Справа № 473/3356/17

УХВАЛА
іменем України
"05" жовтня 2017 р. м. Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , особи, у якої вилучено майно, - ОСОБА_4 , його захисник адвокат ОСОБА_5 , розглянувши без застосування фіксації процесу технічними засобами на підставі ч.4 ст.107 КПК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Вознесенську клопотання слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001993 від 02.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Вознесенським відділом поліції ГУ НП в Миколаївської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001993, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України.

Слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на транспортний засіб «ГАЗ 33021 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений під час огляду місця події, оскільки транспортний засіб використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди вчиненого злочину, є речовим доказом у кримінальному провадженні, а також для запобігання можливості його приховування, відчуження, забезпечення виконання цивільного позову у кримінальному провадженні та своєчасності виконання слідчих дій з даним автомобілем.

Як вбачається з матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 02.10.2017 року у денний час в межах об`єднаної територіальної громади с.Бузьке Вознесенського району Миколаївської області у лісосмузі, розташованій вздовж автомобільної дороги сполученням м.Вознесенськ-смт.Братське з лівої сторони у напрямку смт.Братське, починаючи від повороту на господарче відділення Вознесенського професійного аграрного ліцею, ОСОБА_4 за допомогою бензопили здійснив порубку 41 дерева лісових насаджень, з яких 40 акація і 1 клен.

Допитаний слідчим в якості свідка ОСОБА_4 повідомив, що 02.10.2017 року на протязі дня у лісосмузі, яка засаджена деревами горіху, що розташована на узбіччі автодороги м.Вознесенськсмт.Братське, він за допомогою бензопили спиляв ростучі дерева акації, в подальшому очистив стовбури та розпиляв на кругляки довжиною біля 1 м. У вказаній лісосмузі ростуть дерева горіхів, з метою їх чистки спиляв породи інших дерев. Лісосмуга перебувала у користуванні ОСОБА_4 на підставі договору оренди.

Згідно із витягом із ЄРДР №0001993 - 02 жовтня 2017 року було внесено відомості про кримінальне правопорушення, яке сталося 02.10.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Натомість як у клопотанні про арешт майна зазначено, що провадження порушено за ст.246 КК України і не вказано за якою саме частиною цієї статті.

Власником транспортного засобу згідно із копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_6 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити. Надав постанову, що автомобіль визнано речовим доказом і для проведення майбутніх слідчих дій із вказаним автомобілем його необхідно арештувати, та для забезпечення майбутнього цивільного позову. Пояснив, що розмір завданої шкоди ще не встановлено.

Володілець майна, - ОСОБА_4 заперечував проти арешту майна та просив його повернути, оскільки автомобіль необхідний для здійснення господарської діяльності. Пояснив, що на виконання умов договору суборенди вирубував дерева, що заважають рости горіхам. Вказав, що слідча ОСОБА_7 вилучила ще й технічний паспорт на автомобіль, але в клопотанні про цей документ нічого не зазначено і документ йому не повернено.

Адвокат ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки відсутні правові підстави для арешту майна. Так нікому не оголошено про підозру, а ОСОБА_4 має статус свідка.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження.

Згідно із ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом. Так, ч.1 ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З матеріалів провадження, зокрема з наданої слідчим постанови від 03.10.2017 року вбачається, що автомобіль, на який він просить накласти арешт визнано речовим доказом.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Натомість як такі обставини слідчим доведені не були. Так ОСОБА_4 пояснив, що не перешкоджав співробітникам поліції, погодився надати автомобіль та вивантажив на їх вимогу деревину в ПТУ; не надано слідчим і докази того, що ОСОБА_4 перешкоджав чи буде перешкоджати у проведенні слідчих дій із автомобілем, який знаходиться в його користуванні.

Відсутній в матеріалах провадження і цивільний позов.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження. Тому для накладання арешту на майно обов`язково повинна бути наявна обґрунтована підозра, що передбачено п.1 ч.3 ст.132 КПК України. Обґрунтована підозра визнається такою, якщо є факти або інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могло вчинити правопорушення у межах кримінального провадження, і це може бути підтверджено пред`явленою підозрою згідно зі ст.276-278 КПК України (п.175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).

В клопотання слідчий вказує про кваліфікацію правопорушення за ст.246 КК України, натомість як ця стаття містить два окремі склади, де для кваліфікації за ч.1 ст.246 КК має було встановлено заподіяння істотної шкоди. Наразі таких доказів в кримінальному провадженні не має. Не визначення частини ст.246 КК в клопотанні слідчого викликає сумніви в наявності обґрунтованої підозри як такої на момент вирішення клопотання слідчого.

Оскільки в матеріалах клопотання про арешт майна відсутні докази того, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру, не містить такої інформації і витяг з ЄРДР, відсутня кваліфікація діяння в клопотанні слідчого слідчим суддею не може бути прийнято ухвалу про арешт майна на підставі наданих та досліджених документів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що вимоги ч.4 ст.132 КПК України, яка передбачає, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Арешт майна полягає в обмеженні певних повноважень власника чи користувача такого майна, натомість як відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частина 1 ст.173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Із врахуванням положень ст.22 КПК України слідчий суддя вважає, що слідчим не доведена необхідність арешту майна.

Згідно із ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 170-173. 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001993 від 02.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, а саме транспортного засобу «ГАЗ 33021 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , однак перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . - відмовити.

Негайно повернути ОСОБА_4 транспортний засіб «ГАЗ 33021 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_1

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: