Провадження № 1-в/761/408/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у місті Києві у відкритому судовому засіданні з застосуванням відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіти вищої, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 10 червня 2014 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 156 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі, про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И В:
20 вересня 2017 року до провадження Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання засудженого 10 червня 2014 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 156 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Своє клопотання ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що він засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 156 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі. На час звернення відбув 1/2 терміну покарання та на його думку невідбута ним частина покарання підлягає заміні на більш м`яке.

З матеріалів особової справи вбачається, що початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 10 червня 2014 року, кінець строку відбування покарання 19 лютого 2021 року.

В Київському СІЗО, де ОСОБА_4 відбуває покарання, останній відбув 1/2 строку призначеного покарання. Останній працевлаштований на посаду прибиральника службових приміщень. При цьому з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 вину в скоєнні злочину, за який його було засуджено не визнав, мав два стягнення правами начальника Київського СІЗО. До виконання законних вимог адміністрації Київського СІЗО ставиться не завжди сумлінно. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Засуджений ОСОБА_4 у повному обсязі підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити. При цьому ОСОБА_4 заявив, що злочин він не вчиняв і безпідставно відбуває покарання. у зв`язку з цим останній не розуміє від чого він має виправлятися в перебігу відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення зазначеного клопотання.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані матеріали особової справи ОСОБА_4 , суд приходить до переконання, що клопотання засудженого про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81, ч. 4 ст. 82, ч. 3 ст. 107 КК України.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосоване до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Так, дослідженням матеріалів особової справи встановлено, що ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2014 року за ч. 2 ст. 156 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі, з 10 червня 2014 року відбуває покарання у Київському СІЗО. Кінець строку покарання 19 лютого 2021 року. При цьому останньому, відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року, у строк покарання зараховано відбуте попереднє ув`язнення з 10 червня 2014 року по 01 жовтня 2014 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Тобто станом на час розгляду клопотання ОСОБА_4 відбув не менше половини строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом.
Дійсно, відповідно до характеристики, виданої адміністрацією Київського СІЗО, від 30 серпня 2017 року, що міститься в матеріалах особової справи, ОСОБА_4 характеризується посередньо, працевлаштований, дотримується встановлених правил поведінки для засуджених осіб, має ряд заохочень тощо.

Однак, поглибленим та ретельним вивченням матеріалів особової справи встановлено, що останній також мав два стягнення правами начальника Київського СІЗО. Не завжди сумлінно ставиться до виконання законних вимог адміністрації Київського СІЗО. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, що вказує на ту обставину, що ОСОБА_4 під час відбуття покарання не в повній мірі дотримувався справжньої сумлінної поведінки та прагнув виправлення.

В судовому засіданні ОСОБА_4 не виявив будь-яких ознак розкаяння у вчиненому, зазначив про відсутність підстав для виправлення, оскільки не вчиняв злочин, за який був засуджений, що в свою чергу свідчить про відсутність його виправлення, наявність якого є необхідною ознакою для позитивного вирішення питання щодо застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, з урахуванням у тому числі умисної форми вини, за якої ОСОБА_4 вчинявся злочин, а також усіх зазначених вище обставин, суд прийшов до висновку про недостатність переконливості обставин, викладених у клопотанні засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі чого дане клопотання необхідно відхилити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 371, 372, 376, 532, 537, 539 КПК України, Постановою Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким", суд,

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіти вищої, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 10 червня 2014 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 156 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі, про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1