Іванківський районний суд Київської області
Справа № 1-144/ 2010 р.
ВИРОК

Іменем України

19 липня 2010 року Іванківський районний суд Київської області в складі головуючого судді Гавриленка В.Г., при секретарі Самородській А.Б., з участю прокурора Сосюри О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Іванків кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, гр.України, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово не працюючий, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, не судимий в порядку ст.89 КК України, являється потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, українець, гр.України, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово не працюючий, не одружений, раніше не судимий, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8,

за ч.3 ст.15, ч.3 ст.267-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

24.04.2010 року, близько 10-ї години, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за попередньою змовою між собою, за пропозицією першого, з корисливих мотивів, маючи на меті назбирати металевих виробів та в подальшому здати їх на пункт прийому металобрухту в с.Вовчків Поліського р-ну Київської області, на підводі з конем, оминаючи контрольно-перепускні пункти міліції, встановлені по периметру зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення, незаконно проникли на територію зони відчуження, чим порушили п.2.1 вимог інструкції про контрольно - пропускний режим зони відчуження і зони безумовного (обов'язкового) відселення № 46 від 22.06.2004 року, та прибули у виселене село Бобер, де у період часу з 10.30 годин до 11.30 годин на територіях нежилих господарств назбирали металеві вироби побутового призначення у вигляді листів жерсті в кількості 14 шт., трьох відер, трьох каструль, балії, миски, тазика, однієї металевої ємкості квадратної форми та фрагментів металевих дротів та сітки «рябіца», загальною вагою 112 кг. які завантажили у віз, і намагалися без передбаченого законом дозволу, і без проведення дозиметричного контролю перемістити їх за межі зони відчуження, з метою подальшого збуту, тим самим ОСОБА_3JI. та ОСОБА_2 вчинили дії, що порушують вимоги радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіоактивного забруднення, порушивши п.3 та п.5 ст.12 Розділу 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи». Таким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, але не виконали усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, так як під час збирання металевих виробів побутового призначення на території одного з нежилих господарств у виселеному селі Бобер зони відчуження, близько 11 години ЗО хвилин, 24.04.2010 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2В були виявлені та затримані працівниками міліції БМзОЗРЗ ГУМВС України в Київській області, металеві вироби побутового призначення загальною вагою 112 кг, були вилучені працівниками міліції Відділу зони Чорнобильської АЕС ГУМВС України в Київській області.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.267-1 КК України визнав повністю і в своїх показах підтвердив всі обставини скоєння ним злочину, указані у встановлюючій частині вироку Він показав суду, що останнім часом він ніде не працював, і йому потрібні були гроші, тому він вирішив зайнятися збиранням металобрухту. 24.04.20:0 року, він вирішив поїхати та назбирати металобрухт у виселене село Бобер. Про те, що село Бобер було виселене у 1986 році після аварії на Чорнобильській АЕС у зв'язку з тим, що територія села була сильно радіоактивно-забруднена, і вказане село відноситься до території зони відчуження йому було відомо, також йому було «відому,, що вивозити із території зони відчуження метал, гриби та ягоди заборонено. Цього самого дня, близькі 9-ї години, він пішов до свого племінника ОСОБА_2, який також проживає с.Вовчків та запропонував тому поїхати разом з ним збирати метал у виселене село Бобер, який в

подальшому здати на пункт прийому металобрухту в с.Вовчків, а гроші розділити між собою. На його пропозицію ОСОБА_2 погодився. Так як він мав на меті назбирати багато металу, то він пішов додому до місцевого жителя ІНФОРМАЦІЯ_9, у якого попросив підводу з конем, сказавши що віз та кінь потрібні йому для обробки городу. Взявши підводу з конем у ОСОБА_4С., він поїхав додому до ОСОБА_2, і від ОСОБА_2 вони у двох поїхали у виселене село Бобер.

У село Бобер вони заїхали з дороги сполучення Київ-Овруч, і по дорозі поїхали у глиб села Бобер, де на території нежилих господарств він з ОСОБА_2 збирали металобрухт у вигляді листів жерсті, різного посуду та металевих дротів, зібраний металобрухт вони завантажували у віз. Коли вони з ОСОБА_2 знаходилися на території одного з нежилих господарств у виселеному селі Бобер та збирали металобрухт, то до них підійшли два працівника міліції, і затримали їх. Після чого він та ОСОБА_2 разом з працівниками міліції поїхали у с.Вовчків, де у приміщенні зерноскладу СТОВ «Дружба» працівники міліції на вагах зважили зібраний ним з ОСОБА_2 метал, якого при зважуванні виявилося 112 кг. В скоєному розкаюється.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.267-1 КК України визнав повністю і дав суду покази по суті аналогічні показам підсудного ОСОБА_1

У відповідності із ст.299 КПК України, суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним досліджувати в судовому засіданні докази стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому роз'яснено, що в такому випадку вони позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку. Суд обмежився в судовому засіданні тільки допитом підсудного та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу підсудного. Суд вважає, що фактичні обставини справи, вказані у встановлюючій частині вироку, вина підсудного доводяться наявними доказами в своїй сукупності, що маються в матеріалах кримінальної справи.

Відповідно до характеристики, що мається в справі, по місцю проживання підсудний ОСОБА_1 характеризуються задовільно. На обліку у лікаря психіатра не перебуває. Перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Вважається не судимим в силу ст.89 КК України.. Відповідно

до характеристики, що мається в справі, по місцю проживання підсудний ОСОБА_2 характеризується задовільно. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Не судимий.

Зібраними по справі доказами вина підсудних доведена, а їх злочинні дії кожного органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.3 ст.267-1 КК України, як вчинення незакінченого замаху на порушення вимог радіаційної безпеки, а саме у спробі перемістити за межі зони відчуження металобрухт без надання передбаченого законом дозволу і без проведення дозиметричного контролю, з метою збуту.

Обставинами, які передбачені ст.66 КК України, що пом'якшують покарання підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2, суд вважає їх щире каяття. Обставин, які передбачені ст.67 КК України, що обтяжують покарання підсудних, судом не встановлено.

Обираючи покарання підсудним, суд приймає до уваги ступінь і характер скоєного ними злочину, особу підсудних, і вважає, що підсудним слід обрати покарання у межах санкції ч.3 ст.267- 1 КК України у вигляді обмеження волі Суд вважає за можливе застосувати до підсудних положення ст..75, 76 КК України, оскільки приходить до висновку , що виправлення підсудних можливе без реального відбування покарання.

Міру запобіжного заходу підсудним до вступу вироку в законну силу слід залишити у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази: металобрухт у вигляді листів жерсті у кількості 14 шт. різного розміру, три відра, три каструлі, одна балія, одна миска, одна металева ємкість квадратної форми, один тазик, фрагменти металевих дротів та металевої сітки «рябіца», загальною вагою 112 кг. слід знищити (захоронити в установленому порядку в зоні відчуження).

Керуючись ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати винним кожного у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.267-1 КК України та призначити їм покарання: ОСОБА_1 - два роки обмеження волі, ОСОБА_2 - один рік і шість місяців обмеження волі.

У відповідності із ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбування покарання із випробовуванням, із встановленням кожному з них однорічного іспитового строку.

Покласти на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обовязки згідно ст..76 КК України, а саме не виїзжати за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну свого місці проживання та роботи, періодично зявлятись для реєстрації в органи кимінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази: металобрухт у вигляді листів жерсті у кількості 14 шт. різного розміру, три відра, три каструлі, одна балія, одна миска, одна металева ємкість квадратної форми, один тазик, фрагменти металевих дротів та металевої сітки «рябіца», загальною вагою 112 кг. - знищити ( захоронити в установленому порядку в зоні відчуження).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд на протязі 15 днів з дня його оголошення в суді.

Суддя: