Справа № 523/247/17
Провадження №1-кп/523/309/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2017 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0007303 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, маючого неповну середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 11.07.2016 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В період з 12 години 00 хвилин 04.11.2016 року по 13 годину 00 хвилин 08.11.2016 року, більш точний час в ході досудового розслідування та судового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні парадної будинку №9 по вулиці Висоцького в м.Одесі, зайшов до приміщення сушилки, яка розташована між 2 та 3 поверхами. В приміщенні вказаної сушилки у ОСОБА_5 виник умисел на викрадання чужого майна, а саме велосипеда марки «Мустанг», з рамкою сіро-синього кольору, вартістю 2000 грн, який належав ОСОБА_6 . Далі ОСОБА_5 , чітко усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за ним не спостерігає, таємно вилучив з приміщення сушилки чуже майно та розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно в 2016 році, точної дати вказати не зміг, він зайшов до парадної будинку №9 по вулиці Висоцького в м.Одесі, де між 2 та 3 поверхом побачив велосипед та забрав його собі з метою подальшого продажу на сайті OLX. В подальшому вищевказаний велосипед він продав на ринку незнайомому йому чоловікові.
Крім того, обвинувачений зазначив, що завдану потерпілій матеріальну шкоду відшкодував, повернувши їй 2000 грн., а злочин скоїв у зв`язку із важким матеріальним становищем в родині, оскільки йому необхідні були грошові кошти.
Так як, ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.185 ч.2 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим і сприяння в розкритті злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом також враховуються думка потерпілої ОСОБА_6 , що звернулась до суду із письмовою заявою, в якій зазначила, що матеріальну шкоду їй повністю відшкодовано, покарання вважала можливим визначити на розсуд суду.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання судом також враховується особа обвинуваченого, його сімейний стан, який є неодруженим, офіційно не працюючим.

Згідно характеристики, за підписом ДІМ Суворовського ВП в м.Одеса ОСОБА_7 , ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю, за місцем проживання характеризується із задовільної сторони. Скарг та зауважень зі сторони сусідів за час проживання в Суворовський ВП м.Одеса не надходило. Згідно характеристики, за підписом ст.інспектора СП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , ОСОБА_5 за місцем мешкання характеризується задовільно, до адміністративної відповідальності не притягувався, спиртними напоями не зловживає, скарг від сусідів відносно поведінки ОСОБА_5 не надходило. Відповідно до характеристики від 28.01.2017 року ОСОБА_5 проживає з матір`ю ОСОБА_9 та вітчимом ОСОБА_10 , які згідно довідок серії 10 ААА №957936 та серії 2-18 ОД №091784 мають статус інвалідів третьої та другої груп відповідно.

Також при призначенні покарання обвинуваченому судом враховується висновки досудової доповіді про обвинуваченого по кримінальному провадженню, в якій представник пробації зазначив, що враховуючи дані, які характеризують особистість обвинуваченого та його спосіб життя, ОСОБА_5 перебуває на обліку Суворовського районного сектору пробації, за цей час підобліковий працював над своєю особистістю, має мотивацію зміну на краще, змінив погляд на своє оточення та поведінку, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі не становить небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у порядку та за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: виконання індивідуального плану заходів встановлених апробаційною програмою, які будуть спрямовані на вирішення потреб обвинуваченого. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до ст.76 ч.2 КК України, а саме виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Проте в той же час, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом враховується і той факт, що обвинувачений, будучи неодноразово судимим із призначенням покарання із випробуванням, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову скоїв кримінальне правопорушення середньої тяжкості проти власності.

Крім того, інкриміноване йому кримінальне правопорушення він скоїв в період випробувального терміну, що був йому встановлений за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 11.07.2016 року, яким його було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст.15 ч.3, 185 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік.

Враховуючи те, що обвинуваченим ОСОБА_5 покладене на нього раніше судом випробування не виконано, на шлях виправлення обвинувачений не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм моралі та встановленим законам держави, та відповідно до вимог ч.2, 3 ст.78 КК України вчинення в період строку випробування нового злочину, є підставою направлення засудженого для відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, в силу вимог ст.71 КК України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання», суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 11.07.2016 року.

В той же час, вирішуючи питання стосовно призначення покарання обвинуваченому судом враховується твердження ОСОБА_5 стосовно скоєння ним кримінального правопорушення у зв`язку із відсутністю грошових коштів, однак скрутне матеріальне становище обвинуваченого не може виправдовувати вчинення ним протиправного діяння та посягання на право власності інших осіб.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання судом також враховується, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, при призначенні покарання, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, характеризуючі матеріали, обставини кримінального провадження, суд, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приходить до висновку, що цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 будуть досягнуті тільки в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі.

Згідно обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався, завдана потерпілій матеріальна шкода в ході досудового слідства відшкодована, цивільний позов потерпілою не заявлено, витрати на залучення експертів не здійснювались.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Згідно зі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 11.07.2016 року, та остаточно призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 03.11.2017 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1