 судовий збір в сумі 3222 грн. від ОСОБА_13 не надходив і на рахунок Замостянського районного суду м. Вінниці кошти не зараховані.
Згідно висновку експерта № 275-П від 14.08.2013 відбиток печатки (штампу) касира № 1 відділення № 0125 ПАТ КБ «Надра» у наданій квитанції № к25/G/12 від 08.06.2013 нанесений за допомогою друкуючого пристрою з струменевим способом формування зображень. Відбиток штампу касира № 1 відділення № 0125 ПАТ КБ «Надра» у квитанції № к25/G/12 від 08.06.2013 про сплату судового збору ОСОБА_13 , та відбиток штампу касира № 1 відділення № 0125 ПАТ КБ «Надра» у квитанції № к25/9/19 від 11.02.2012 про сплату судового збору ОСОБА_9 , ідентичні між собою за способом нанесення відбитків.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.
Крім того, у жовтні 2012 року ОСОБА_7 звернулась до ОСОБА_8 щодо представлення її інтересів в суді, з приводу визнання недійсним заповіту, за яким будинок батька ОСОБА_7 перейшов у спадок ОСОБА_17 .
Зловживаючи довірою ОСОБА_7 та маючи намір заволодіти її коштами шляхом обману, ОСОБА_15 повідомила останній про необхідність сплати судового збору в сумі 3222 грн. за подання нового цивільного позову про визнання права власності на частину будинку за адресою: АДРЕСА_4 (8). Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 запропонувала ОСОБА_7 передати їй вказані грошові кошти та пообіцяла, що сама внесе їх на рахунок банку. Через декілька днів ОСОБА_7 , перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , передала ОСОБА_11 кошти в сумі 3222 грн., яка вказаними коштами заволоділа, заздалегідь не збираючись направляти вказану позовну заяву до суду та сплачувати передані ОСОБА_7 кошти як судовий збір, вчинивши таким чином повторно шахрайські дії спрямовані на заволодіння чужим майном.
В подальшому ОСОБА_11 , створюючи хибне враження про виконання свого усного зобов`язання, передала ОСОБА_7 копію квитанції № к36/к/7 від 07.11.2012, нібито видану в касі відділення № 0125 ПАТ КБ «Надра», про сплату судового збору в сумі 3222 грн., завдавши таким чином їй матеріальну шкоду в сумі 3222 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що з дня вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, минули строки притягнення її до кримінальної відповідальності, що є підставою для її звільнення.
Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник клопотання підтримали, просили його задоволити.
Потерпіла ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення клопотання обинуваченої.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та прокурор з приводу вказаного клопотання не заперечували.
Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників провадження, дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Згідно вимог ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 49 КК України, що регулює звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки, у разі вчинення злочину середньої тяжкості особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , вчинено в жовтні 2012 року, тобто понад п`ять років тому. Вказане, з урахуванням вимог ст. 12 КК України та санкцій ч.1, 2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, свідчить що ОСОБА_8 може бути звільнена від кримінальної відповідальності з зазначених у клопотанні підстав.
Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що кримінальні правопорушення, які поставлені в провину ОСОБА_8 , дійсно мали місце, містить склад злочину, передбачений ч.1, 2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України та ОСОБА_8 винна у їх вчиненні.
Відповідно вимог ч. 3 ст. 285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, враховуючи, що обвинувачена в судовому засіданні просила звільнити її від кримінальної відповідальності, не заперечувала щодо закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності, суд оцінивши всі обставини у справі, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1, 2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, а кримінальне провадження щодо нього на підставі ч. 3 ст. 288 КПК України, закрити.
При цьому, обвинуваченій судом роз`яснено наслідки звільнення її від кримінальної відповідальності, які ОСОБА_8 зрозумілі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49 КК України, ст. 284, 285, 286, 288, 314 КПК України, суд, -
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 - задоволити.
Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1, 2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України - закрити у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її винесення до Апеляційного суду Вінницької області.
Суддя :