УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №290/462/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.291 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,
прокурора ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 24 липня 2017 року, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направити до того ж суду для проведення підготовчого судового засідання.
Посилається на те, що ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що висновок суду про відсутність в обвинувальному акті посилання на форму вини є надуманим, оскільки вона розкрита при формулюванні обвинувачення.
Вказав, що суд, зазначаючи відсутність мотиву та мети вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ст.128 КК України, не врахував, що вони не є кваліфікуючими ознаками і їх розкриття у обвинувальному акті законодавець не вимагає.
Посилання в ухвалі на порушення прокурором вимог п.2 ч.4 ст.291 КПК України є безпідставним, оскільки цивільний позов поданий потерпілим після закінчення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду. Крім того, згідно ч.1 ст.128 КПК України цивільний позов може бути поданий потерпілим під час кримінального провадження до початку судового розгляду.
В апеляційній скарзі адвокат обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 24 липня 2017 року та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги послався на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, та такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Судом не враховано, що обставини нанесення потерпілому тілесного ушкодження з`ясовані слідством у повному обсязі і викладені в обвинувальному акті. Крім того даний факт можливо з`ясувати і під час проведення судового слідства. Судовий розгляд судом не здійснювався, матеріали кримінального провадження не досліджувалися, в зв`язку з чим обсяг та зміст проведених процесуальних дій судом не з`ясований.
Посилаючись на відсутність в обвинувальному акті мотиву та мети вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ст.128 КК України, суд не врахував, що вони не є кваліфікуючими ознаками кримінального правопорушення. Обвинувальний акт містить усі відомості, передбачені ст.291 КПК України.
На апеляційні скарги прокурора та адвоката, представником потерпілого ОСОБА_10 подано письмові заперечення, в яких просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 24.07.2017 року залишити без змін.
Зазначає, що обвинувачення є неконкретним, що в свою чергу виключає можливість в послідуючому ухвалення судом вироку на підставі такого обвинувального акту.
На апеляційні скарги прокурора та адвоката, представник потерпілого ОСОБА_11 подав письмові заперечення, в яких просить апеляційні скарги відхилити, а ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 24.07.2017 року залишити в силі.
Вважає, що суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам закону.
Своє рішення суд обґрунтував тим, що обвинувальний акт складено з порушенням вимог КПК України, а саме те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не відповідає правовій кваліфікації, зазначеній в обвинуваченні, що виключає можливість ухвалення судом вироку або винесення іншого рішення на підставі даного обвинувального акту. Крім того зазначив, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні відсутня вказівка на пред`явлений цивільний позов, який поданий слідчому ОСОБА_12 12.06.2017 року, а обвинувальний акт надійшов до Романівського районного суду 13.06.2017 року.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, представника потерпілого ОСОБА_10 , який заперечив щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та ухвалу суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції виходив з того, що він не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна за таких підстав.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК, суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 17 вересня 2016 року близько 18 год. 20 хв., перебував біля приміщення магазину «NOVUS», що по вул. Небесно сотні, 105/2 в смт. Романів Романівського району Житомирської області, де між ним та ОСОБА_13 виник словесний конфлікт.
В ході даного конфлікту, ОСОБА_7 необережно, не маючи наміру на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, які він повинен був передбачити і мав реальну можливість передбачити такі наслідки, діючи із злочинною недбалістю, рукою відштовхнув від себе ОСОБА_13 . Внаслідок надання тілу ОСОБА_14 прискорення, останній впав на тротуар отримавши тілесні ушкодження у виді: черепно- мозкової травми у вигляді підшкірної гематоми в потиличній ділянці волосистої частини голови справа, зигзагоподібного перелому правої потиличної кістки з поширенням перелому до великого потиличного отвору, луску правої скроневої кістки, серпоподібної субдуральної гематоми правої лобно-скроневої ділянки (наявність гематоми під твердою мозковою оболонкою), забоїв лобних частинок головного мозку справа та зліва та субарахальноїдального крововиливу правої півкулі великого мозку, що призвело до кровотечі з зовнішнього слухового отвору правої вушної раковини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
Своїми умисними діями, які виразились у необережному тяжкому тілесному ушкоджені ОСОБА_13 ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст.128 КК України.
Як вбачається зі змісту обвинувального акта, в ньому містяться виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правова кваліфікація злочину з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, відображена форма вини у скоєнні злочину. Обвинувальний акт згідно вимог КПК затверджено прокурором, складений відповідно до вимог ст.291 КПК України та містить всі відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України.
Питання про доведеність вини обвинуваченого, правильність кваліфікації, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, визначення порядку та обсягу дослідження доказів є прерогативою суду під час судового розгляду, а тому не могли вирішуватись під час підготовчого провадження.
Крім того, відповідно до ст. 337-339 КПК України прокурор має право під час судового розгляду змінити обвинувачення та висунути додаткове обвинувачення.
Заслуговують на увагу доводи апелянтів про те, що повернення обвинувального акту з підстав порушення прокурором вимог п.2 ч.4 ст.291 КПК України є безпідставним.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з копії цивільного позову ОСОБА_13 , він був ним поданий слідчому ОСОБА_12 12.06.2017 року, який супровідним листом від 13.06.2017 направив його прокурору, що затверджував обвинувальний акт, після чого обвинувальний акт надійшов до суду першої інстанції.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За таких підстав, колегія суддів погоджується з доводами апелянтів стосовно того, що суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт, послався на порушення, які не є істотним та такими, що перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі отриманого обвинувального акту та здійсненню належної визначеної КПК України процедури судового розгляду, дотримання загальних засад судочинства, передбачених ст.7 КПК України, та їх неможливо усунути під час підготовчого судового засідання,
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 24 липня 2017 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору - скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ: