Провадження № 11-кп/792/199/18
Справа № 675/1751/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: на ухвалу Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.02.2018 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :
суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянула в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Замкова колонія №58» кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду від 26 грудня 2017 року,

у с т а н о в и л а :
21 вересня 2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зарахування йому строку його перебування в слідчому ізоляторі м. Києва з 06 січня 2016 року по 23 лютого 2017 року, де він перебував з метою участі у вирішенні судом питань, пов`язаних з виконанням вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року, у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Ізяславського районного суду від 26 грудня 2017 року у задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою зарахувати йому в строк відбуття покарання строк його перебування в слідчому ізоляторі м. Києва з 06 січня 2016 року по 23 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги; засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; прокурора, який заперечив проти неї через її безпідставність; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , суд виходив з того, що його перебування в слідчому ізоляторі у зв`язку із розглядом питань, пов`язаних з виконанням вироку, не є строком попереднього ув`язнення в розумінні ст.72 КК України.

Такий висновок суду є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

Згідно Закону України „ Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26 листопада 2015 року частину 5 статті 72 КК України викладено у новій редакції, відповідно до якої у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з п.10 ч.1 ст.3 КПК України кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.

Аналіз цих норм переконує апеляційний суд у тому, що кримінальне провадження закінчується ухваленням вироку. Таким чином, розгляд питань, пов`язаних з виконанням вироку, не відноситься до кримінального провадження в розумінні вимог ст.2 КПК України.
Установлено, що вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 20 травня 1998 року, який набрав законної сили 16 червня 1998 року, ОСОБА_7 засуджений за ст.ст.17 ч.2, 140 ч.2, 102, 42 КК України в редакції 1960 року на 3 роки позбавлення волі.
22 лютого 2001 року вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.193 КК України в редакції 1960 року на 2 роки 11 місяців позбавлення волі. На підставі ст.43 КК України в редакції 1960 року до вказаного вироку приєднано частково невідбуте покарання за вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 20 травня 1998 року та остаточно визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Цей вирок набрав законної сили 03 квітня 2001 року.
Вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року ОСОБА_7 засуджений за ст.ст.93 п.п. ж, з, і; ст.ст.19, 93 п.п. ж, і; ст.142 ч.3 КК України в редакції 1960 року; за ст.ст.307 ч.2; 186 ч.3; 263 ч.1 КК України в редакції 2001 року, із застосуванням ст.ст.42, 42 ч.3 КК України в редакції 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна; вирок набрав законної сили 21 липня 2005 року.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року ОСОБА_7 зараховано у строк попереднього ув`язнення строк тримання під вартою з 04 березня 1999 року по 21 липня 2005 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року задоволено клопотання ОСОБА_7 та переведено його до Київського слідчого ізолятора для вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року.
З огляду на таке, суд дійшов переконливого висновку про те, що участь засудженого у розгляді питань, пов`язаних з виконанням вироку в порядку, передбаченому ст.ст.537, 539 КПК України, не може вважатись участю у кримінальному провадженні, тому не є підставою для застосування п.ґ ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
Відтак, колегія суддів з викладених мотивів не може визнати обґрунтованими і переконливими вимоги апелянта про зарахування йому у строк відбування покарання строку тримання в слідчому ізоляторі з 06 січня 2016 року по 23 лютого 2017 року.

Отже, ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Ізяславського районного суду від 26 грудня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування у строк покарання строку перебування у слідчому ізоляторі залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2