Справа № 314/3352/17
Провадження № 1-в/314/975/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.09.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт. Північне, м. Торецька, Донецької обл., громадянина України, освіта середньо-спеціальна, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

По даній справі засуджений: 03.05.2017 року вироком Дзержинського міського суду Донецької області за ч. 1 ст. 121, ст. 69 КК України до 5 років обмеження волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18.05.2016 року по 03.05.2017 року із розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України зазначений строк переведено на обмеження волі із розрахунку 1 позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі,

початок строку: 18.05.2016 року, кінець строку: 08.03.2018 року,

про умовно-дострокове звільнення засудженого

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений на клопотанні наполягав, просив задовольнити та звільнити його від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишився, мотивуючи своє клопотання тим, що він є пенсіонером.
Представник адміністрації в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
В судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення клопотання про умовно дострокове звільнення, так як вважає, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 з 30.06.2017 року відбуває покарання в Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)». За час відбування покарання в даній установі характеризується наступним чином, в установі не працевлаштований, заохочень та стягнень не має.

В судовому засіданні було встановлено, що засуджений ОСОБА_3 з 30.06.2017 року відбуває покарання в Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)», не працевлаштований, згідно ст. 118 КВК України не залучається до робіт по благоустрою установи, не приймає участь в програмах диференційного впливу, не приймає участь у роботі самодіяльних організацій, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, бібліотеку не відвідує.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

26.09.2017