МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/198/18
Провадження №1-в/480/89/18
Ухвала
26 березня 2018 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання начальника Миколаївського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 , -
встановив:
ОСОБА_3 вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 104 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік. На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_3 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року набрав законної сили 27 лютого 2015 року.
ОСОБА_3 вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2017 року визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно у виді восьми років позбавлення волі.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2017 року набрав законної сили 22 листопада 2017 року.
07 лютого 2018 року начальник Миколаївського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звернувся до суду з поданням про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо засудженого ОСОБА_3 та визначення остаточного покарання ОСОБА_3 за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2017 року.
Представник органу пробації у судове засідання не з`явився; 26.03.2018 подав на адресу суду заяву про розгляд подання за його відсутністю.
Прокурор у судове засідання не прибув; про дату та час розгляду подання повідомлений вчасно та належним чином.
Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не прибув; про дату та час розгляду подання повідомлений вчасно та належним чином.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу Україени (далі - КПК України) у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Розглянувши подання, суд дійшов такого.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Згідно з пол оженнями п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
З матеріалів доданих до подання вбачається, що ОСОБА_3 засуджено 27 січня 2015 року за злочин, вчинений ним в кінці липня 2014 року, на початку серпня 2014 року, на початку серпня 2014 року, а17 березня 2017 року за злочин вчинений ним 29 жовтня 2014 року.
При постановленні 17 березня 2017 року вироку Заводським районним судом м Миколаєва ОСОБА_3 не вирішено питання про призначення остаточного покарання, з урахуванням вироку Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 роз`яснено, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання, за сукупністю злочинів, оскільки ОСОБА_3 було засуджено 27 січня 2015 року до покарання у виді позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням, а 17 березня 2017 року засуджено за злочин, вчинений ним 29 жовтня 2014 року, тобто до постановлення вироку у першій справі, до покарання у виді позбавлення волі, і вказані вироки відносно ОСОБА_3 слід виконувати самостійно.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
постановив:
Подання начальника Миколаївського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 , - задовольнити.
У порядку, визначеному п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, призначити ОСОБА_3 покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2017 року, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України та вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2017 року за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_3 виконувати самостійно.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня оголошення ухвали.
Суддя ОСОБА_1