Справа № 565/954/17
Провадження № 1-кп/565/79/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2017 року м.Вараш
Кузнецовський міський суд Рівненської області -
під головуванням судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
03 грудня 2013 року ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Волинського наркологічного диспансеру, який знаходиться в м.Луцьк по вул.Карбишева, №2, у невстановленої особи придбав купив за 50 грн. підроблений консультативний висновок спеціаліста Волинського обласного наркологічного диспансеру №2012 від 30 листопада 2013 року щодо його огляду на предмет наявності стану сп`яніння.
В подальшому, 27 грудня 2013 року ОСОБА_4 , знаючи що консультативний висновок спеціаліста Волинського обласного наркологічного диспансеру №2012 від 30 листопада 2013 року є підробленим, під час розгляду справи щодо себе про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, використав вказаний документ, а саме: надав його як доказ Кузнецовському міському суду Рівненської області.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно 03 грудня 2013 року, перебуваючи в м.Луцьк у приміщенні Волинського наркологічного диспансеру, у невідомої йому особи придбав за 50 грн. підроблений консультативний висновок спеціаліста Волинського обласного наркологічного диспансеру №2012 від 30 листопада 2013 року щодо його огляду на предмет наявності стану сп`яніння. 27 грудня 2013 року даний консультативний висновок надав як доказ Кузнецовському міському суду Рівненської області під час розгляду справи щодо нього про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, при цьому достовірно знаючи, що висновок підроблений.
ОСОБА_4 просить суд обмежити обсяг дослідження доказів по справі, а саме: просить не досліджувати докази по доказуванню події кримінального правопорушення, його винуватості, оскільки винуватість свою у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, визнає час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення. ОСОБА_4 просить суд дослідити докази, що впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини, що характеризують його особу, пом`якшують та обтяжують покарання.
Прокурор проти обмеження обсягу дослідження доказів по справі не заперечував.
ОСОБА_4 наголосив, що він розуміє, що в разі визнання судом недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , в ході судового розгляду справи свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся, дав змістовні, повні та об`єктивні показання.
За таких обставин, суд вважає, що визнання ОСОБА_4 фактичних обставин справи є добровільними та істинними, а сам ОСОБА_4 проінформований про відсутність в подальшому у нього права оспорювання цих фактичних обставин в апеляційному порядку.
Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними в справі доказами, які не потребують дослідження в ході судового розгляду справи, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, визнає фактичні обставини справи доведеними.
В судовому засіданні повністю доведено факт використання ОСОБА_4 завідомо підробленого документа.
Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доведена в судовому засіданні і його дії органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України.
При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 в судовому засіданні не добуто.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин вперше, позитивно характеризується по місцю проживання, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії, у виді штрафу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від відбування призначеного покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Пунктами «г,е» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи осіб, які підпадають під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та аналогічних законів інших держав колишніх республік СРСР.
ОСОБА_4 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи та інвалідом ІІІ-ї групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (категорії 3) та довідкою до акта огляду МСЕК серії ВЛН №0115360.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, є потерпілим внаслідок Чонобильської катастрофи та інвалідом ІІІ-ї групи, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374,393,394,395 КПК України, п.п. «г,е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
На підставі пунктів «г,е» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію даного вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити, що інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Головуючий: