АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2048/17 Номер провадження 11-сс/786/500/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
представника володільця майна - адвоката ОСОБА_7
володільця майна ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.09. 2017 року про накладення арешту
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Миргородської місцевої прокуратури та накладено арешт на комбайн зернозбиральний марки «CASE 2388Е» 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію комбайну «CASE 2388Е» серія НОМЕР_2 від 11.07.2016 на ім`я ОСОБА_10 ,вантажний автомобіль «КРАЗ» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_3 , дозволивши їх використання за призначенням.

Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на зерно кукурудзи, що знаходиться в кузові вантажного автомобіля КРАЗ зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_3 .

Ухвалюючи таке рішення слідчий суддя зазначив, що незважаючи на те, що по даному кримінальному провадженню підозра нікому не оголошувалась, однак вилучене майно є речовим доказом , а тому з метою забезпечення можливості використання його як доказу про обставини злочину необхідно позбавити власника майна права на його відчуження, знищення, перетворення.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту. Апелянт наголошує на відсутності законних підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_8 ..

Заслухавши доповідь судді-доповідача; адвоката ОСОБА_7 та володільця арештованого майна ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги; заперечення проти її задоволення прокурора ОСОБА_6 ; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Переглянувши ухвалу в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні судового рішення слідчий суддя не дотримався цих вимог закону.

Як вбачається з матеріалів провадження слідчим відділенням Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000854 від 16.09.2017 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ст.356 КК України.

Під час огляду місця події 16.09.2017 року тимчасово вилучено комбайн зернозбиральний марки «CASE 2388Е» 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_4 від 11.07.2016 комбайну «CASE 2388Е» 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вантажний автомобіль «КРАЗ» зеленого кольору із д.н.з. НОМЕР_3 , в кузові якого знаходиться зерно кукурудзи .

Постановою слідчого Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області від 16.09.2017 року вище зазначене майно визнано речовими доказами.

Частково задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту, слідчий суддя послався на те, що вказане майно має суттєве значення для справи, є речовим доказом по кримінальному провадженні. Необхідність арешту майна слідчий суддя обґрунтував наявністю ризиків щодо приховання, пошкодження, спотворення, знищення і відчуження речових доказів.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя недостатньо перевірив вказані обставини та дійшов хибного висновку щодо наявності законних підстав для накладення арешту. Оскільки майно на яке накладено арешт, не є ні об`єктом, ні предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України - немає жодних підстав вважати, що майно на яке накладено арешт відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя недостатньо ретельно перевірив доводи, викладені в клопотанні та безпідставно наклав арешт на майно, а саме: комбайн зернозбиральний марки «CASE 2388Е» 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію комбайну «CASE 2388Е» серія НОМЕР_2 від 11.07.2016 на ім`я ОСОБА_10 ,вантажний автомобіль «КРАЗ» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_3 .

Крім того, колегія суддів враховує те, що ст.356 КК України такий вид покарання, як конфіскація не передбачений. Згідно ст.96-1 КК України це майно не підлягає спеціальній конфіскації. Також колегія суддів враховує те, що у справі не заявлено цивільний позов.

За таких обставин апеляційні вимоги підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із ухваленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,422 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Миргородського районного суду Полтавської області від 20.09.2017 року скасувати

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання

прокурора Миргородської місцевої прокуратури про накладення арешту на майно вилучене 16.09.2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13