Справа№751/353/18
Провадження №1-кс/751/219/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року місто Чернігів
Слідчий суддя Новозаводського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 ,
встановив:
До Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернувся директор ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» ОСОБА_6 з якої вбачається, що ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» є офіційним дилером ПІІ «Тойота-Україна». Так, 26 травня 2017 року та 22 серпня 2017 року ПІІ «Тойота-Україна» передало на зберігання ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» автомобіль «Toyota Land Cruiser W/G» номер кузова НОМЕР_1 та автомобіль «Toyota RAV4 Hybrid» номер кузова НОМЕР_2 .
Під час проведення планової перевірки щодо наявності на ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» транспортних засобів, переданих для реалізації ПІІ «Тойота-Україна», виявлений факт відсутності вищевказаних автомобілів, а за результатами проведеного службового розслідування встановлено, що вказані автомобілі реалізовані громадянам, при цьому кошти за вказані транспортні засоби на ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» не внесено.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» уклало з ПІІ «Тойота-Україна» договір № 4084/12/14 про відповідальне зберігання від 10.12.2014, згідно якого ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» (зберігач) зобов`язується за плату зберігати майно, передане ПІІ «Тойота-Україна», (поклажодавцем) і повернути це майно у схоронності поклажодавцю.
Згідно акту № SA-001013 від 26.05.2017 приймання передачі майна до договору про відповідальне зберігання майна № 4084/12/14 від 10.12.2014 ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» прийняло від ПІІ «Тойота-Україна» на відповідальне зберігання автомобіль Toyota Land Cruiser 200 4,5L WAGON A/T VIN НОМЕР_1 , вартістю 2 286 804,68 грн.
Згідно акту № SA-001075 від 22.08.2017 приймання передачі майна до договору про відповідальне зберігання майна № 4084/12/14 від 10.12.2014 ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» прийняло від ПІІ «Тойота-Україна» на відповідальне зберігання автомобіль Toyota RAV4 Hybrid 2.494 CVT Dynamic НОМЕР_2 , вартістю 837 504,84 грн.
Згідно звіту аудиторів ТОВ «АФ «ПКФ Аудит-фінанси» від 31.10.2017 за період з 01.01.2015 по 01.09.2017 на ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» виявлено нестачу двох автомобілів, а саме: автомобіль Toyota Land Cruiser 200 4,5L WAGON A/T VIN НОМЕР_1 , вартістю 2 286 804,68 грн. та автомобіль Toyota RAV4 Hybrid 2.494 CVT Dynamic НОМЕР_2 , вартістю 837 504,84 грн.
Допитаний ОСОБА_7 показав, що на ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» працював з 07.09.2010 по 20.10.2017 на посаді начальника відділу збуту. У його функціональні обов`язки входило залучення клієнтів, отримання автомобілів від постачальника, відвантаження автомобілів клієнтам, оформлення документів на відвантаження. Маючи власну заборгованість за кредитами, останній з 2015 року почав користуватись коштами ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», які отримані від реалізації автомобілів, у власних цілях. Так, отримавши грошові кошти від реалізації автомобіля «Toyota Land Cruiser W/G» номер кузова НОМЕР_1 , він вніс за раніше реалізований автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», який оформлений на ОСОБА_8 . Кошти отримані від реалізації автомобіля «Toyota RAV4 Hybrid» номер кузова НОМЕР_2 останній використав для погашення суми заборгованості за раніше реалізований автомобіль «Toyota Camry», оформлений на ім`я ОСОБА_9 та раніше реалізований автомобіль «Toyota RAV4», оформлений на ім`я ОСОБА_10 ;
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.
Представник ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого не заперечував.
Заслухавши пояснення слідчого, представника ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» який клопотання підтримав, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання виходячи з наступного.
Відповідно до п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.75.1.2 ст.75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, згідно п.78.1.11. ст. 78 Податкового кодексу України, отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.
Згідно п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України тривалість перевірок, визначених у статті 78 Податкового кодексу України, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.
Згідно ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З урахуванням положень п.4 ч.2 ст.99 та ст.84 КПК України лише акт перевірки вимог податкового законодавства, складений посадовою особою Державної фіскальної служби за результатами її проведення, є належним доказом у кримінальному провадженні.
З набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» виключено із переліку функцій слідчого та прокуратури здійснення перевірок і такі функції не визначені іншими законодавчими актами України, а також нормами КПК України не визначено певного порядку надання дозволу на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців. У відповідності до частини 2 Постанови Кабінету Міністрів України №408 від 13.08.2014 «Про питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» встановлено, що надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.
Додатком до вищевказаної постанови став Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок. В даному переліку також зазначено Головне управління ДФС у Чернігівській області.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 92, 93 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий cуддя ОСОБА_1