АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 629/3948/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1860/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 629/3948/16-к за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст. 185 ч.2 КК України
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2017 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від
22 травня 2017 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка, Сакського району АРК, громадянина України, з середньою освітою, не військовозобов`язаного, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-15.03.2016 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185,ч.1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.. 75 КК України до 2 років іспитового терміну;
- 15.07.2016 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України до 2 років іспитового терміну;
визнано винним і засуджено за ч. 2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 червня 2016року за ст.185 ч.2 у виді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі, і остаточно визначено до відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки 7 (сім) місяців.
До набрання вироком законної сили обрано у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено незмінним.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обрано рахувати з 10.10.2016 року, відповідно до ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області. На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 10.10.2016 року по 22.05.2017 року з розрахунку один день перебування в Харківській установі виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (27) за два дні відбування покарання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в сумі 175,92 грн. за проведення товарознавчої експертизи № 4874 від 21.09.2016 року ( код доходів 24060300,р/р 0005, код банку 37999680,МФО 851011 УДКС України в Комінтернівському районі м.Харкова).
Вирішено долю речових доказів.
З цим судовим рішенням не погодився обвинувачений, який подав апеляційну скаргу і просить вирок районного суду змінити та постановити свій вирок і призначити мінімальне покарання та застосувати до нього вимоги ст. 69 КК України. Тобто фактично просить змінити вирок в частині призначеного покарання.

Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, адвоката та обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Оскаржуваним вироком суду було встановлено, що 03.08.2016року близько 13.00 год. ОСОБА_7 , маючи знаходячись з метою крадіжки в приміщенні магазину « Мобільний світ», що в буд. АДРЕСА_3 , таємно викрав мобільний телефон марки Samsung, моделі «SGH-Е200», який належить ОСОБА_9 , вартістю 250грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе визнав повністю та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочин за зазначених обставин, щиро розкаявся у скоєному.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, провадження розглянуто відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин події, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), скоєне повторно.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції відповідно до статей 65-69 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв злочин в період відбуття іспитового строку, не одружений, дітей та інших утриманців не має, не працює, не військовозобов`язаний, за місцем проживання характеризується формально задовільно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 2014 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, згідно довідки Лозівської міської лікарні ОСОБА_7 перебуває на « Д» обліку з діагнозом гепатит « С», за час перебування в СІЗО знаходиться на диспансерному обліку лікарів медичної установи з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст. Хронічний вірусний гепатит « С».

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Беручи до уваги, що ОСОБА_7 засуджений за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 червня 2016 року за ст.185 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробувальним терміном на 2 роки, в період якого скоїв новий злочин, суд, визначаючи остаточне покарання, правильно застосував вимоги ст.71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком.

Фактично до зазначеного невідбутого покарання за попереднім вироком додано 1 місяць. Призначення більш м`якого остаточного покарання ОСОБА_7 за законом взагалі не є можливим.

За ч.2 ст.185 КК України покарання обвинуваченому призначено достатнє й необхідне для його виправлення та запобігання новим злочинам.

Крім того, оскаржуваним вироком обвинуваченому було зараховано за правилами ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення з 10.10.2016 року по 22.05.2017року.

Відповідно до положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-УШ «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та ч.5 ст. 72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання засудженому з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Разом з тим, Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування". Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Оскільки зазначений Закон України був офіційно опублікований 20 червня 2017 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року має бути зараховане попереднє ув`язнення з моменту затримання обвинуваченого і по 20 червня 2017 року. У решті зарахування має здійснюватися день за день або за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання попереднє ув`язнення з 23 травня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12