АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2336/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 646/3110/17
Категорія ч.2 ст. 190 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0002672 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду міста Харкова від 16 серпня 2017 року ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, неодруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:17.04.2013 р. вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.І ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 27.03.2015 р. вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 190 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;16.02.2017 р. вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 190 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;
13.07.2017 р. вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 190 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі.
визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складення призначеного покарання та покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2017 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Згідно вироку, ОСОБА_8 01.07.2016 р. приблизно о 13:00 год., знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_3 , маючи умисел, направлений на вчинення шахрайських дій, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, переслідуючи корисливу ціль наживи зустріла раніше не знайому ОСОБА_9 , на якій були одягнені золоті вироби. ОСОБА_8 , шляхом обману запропонувала ОСОБА_9 поворожити, так як висловила припущення наведення «порчі» на останню. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір ОСОБА_8 під приводом зняття «порчі» запропонувала ОСОБА_9 зняти та передати належні їй золоті вироби, щоб вчинити ритуальні дії, пообіцяв їх у подальшому повернути, ОСОБА_9 , будучи введеною в оману, на прохання останньої передала браслет зі сплаву золота, 585 проби, вагою 4,51 грам, вартістю у вигляді лому золота 2726, 25 грн., ланцюжок зі сплаву золота, 585 проби, вагою 7,8 грам, вартістю у вигляді лому золота 4715,02 грн., кулон зі сплаву золота, 585 проби, вагою 1,5 грам, вартістю у вигляді лому золота 906,74 грн., сережки зі сплаву золота, 585 проби, вагою 3,5 грам, вартістю у вигляді лому золота 2115,72 грн. Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникла, обернувши чуже майно у свою власність і розпорядившись ним на власний розсуд. ОСОБА_8 спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №934 від 24.02.2017 - 10463, 73 грн.
09.09.2016р. близько 14-30 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 19 по майдану Захисників України в м. Харкові, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, повідомила раніше не знайомій їй ОСОБА_10 про те, що на неї наврочили. Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_10 про необхідність надати їй обручку та сережки, що були на ній, та сказала завернути їх у гроші для зняття наврочення, ввівши тим самим потерпілу в оману відносно своїх намірів. При цьому ОСОБА_8 не збиралась повертати майно, переслідуючи умисел заволодіти ним. Потерпіла, не усвідомлюючи про злочинний намір ОСОБА_8 , добровільно передала їй комплект сережок зі вставками із золота 585 проби, вагою 1,35 грам, вартістю 890 гривень 54 копійок, обручку зі вставками із золота 585 проби, вагою 2,53 грами, вартістю 1668 гривні 94 копійки, сережку із золота 585 проби, вагою 1 грам, вартістю 659 гривень 66 копійки, та грошові кошти на суму 1400 гривень. Отримавши вказане майно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 покинула місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши цим ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4619 гривень 14 копійки.
Крім того, ОСОБА_8 18.11.2016 р. приблизно о 16:00 год., знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_4 діючи повторно, маючи умисел, направлений на вчинення шахрайських дій, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, переслідуючи корисливу ціль наживи зустріла раніше не знайому, ОСОБА_11 , на якій були одягнені золоті вироби. ОСОБА_8 , шляхом обману запропонувала ОСОБА_11 поворожити, так як висловила припущення наведення «порчі» на останню. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір ОСОБА_8 під приводом зняття «порчі» запропонувала ОСОБА_11 зняти та передати належні їй золоті вироби, щоб вчинити ритуальні дії, пообіцяв їх у подальшому повернути. ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, на прохання останньої передала сережки зі сплаву золота, 585 проби, вагою 2.7 грама, вартістю у якості брухту дорогоцінного металу 1672,30 грн. Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникла, обернувши чуже майно у свою власність і розпорядившись ним на власний розсуд. ОСОБА_8 спричинила потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду, на загальну суму згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1081 від 13.03.2017 - 1672,30 грн.
ОСОБА_8 24.11.2016 р. приблизно о 12:00 год., знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_5 , діючи повторно, маючи умисел, направлений на вчинення шахрайських дій, суб`єктивно усвідомлюй и протиправність своїх дій, переслідуючи корисливу ціль наживи зустріла раніше не знайому, ОСОБА_12 , на якій були одягнені золоті вироби. ОСОБА_8 , шляхом обману запропонувала ОСОБА_12 поворожити, так як висловила припущення наведення «порчі» на останню. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір ОСОБА_8 під приводом зняття «порчі» запропонувала ОСОБА_12 зняти та передати належні їй золоті вироби, щоб вона могла вчинити ритуальні дії, пообіцяв їх у подальшому повернути. ОСОБА_13 , будучи введеною в оману, на прохання останньої передала сережки зі сплаву золота, 585 проби, вагою 4 грама, вартістю у якості брухту дорогоцінного металу 2236,44 грн. Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникла, обернувши чуже майно у свою власність і розпорядившись ним на власний розсуд. ОСОБА_8 спричинила потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду, на загальну суму згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №227 від 24.01.2017 - 2236,44 грн.
02.12.2016 року приблизно о 13:00 ОСОБА_8 , знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_6 , діючи повторно, маючи умисел, направлений на вчинення шахрайських дій, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій,переслідуючи корисливу ціль наживи зустріла раніше не знайому, ОСОБА_14 , на якій були одягнені золоті вироби. ОСОБА_8 , шляхом обману запропонувала ОСОБА_14 поворожити, так як висловила припущення наведення «порчі» на останню. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір ОСОБА_8 під приводом зняття «порчі» запропонувала ОСОБА_14 зняти та передати належні їй золоті вироби, щоб вона могла вчинити ритуальні дії. ОСОБА_14 , будучи введеною в оману, на прохання останньої передала сережки зі сплаву золота, 585 проби, вагою 10 грам, вартістю 5491 грн., каблучку зі сплаву золота, 585 проби, вагою 2 грам, вартістю 1098, 20 грн., ланцюжок зі сплаву золота, 585 проби, вагою 10 грам, вартістю 5491 грн., підвіску зі сплаву золота, 585 проби, вагою 10 грам, вартістю 5491 грн. Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникла, обернувши чуже, майно у свою власність і розпорядившись ним на власний розсуд. ОСОБА_8 спричинила потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №280 від 26.01.2017 - 17571,20 коп.
Прокурор на підставі ст. 403 КПК України до початку судового розгляду в суді апеляційної інстанції відмовився від поданої ним апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченої та фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені вироком, захисник ОСОБА_7 просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з його суворістю та пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що обвинувачена ОСОБА_8 має на утриманні чотирьох дітей, визнала вину у скоєному та щиро розкаялася. Всі наведені обставини, на думку захисника, дають можливість суду застосувати положення ст.. 75 КК України до обвинуваченої та звільнити її від відбування покарання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_8 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченої та дослідження даних про її особу.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст. 190 КК України у апеляційній скарзі захисника не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як убачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 призначено покарання за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно - у виді позбавлення волі на строк 2 роки, що передбачено санкцією ст. 190 ч. 2 КК України поряд з іншими альтернативними видами покарань, та на підставі ч.4. ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2017 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 4 роки. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину - 5 епізодів заволодіння чужим майном, але при цьому визнав та врахував обставини, що пом`якшують покарання за вчинення злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а саме щире каяття та визнання вини, та правильно встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім того суд врахував дані про особу обвинуваченої, а саме те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судима, останній раз 13.07.2017 р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст.70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, має на утриманні чотирьох дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Також суд зазначив, що ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувалась до позбавлення волі, а тому застосування положень ст.79 КК України не є доречним, а з урахуванням наявності у обвинуваченої чотирьох дітей суд обрав правила часткового складання покарань, які передбачені ч.4 ст. 70 КК України .
Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, а також застосування положень ч.4 ст. 70 КК України, що належить призначити обвинуваченій, і об`єктивно вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення (Т.2 арк. 102-105).

Апеляційні доводи захисника, про зайву суворість призначеного, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, остаточного покарання - у виді позбавлення волі строком на 4 роки , за вчинення умисного злочину проти власності, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення більш м`якого покарання та застосування положень ст. 75 КК України , на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження захисника щодо неналежного їх врахування повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання (Т.2 арк.102-105), як за злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, так і стосовно остаточного покарання за сукупністю злочинів, що призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України від 13.07.2017 року.

На думку колегії суддів, апеляційні доводи сторони захисту з приводу того, що обвинувачена має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання і не можуть вважатися додатковими обставинами що пом`якшують покарання чи істотно знижують ступень тяжкості вчиненого нею злочину, а також належними підставами для призначення більш м`якого покарання, а так само і сукупність даних про особу винної та обставин, що пом`якшують покарання, які були досліджені та встановлені судом першої інстанції. Разом з цим, судом правильно застосовано норми ч.4 ст. 70 КК України і враховано вимоги закону при призначенні покарання, оскільки встановлено, що засуджена винна у злочині, вчиненому нею до ухвалення попереднього вироку.

Що стосується тверджень захисника, зазначених в її апеляційній скарзі, щодо можливості застосування до обвинуваченої положень ст.ст. 75, 79 КК України, колегія суддів вважає, що таке покарання, із подальшим звільненням обвинуваченої від відбування покарання не є ефективним, оскільки ОСОБА_8 вже звільнялася раніше від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.04.2013 року, проте належних висновків для себе не зробила і продовжила злочинну діяльність.

Отже, апеляційне прохання сторони захисту про пом`якшення призначеного покарання та застосування положень ст. 75 КК України та зміни вироку в цій частині, з урахуванням наведених доводів, належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер, тобто наведені доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за злочин, вчинений ОСОБА_8 ..

Колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені такого покарання ОСОБА_8 , суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 65, 66, 67, 70 КК України, призначивши покарання в межах санкції 190 ч.2 КК України, а також за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченої та об`єктивно встановивши, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судима, останній раз 13.07.2017 р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст.70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, має на утриманні чотирьох дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, при цьому було враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.79, 75, 69, 69-1 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нею нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами сторони захисту про зайву суворість покарання та необхідність звільнення обвинуваченої на підставі положень ст. ст. 79, 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводського районного суду міста Харкова від 16 серпня 2017 року ухвалений стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення ним копії судового рішення.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4