Справа № 642/43/17к
Провадження № 1-кп/642/207/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003910 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, українки, не одружена, не працююча, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , маюча на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, -

встановив:
30.10.2016р. приблизно о 03 год. 30хв. ОСОБА_5 , знаходячись біля двору будинку №129 розташованого в м. Харкові, вул.. Нижня Гиївська, де під час спілкування з ОСОБА_6 в неї виник словесний конфлікт. ОСОБА_4 , діючи умисно, з мотивів раптово виниклої неприязні до ОСОБА_6 , схопила своєю правою рукою її за волосся, а лівою долонею нанесла їй удар в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_6 впала на коліна. ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії схопила обома руками ОСОБА_6 за голову та нанесла їй три удари коліном правої ноги в обличчя, в наслідок чого заподіяла тілесні ушкодження: закрита тупа щелепно-лицьова травма у вигляді перелому спинки носу в середній третині без зміщення уламків з наявністю синця в цій ділянці та синця в лівій пара орбітальній ділянці, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 6428-ая/2016 від 31.10.2016р. відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше трьох тижнів.

У судовому засіданні обвинувачена в пред`явленому їй обвинуваченні винною себе визнала повністю, погодилася із правовою кваліфікацією своїх дій, вказавши, що 30.10.2016р. перебувала у гостях , де під час спілкування з ОСОБА_6 у них виник словесний конфлікт в ході якого вона схопила останню за волосся, а лівою долонею нанесла їй удар в обличчя в наслідок якого та впала. Після чого вона почала наносити ОСОБА_6 удари коліном в обличчя.

З`ясувавши правильність розуміння ОСОБА_4 суті пред`явленого їй обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши обвинуваченій позбавлення права на апеляційний порядок недосліджених доказів та обставин справи, за пропозицією прокурора та за згодою обвинуваченої та потерпілої, не досліджував докази вини обвинуваченої стосовно фактичних обставин справи, так як показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, а обмежився допитом ОСОБА_4 та вивченням документів, що характеризують її особу.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченої про обставини умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя, суд вважає ці показання достовірними.

Таким чином, суд вважає, що винність обвинуваченої доказано повністю та кваліфікує її дії, що виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоровя за ч.2 ст. 125 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої в силу ст. 66 КК України, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про застосування до неї амністії, оскільки вона має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, вчинила кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення від відбування покарання на підставі п.п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

06.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження: вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 на момент вчинення злочину мала і має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, вперше вчинила кримінальне правопорушення , яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила 30.10.2016 року, тобто до дня набрання чинності (06.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченій ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє її від обов`язку відшкодувати потерпілій заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до неї не може бути застосована.

Потерпілою заявлено цивільний позов, який відповідно до положень ст. ст. 57- 60 ЦПК України підлягає частковому задоволенню, а саме в частині доведеності.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 374 КПК України,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень в дохід держави.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засуджену ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2825 гривень, та моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: