Справа № 180/1256/17
Провадження № 1-кп/0182/611/2017
У Х В А Л А
Іменем України
20.10.2017 року м. Нікополь
Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000933 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115, п.п. 9, 13 ч.2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України ,-

ВСТАНОВИЛА :

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000933 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115, п.п. 9, 13 ч.2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, яке мотивував тим, що існує ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду, чинити тиск на потерпілих та свідків, вчинити інше, аналогічне кримінальне правопорушення.

Обвинувачений та захисник заперечували проти заявленого клопотання прокурора, обвинувачений зазначив, що він має постійне місце проживання, має роботу і не збирається чинити тиск на свідків.

Вислухавши думку сторін, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.

ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 1 ст. 115, п.п. 9, 13 ч.2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто в скоєнні злочинів за якими законом передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, тому, за думкою колегії суддів, існує обґрунтований ризик того, що обвинувачений, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може переховуватись від суду, вчинити тиск на потерпілих та недопитаних свідків, з метою зміни ними своїх показань.

В рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», п.36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду, однак сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

За думкою колегії суддів цей злочин мав великий суспільний резонанс, який не минув і на теперішній час.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ в справі «Харченко проти України» визначено, що , тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не може запобігти зазначеним ризикам.

Оцінюючи зазначені ризики в їх сукупності, колегія суддів вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу для обвинуваченого немає.

Строк тримання під вартою обвинуваченого належить продовжити не більше ніж на 60 днів.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И ЛА

Клопотання прокурора задовольнити. В задоволенні клопотання обвинуваченого відмовити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 продовжити рахуючи з 20.10.2017 року до 17.12.2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3