У Х В А Л А
03.04.2018 Справа №607/492/18

Номер провадження 1-кп/607/31/2018

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі кримінальне провадження №0003038 від 17 вересня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

- вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ;
- вирішення питання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувають матеріали у кримінальному провадженні №0003038 від 17 вересня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просить продовжити дію запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечили, щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою останньому та просять змінити такий на домашній арешт, оскільки відсутні ризики, що визначені в ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд, в порядку вимог ст. 331 КПК України, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк тримання під вартою.

Відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2017 року під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 13 квітня 2018 року.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sinequanon) належності її продовжуваного тримання під вартою.

Таким чином, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; те, що він раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, неодружений, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, не зникли, та вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що його тримання під вартою є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на волі обвинувачений може ухилитися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, а тому справжній інтерес суспільства полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_5 на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що вищевказані обставини, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на строк, що не перевищує 60 днів до 31 травня 2018 року, у зв`язку із чим клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369, 371 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 31 травня 2018 року о 23 год. 59 хв.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Судовий розгляд кримінального провадження №0003038 від 14 вересня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, відкласти до 14 год. 00 хв. 27 квітня 2018 року.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити Начальнику СІЗО № 26 м. Чорткова, для відому та виконання.
Головуючий суддяОСОБА_1