Єдиний унікальний номер справи 185/6166/17
Провадження № 1-кп/185/439/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000406 від 11 лютого 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянки України, з повною середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої та за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
26 січня 2017 року (в невстановлений в ході досудового розслідування час) ОСОБА_4 , знаходилась в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де в неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна золотих прикрас, які належать її матері.
Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що її мати ОСОБА_5 відсутня вдома, шляхом вільного доступу з шафи, яка знаходиться в спальній кімнаті вищевказаної квартири, таємно викрала золотий браслет, вагою 5,15 гр., вартістю 5364,58 грн. та золоті сережки, вагою 1 грам, вартістю 1041,67 грн., що належать ОСОБА_5 , чим заподіяла останній матеріальну шкоду на загальну суму 6406,25 грн., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3537-17 від 27 липня 2017 року. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обвинувачена ОСОБА_4 вину в судовому засіданні визнала повністю, щиро кається у вчиненому, та відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просила подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, просила розглянути провадження за її відсутності.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченої, дійшов висновку, що ОСОБА_4 винна у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується за обставин, які вказані вище.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченої, чи правильно вона розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.
При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої: раніше не судима, вчинила злочин середньої тяжкості, має на утриманні неповнолітню дитину, обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України не встановлено.

Суд вважає, що застосування покарання обвинуваченій у вигляді штрафу є недоцільним, так як ОСОБА_4 не працює та не має постійного джерела прибутку, тому, на думку суду, останній необхідно призначити покарання в межах санкцій вищевказаної статті у вигляді позбавлення волі.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджена може бути повністю або частково звільнена від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області від 10 серпня 2012 року вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 на момент вчинення злочину мала і має на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільний позов заявлено не було.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченої.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на проведення експертизи у сумі 198 грн. на користь держави.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1