ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/9376/16-к (пр. № 1-кп/201/3/2017), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001817, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, одруженого, раніше судимого 24 квітня 2017 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 25 квітня 2015 року приблизно о 15:30 годині, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вступив у попередню змову з особою, матеріали стосовно якої виділені у окреме провадження.

З метою реалізації злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_4 разом з особою, матеріали стосовно якої виділені у окреме провадження 25 квітня 2015 року побачили біля ТЦ «Дафі», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, Бульвар Зоряний 1-А, раніше не знайомих малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що тримали в руках мобільні телефони, які визначили як об`єкти свого злочинного посягання.

Далі ОСОБА_4 та особа, матеріали стосовно якої виділені у окреме провадження продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел прослідували за потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до перехрестя біля світлофора вул. Шинної та вул. Запорізьке Шосе, де, діючи умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 діючи згідно відведеної йому ролі, перевірив наявність мобільного телефону у ОСОБА_5 та запропонував надати йому мобільний телефон марки Меіzu МХЗ ІМЕІ НОМЕР_1 , а після відмови останнього, з метою придушення можливості до спротиву потерпілого рукою зігнутою в лікті обхватив за шию ОСОБА_5 та примусово перевів останнього через дорогу у балку, яка знаходиться навпроти вулиці Шинної м. Дніпропетровська, чим заподіяв насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Далі обвинувачений ОСОБА_4 не припиняючи своїх злочинних дій, під приводом фотографування, забрав у ОСОБА_5 мобільний телефон Меіzu МХЗ ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 4 663,12 грн., який належав ОСОБА_7 .

Тим часом, особа, матеріали стосовно якої виділені у окреме провадження діючи згідно відведеної йому ролі, на перехресті біля світлофора вул. Шинної та вул. Запорізьке Шосе перевірив наявність мобільного телефону в ОСОБА_6 та запропонував надати йому мобільний телефон марки Prestigio MultiPhone 5453 DUO ІМЕI1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , а після відмови останнього, з метою придушення можливості до спротиву потерпілого рукою зігнутою в лікті обхватив за шию ОСОБА_6 та примусово перевів останнього через дорогу в балку, яка знаходиться навпроти вулиці Шинної м. Дніпропетровська, чим заподіяв насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Далі, особа, матеріали стосовно якої виділені у окреме провадження не припиняючи своїх злочинних дій, під приводом фотографування, забрав у ОСОБА_6 мобільний телефон Prestigio MultiPhone 5453 DUO ІМЕI774295, ІМЕІ2 НОМЕР_3 вартістю 2 199,60 грн., який належав ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_4 та особа, матеріали стосовно якої виділені у окреме провадження продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, висловили погрози застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, з метою перешкоджання можливого переслідування потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які останні сприйняли як реальні та неминучі для себе.

Далі ОСОБА_4 та особа, матеріали стосовно якої виділені у окреме провадження усвідомлюючи, що їх дії є відкритими для потерпілих, зникли з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном на загальну суму 6 862,72 грн. та розпорядились ним на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

З огляду на те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення та наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даного провадження, що не оспорюються. У зв`язку з цим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності, судимість за які не погашена та не знята на даний час. При цьому ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував завдані ним збитки та усунув заподіяну шкоду, а в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. Обтяжуючих покарання останнього обставин, судом не встановлено.

Крім того, судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 24 квітня 2017 року був засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, при цьому вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд, на підставі ст. 314-1 КПК України, враховує інформацію органу пробаціїї, що була зібрана уповноваженим представником у досудовій доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , яким, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий.

З врахуванням викладеного, а також думки законних представників потерпілих, які не мали до обвинуваченого будь-яких матеріальних та моральних претензій, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному розмірі строку покарання, оскільки саме таке покарання буде в повній мірі відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке є тяжким, конкретним обставинам та наслідкам його вчинення, даним про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, відшкодував завдані ним збитки та усунув заподіяну шкоду, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів по даному кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років та шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеним покаранням, покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року у виді чотирьох років позбавлення волі, остаточно визначивши покарання у виді чотирьох років та шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 27 листопада 2017 року, обравши йому до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати у строк відбування призначеного ОСОБА_4 покарання строк попереднього ув`язнення та покарання відбутого частково з 22 січня 2017 року по 27 листопада 2017 року за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Речовий доказ мобільний телефон Prestigio MultiPhone 5453 DUO ІМЕI1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 залишити за належністю ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1