АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2183/17 Справа № 203/3781/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши 19 грудня 2017 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0002419 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В апеляції:

- прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації, обставин справи та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок суду змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та винести новий, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за частиною 2 ст. 268 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, поклавши обов`язки відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного основного та додаткового покарання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що як вбачається з оскаржуваного вироку його мотивувальна частина суперечить резолютивній. Так, в мотивувальній частині вироку суд робить висновок про можливість застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 75, 76 КК України, при цьому в резолютивній частині відсутнє застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень вказаних статей.

Цим вироком дії ОСОБА_7 кваліфіковані як порушення Правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження та призначено покарання за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»

Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.

Цим вироком, ОСОБА_7 , визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

11.08.2017 року, близько 12.30 годин, ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух зі сторони вулиці Воскресенської по вулиці Січеславській Набережній в напрямку вулиці Столярова, в лівому ряді руху, зі швидкістю близько 40 км/годину, більш точно швидкість руху встановити на даний час не виявилось можливим.

В дорозі, в районі будинку №12 вулиці Січеславської Набережної м. Дніпро, ОСОБА_7 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п.1.3, 1.5, 18.1 Правил дорожнього руху України, невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зменшив швидкість та зупинився транспортний засіб, що рухався по сусідній смузі, не зменшив швидкість і не зупинився, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого допустив наїзд передньою частиною автомобілю на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїжджу частину справа наліво за напрямком його руху по пішохідному переходу, спричинивши останньому тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Вислухавши прокурора, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення вимог апеляції прокурора, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи прокурора щодо не правильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з посиланням на те, що суд не застосував положення ст. 75 та ст. 76 КК України, які повинен був застосувати, заслуговують на увагу і є такими, що знайшли своє підтвердження.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання, дослідив усі докази і обставини, що характеризують обвинуваченого, що підтверджено і сторонами в апеляційній інстанції, та враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, прийшов до висновку про виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів, необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок підтверджено матеріалами кримінального провадження і відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, у даному випадку, необхідно виправити ці недоліки, змінивши вирок суду та застосувавши до обвинуваченого положення ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки об`єктивно, враховуючи вказане вище, суд помилково не зазначив їх застосування.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, колегія суддів, вважає необхідним, апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та застосувати до обвинуваченого положення ст.ст. 75, 76 КК України, що не погіршує його становища.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 413 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України змінити в частині призначення покарання:

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати звільненим від відбування основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді :
_______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4