Справа № 343/935/17
Провадження № 11-кп/779/453/2017
Категорія ч.1 ст.296, ч.2 ст.263 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2017 року щодо нього обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , середня освіта, непрацює, не одружений, українець, громадянин України, раніше судимий:

- вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.06.2005 року за ч.2 ст.186, ч.4 ст.296, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.04.2010 року за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі

визнаний винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.263 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.296 КК України у виді арешту на строк 2 місяці;

- за ч.2 ст.263 КК України у виді арешту на строк 3 місяці.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

В залі суду обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який залишено до набрання вироком законної сили.

Початок відбуття строку покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання з 10 год. 00 хв. 02 серпня 2017 року.

Вказаним вироком також задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на її користь 6303, 00 грн. відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Також стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 1855, 50 грн. відшкодування витрат, пов`язаних з наданням експертних послуг.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку, судом першої інстанції встановлено, що 03 травня 2017 року близько 08.00 год. ОСОБА_8 вийшов з будинку по місцю свого проживання в місті Долина та направляючись до Проспекту Незалежності в м. Долина, проходячи поблизу міського озера, що по вулиці Міцкевича ОСОБА_8 в траві побачив ніж-кастет, який вирішив привласнити. В подальшому, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, обвинувачений попрямував з ним до Проспекту Незалежності, де поблизу будинку № 19, перебуваючи в громадському місці, побачив ОСОБА_9 , з якою раніше не був знайомий, та безпричинно, діючи умисно, з хуліганських спонукань, зневажливо ставлячись до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, підбіг до ОСОБА_9 і вилив на неї фарбу фіолетового кольору, яку тримав у банці, що мав з собою, чим грубо порушив громадський порядок і виразив явну неповагу до ОСОБА_9 та присутніх громадян.

В подальшому, після затримання на місці події, близько 08.40 год. ОСОБА_8 було доставлено в Долинське ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області службовим автомобілем поліції марки «Шевроле-Нива», д.н.з. НОМЕР_1 . Під час транспортування останній знаходився на задньому сидінні автомобіля та усвідомлюючи незаконність носіння ножа-кастета, з метою уникнення кримінальної відповідальності, вийняв його з-за пояса штанів і поклав на заднє сидіння. Під час огляду вказаного автомобіля близько 09:30 год. на задньому пасажирському сидінні, де знаходився під час доставки в Долинський ВП ОСОБА_8 , було виявлено предмет, який згідно висновку експерта № 1.2-236/17 від 15.05.2017 року є комбінованою холодною зброєю ножем-кастетом, який відповідає лише вимогам до холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом з використанням промислового обладнання.

В суді першої інстанції обвинувачений, свою вину визнав повністю, послідовно та в повній мірі підтвердив вчинення ним злочинів, щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав цивільний позов потерпілої, та погодився його добровільно відшкодувати. Просив суворо не карати його.

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації своїх дій обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить врахувати відшкодування ним моральної шкоди потерпілій, сприяння розкриттю злочинів та щире каяття. У зв`язку з цим, просив пом`якшити йому покарання.

До початку апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_9 подала заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в якій вказує, на те, що шкода обвинуваченим їй не відшкодована. Так, тільки 15.08.2017 року від імені знайомої чи начебто майбутньої дружини обвинуваченого ОСОБА_10 їй було переказано 500 грн., які вона отримала, що підтверджується видатковим чеком. Також 13.09.2017 року на її мобільний телефон надійшло повідомлення з Нової пошти, про те, що вона повинна отримати грошовий переказ від тієї ж ОСОБА_10 , однак кошти отримати вона не змогла, оскільки ОСОБА_10 не повідомила їй відповідний код підтвердження, який необхідний для отримання переказу. Більше жодних відшкодувань від обвинуваченого вона не отримувала. Потерпіла вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 намагається уникнути справедливого покарання, оскільки в суді першої інстанції не побачила та не почула в його діях щирого каяття та вибачення за скоєне.

Вирок суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просила залишити його без зміни, а розгляд апеляційної скарги проводити без її участі.

В суді апеляційної інстанції, обвинувачений доводи апеляційної скарги підтримав, та просив про її задоволення.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечив, вирок суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, а тому, просив залишити його без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, які йому інкримінуються, а також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 не оскаржуються, і докази в силу ст. 349 КПК не досліджувалися, то вирок суду, в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується посилання обвинуваченого на неврахування судом обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття та відшкодування моральної шкоди потерпілій, то колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до змісту ст. ст.50, 65 КК України покарання має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу обвинуваченого, який вже притягувався до кримінальної відповідальності.

Судом першої інстанції також враховано обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відніс повне визнання вини, сприяння встановленню істини у справі, щире каяття.

Доводи обвинуваченого про повне відшкодування моральної шкоди потерпілій, не знайшли свого документального підтвердження. В матеріалах справи міститься копія видаткового чеку про отримання потерпілою тільки суми в розмірі 500 грн., в рахунок відшкодування шкоди та копія квитанції від 25.09.2017 року про переказ на ім`я потерпілої ОСОБА_9 суми коштів в розмірі 50 гривень. Будь яких інших підтверджень про відшкодування завданої шкоди ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції не надав.

Отже, колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області вважає, що суд першої інстанції призначивши покарання, належним чином врахував всі обставини, які впливають на вид і розмір покарання, в тому числі й ті на які обвинувачений ОСОБА_8 посилається в своїй апеляційній скарзі, і призначив йому покарання у відповідності з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, і таке покарання є обґрунтованим, законним, достатнім та справедливим.

Доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Крім того, в засіданні Апеляційного суду ОСОБА_8 подав клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році», без зазначення підстав для застосування вищевказаного закону. У зв`язку з цим, питання про застосування амністії апеляційним судом не розглядалося.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2017 року щодо нього обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст. 263 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5