ВИРОК
Іменем України
09.02.2018 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002580 від 29.07.2016, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, вироком Личаківського районного суду м. Львова від 12.11.2017 за ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в :
обвинувачений ОСОБА_5 17.07.2016 року близько 14:35 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Близенько», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сахарова, 60 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, вважаючи, що його дії ніхто не бачить, викрав зі стелажу з кондитерськими виробами 10 штук шоколаду корона Max Fun, чим спричинив ПП «Мережа сервіс Львів» матеріальну шкоду на загальну суму 325,70 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Разом з тим, у вчиненому щиро розкаявся.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, вислухавши думку учасників судового розгляду, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому його дії правильно кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, котрий за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
З урахуванням вищенаведених обставин суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки таке сприятиме виправленню та перевихованню останнього. Відтак покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковане кримінальне правопорушення у виді обмеження волі, із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання згідно з вироком Личаківського районного суду м. Львова від 12.11.2017 р. та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.
З наведених міркувань та керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд,-
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1(одного) року обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання згідно з вироком Личаківського районного суду м. Львова від 12.11.2017 р., остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок виготовлено у нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1