Ухвала
іменем україни
09 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000794 від 20 червня 2016 року щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

м. Скадовськ Херсонської області,

громадянки України, зареєстрованої та

проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ст. 137 ч. 2 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, - ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 19 січня 2017 року щодо ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі прокурор просить ухвалу щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а покарання, призначене ОСОБА_5 без додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади вихователя, таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості.

В запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник засудженої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 вказує на безпідставність її доводів та просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції без зміни.

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 137 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і на неї покладено відповідні обов`язки.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою і засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 відповідно до наказу КЗ «Ясла-садок № 3 «Дзвіночок» м. Скадовськ» № 67-к від 26 травня 2014 року, обіймаючи посаду вихователя, 07 червня 2016 року згідно розкладу занять в період часу з 10-00 год. до 11-30 год., проводячи прогулянку у зведеній групі вихованців на ігровому майданчику, що розташований на території вказаного закладу дошкільної освіти за адресою: АДРЕСА_2 , неналежно виконуючи свої професійні обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок несумлінного ставлення до них, перебуваючи осторонь від вихованців, залишила їх без нагляду. Залишившись без нагляду вихователя ОСОБА_5 , неповнолітня вихованка ОСОБА_9 , 2010 року народження, близько 11-30 год. вилізла на перекладину та під час розгойдування впала. Від вказаного падіння ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 67 від 24.06.2016 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижнього епіфізу правого плеча, які за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Такими діями ОСОБА_5 порушила п. 3.7 «Інструкції № 11 з охорони праці, безпеки життєдіяльності під час організації прогулянки», затвердженої наказом № 6 від 18 січня 2016 року КЗ «Ясла-садок № 3 «Дзвіночок» м. Скадовськ», а також пункт 2.19 посадової інструкції вихователя, затвердженої наказом КЗ «Ясла-садок № 3 «Дзвіночок» м. Скадовськ» № 67-к від 26.05.2014.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 19 січня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 за апеляційними скаргами прокурора та захисника залишено без зміни.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора про обґрунтованість касаційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Обґрунтованість засудження ОСОБА_5 та правильність кваліфікації її дій за ст. 137 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через не призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади вихователя за ст. 137 ч. 2 КК України, і як наслідок невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості, не відповідають вимогам закону і фактичним обставинам справи та не спростовують висновки суду першої інстанції щодо призначеного ОСОБА_5 покарання.

При призначені ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу засудженої та обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Так, суд першої інстанції взяв до уваги те, що злочин, у вчинені якого ОСОБА_5 визнано винуватою і засуджено, є злочином середньої тяжкості, дані про її особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання, а також батьками групи «Квіточка» Дитячого Ясла-садка «Дзвіночок» характеризується виключно з позитивної сторони, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, працює, має одну неповнолітню дитину та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтованопризначив засудженій ОСОБА_5 основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 137 ч. 2 КК України, дійшов обґрунтованого висновку про можливість її виправлення без ізоляції від суспільства, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, а прийняте рішення належним чином мотивував. Зокрема, суд зазначив, що позбавлення ОСОБА_5 такого права, що є основним джерелом доходу, може вкрай негативно позначитися на її особистості, добробуті її родини, зокрема, належному розвитку неповнолітнього сина.

Отже, покарання засудженій ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів, призначене їй покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При розгляді апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції її доводи перевірив і своє рішення належним чином мотивував, зазначивши підстави, з яких визнав її необґрунтованою. Зокрема, апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про те, що призначене ОСОБА_5 покарання без позбавлення права обіймати посади за своїм видом і розміром є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. З такими висновками судів погоджується і колегія суддів.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.

Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги, скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції не знаходить.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, колегія суддів

у х в а л и л а :

ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 19 січня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, - ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3