1-кп/357/1223/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.09.2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні зали суду №1 угоду про визнання винуватості від 25.09.2017 року між обвинуваченим і прокурором у кримінальному провадженні № 0002295 від 03.05.2017 року по обвинуваченню за ст.286 ч.2 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилипча Білоцерківського району Київської області, гр. України, освіта середня технічна, ФОП, одружений, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , --

В С Т А Н О В И В:
03.05.2017 року близько 12 години 20 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем "TOYOTA RAV4" д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись по бульвару Олександрійський в м. Біла Церква Київської області, від вул. Василя Стуса у напрямку до центра м. Біла Церква Київської області, на регульованому світлофорними об`єктами пішохідному переході, що встановлений неподалік розташування буд. №143 по бульвару Олександрійський в м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п.п.2.3 (б), 10.1, 18.2 Правил дорожнього руху України, спочатку зупинився на забороняючий йому рух сигнал світлофора перед регульованим пішохідним переходом, при цьому в порушення вимог ПДР України частково виїхав за дорожню розмітку 1.14.2 вказаного регульованого пішохідного переходу та в подальшому, коли пішохід ОСОБА_4 почала на дозволяючий їй рух сигнал світлофора (зелений) з тротуару переходити проїзну частину дороги, рухаючись по регульованому пішохідному переході, з права наліво, по ходу руху його автомобіля, не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не помітив пішохода ОСОБА_4 на проїзній частині дороги, розпочав рух прямо в напрямку до центру міста, на забороняючий йому рух (жовтий) сигнал світлофора, не дав дорогу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка по вказаному регульованому пішохідному переході закінчувала перехід проїзної частини та мала перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала наступні тілесні ушкодження: відкриті переломи обох кісток лівої голінки; рана на лівій голінці; садна на лівій голінці, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 1.14.2, 2.3(б), п. 10.1, п. 8.7.3ґ), п. 18.2 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

25.09.2017 року прокурор у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 з одного боку, та обвинувачений ОСОБА_6 з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості на наступних умовах:

Обвинувачений ОСОБА_6 , розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, а саме обмеження свого права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і 424 КПК України, та відмову від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу (зокрема, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової

допомоги безоплатно у порядку та випадках передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь), а також будучи обізнаним про наслідки невиконання угоди, які полягають у праві прокурора при невиконанні угоди протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, а у разі умисного невиконання ним угоди - бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ст. 389- 1 КК України, взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати

обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та

погодився на призначення йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення прав керування транспортними засобами . На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 1 рік, та на підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти обов`язки : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В судовому засіданні обвинувачений визнав повністю свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, у вчиненому розкаявся, заявив клопотання про звільнення його від покарання згідно Закону України «Про амністію в 2016 році», так як має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відносно яких батьківських прав не позбавлений.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, розуміючи, що наслідком укладення та затвердження угоди для нього буде обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394, 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення, будучи обізнаним про своє право у випадку невиконання обвинуваченим угоди про визнання винуватості протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, просив угоду затвердити, не заперечує щодо звільнення обвинуваченої від покарання згідно Закону України «Про амністію в 2016 році».

Вислухавши прокурора, захисника, обвинувачену, потерпілу, яка не заперечила та дала згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, звільнення обвинуваченого від покарання згідно Закону України «Про амністію в 2016 році», переконавшись, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, на підставі такого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, передбачений ст. 286 ч.2 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, є тяжким злочином, вчиненим з необережності, потерпіла ОСОБА_4 надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості та після роз`яснення їй судом умов угоди, наслідків її затвердження, свою позицію щодо наданої раніше згоди не змінила та вважає, що угода підлягає затвердженню.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України, підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні.

Таким чином, враховуючи, що умови угоди не суперечать закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб чи держави, виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань можливе, суд вважає, що підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, фізична особа підприємець, характеризується позитивно за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

У скоєному ОСОБА_6 щиро розкаюється, відшкодував завдані його діями збитки потерпілій, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - наведені обставини суд визнає такими, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_6 обставин судом не встановлено.

Враховуючи наведене, з врахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, який вперше вчинив тяжкий злочин з необережності, суд вважає особу обвинуваченого такою, що не становить підвищеної суспільної небезпеки, а тому виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання в межах санкції ст.268 ч.2 КК України у виді позбавлення волі з застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України та засудженого слід звільнити від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію в 2016 році».

Згідно ст. 1 п.»в» Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, який набув чинності 06.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: … не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами…

У відповідності до стаття 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди.

Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Застосування цього Закону здійснюється щодо:… а) осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

ОСОБА_6 є особою, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відносно яких не позбавлений батьківських прав, вчинив вперше тяжкий необережний злочин, який згідно ст. 12 КК України не є особливо тяжким, засуджується до покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, просить звільнити його від покарання за вчинений злочин, а тому підлягає звільненню від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

Судові витрати в сумі 2226,60 грн. за проведення експертиз слід стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі наведеного, керуючись ст. 1 п.»в» Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, ст.ст. 374 ,469,474,475 КПК України , суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.09.2017 року, укладену у кримінальному провадженні №0002295 від 03.05.2017 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_6 , з іншого боку.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі якої призначити йому узгоджене між сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, без позбавлення прав керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати в сумі 2226,60грн. в дохід держави.

Згідно ст. 1 п.»в» Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі за вчинений злочин.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1