АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1953/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.3 ст.187 КК України
УХВАЛА
Іменем України
31 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2017р. відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.187 КК України - повернуто прокурору.

Приймаючи вищевказане рішення районний суд послався на те, що під час підготовчого судового засідання обвинувачені заявили, що не володіють і не розуміють українську мову. Однак процесуальні документи, а також обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складені лише українською мовою, що у свою чергу свідчить, що останні не могли у повній мірі розуміти суть складених українською мовою процесуальних документів, так і процесуальних дій, здійснених під час досудового розслідування, що безумовно порушує їх право на захист.

Вищенаведені обставини свідчать про порушення права обвинувачених знати сутність підозри та обвинувачення, користуватися послугами перекладача, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню.

Прокурор у поданій апеляційній скарзі вважає наведену підставу для повернення обвинувального акту надуманою. Крім того, звертає увагу на те, що суд не вказав яким саме положенням ст.291 КПК України не відповідає обвинувальний акт, а тому просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Крім того, у зв`язку із закінченням строку запобіжного заходу, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою всім обвинуваченим посилаючись на те, що з урахуванням відомостей про цих осіб та приймаючи до уваги тяжкість злочину у вчинені якого вони обвинувачуються, для запобігання ризикам їх можливого ухилення від суду ім. необхідно продовжити строк тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію обвинувачених та їх захисників, які вважали, що апеляція задоволенню не підлягає і відсутні підстави для продовження строку тримання під вартою, потерпілого, який залишив вирішення цього питання на розсуд суду, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч.2 ст.29 КПК України особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а мова, якою здійснюється кримінальне провадження, згідно п.22 ч.1 ст.7 КПК України віднесене до загальних засад кримінального провадження.
Поряд з цим ст.10 Конституції України закріплено, що в Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України, застосування яких гарантується Конституцією України та визначається законом.
Крім того, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у п. «а» ч.3 ст.6 закріплює право кожного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права як бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Оскільки, засади кримінального провадження це закріплені в правових нормах вихідні положення, що виражають панівні в державі політичні та правові ідеї і визначають суть діяльності суб`єктів кримінального судочинства досудового розслідування і судового провадження то тільки реалізація всіх засад у їх сукупності, в системі, у взаємозв`язку і взаємодії сприятиме виконанню завдань кримінального судочинства закріплених у ст.2 КПК України.
Вказана правова норма поряд з іншими завданнями також передбачає охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження до яких згідно п.25 ч.1 ст.3 та ст.42 КПК України відносяться особи які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення.
Можливість застосування кожної засади урегульовано в законі таким чином щоб жодна засада не заперечувала іншу, а для реалізації вищевказаної засади чинний процесуальний кодекс передбачає такого учасника кримінального провадження як перекладач, який залучається відповідно до ч.1 ст.68 КПК України у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження.
Крім того п.18 ч.3 ст.42 КПК України прямо передбачає, що підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Звідси, колегія суддів робить висновок, що порушення права обвинувачених знати сутність підозри та обвинувачення зрозумілою для них мовою не відповідає вимогам діючого КПК України.
У підготовчому судовому засіданні суд має право, згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, прийняти рішення про повернення обвинувального акту якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що прокурор безпідставно обмежує вимоги до обвинувального акту лише ст.ст.291, 292 КПК України.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про спростовність доводів апелянта, а тому апеляцію слід залишити без задоволення.

Проте, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою всім обвинуваченим, колегія суддів, виходить із того, що на даний час існують ризики, передбачені п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а також сукупність обставин: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їм в разі визнання винуватими у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого їх звинувачують, дані про особи обвинувачених, стосовно яких відсутні дані про міцність їх соціальних зв`язків, можливість переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого або свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів, є неможливим, а тому проходить до висновку, що строк тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 слід продовжити до 29 жовтня 2017 року.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2017р. відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 без змін.

Обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27, продовживши строк цього запобіжного заходу до 29 жовтня 2017 року, без визначення застави.
Ухвал набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді