Дата документу Справа № 334/5770/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1086/17
Єдиний унікальний № 334/5770/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002887, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, має неповну вищу освіту, не працюючого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, зареєстрованого і проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого:

27.12.2013 року Запорізьким районним судом Запорізької області по ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Запорізького районного суду Запорозької області від 27.12.2013 року, остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід обрати у вигляді тримання під вартою, взявши ОСОБА_7 під варту в залі суду. Строк покарання обчислюється з дня фактичного затримання. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 3000 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Згідно зі змістом вироку, наприкінці квітня 2016 року у денний час, ОСОБА_7 маючи єдиний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою ОСОБА_10 , переконаного в законності дій ОСОБА_7 , шляхом демонтажу за допомогою наявної у нього електричної болгарки, незаконно заволодів металевим гаражем, що представляє собою єдину конструкцію розміром 3х6 м., висотою 2 м, який знаходився біля будинку АДРЕСА_2 та який належить ОСОБА_9 .

В цей же день, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, після повного демонтажу вказаної металевої конструкції, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме збув його невстановленій слідством особі за грошові кошти у сумі 2800 грн. Своїми діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 6000 грн.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та в його інтересах адвокат ОСОБА_8 зазначають, що судом першої інстанції грубо порушено право обвинуваченого на захист та розглянуто кримінальне провадження без участі захисника обвинуваченого, у зв`язку з чим просять скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинувачену та її захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 підлягають задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Апеляційним судом встановлено, під час судового розгляду, а саме підчас судового засідання ОСОБА_7 наголошувалось на необхідності залучення адвоката. Однак головуючий суддя ставлячи питання щодо доцільності наявності захисника, фактично схилив обвинуваченого на відмову від адвоката. В цьому ж судовому засіданні провадження було розглянуто по суті і ухвалено обвинувальний вирок.

На переконання колегії суддів суд формально з`ясував позицію обвинуваченого щодо забезпечення його захисником.

За вимогами ч.1 ст.54 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

У той же час, ч.2 ст.54 КПК України передбачає, що відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії. Суд не з`ясував чи мав можливість адвокат ОСОБА_8 здійснювати захист ОСОБА_7 в цьому кримінальному провадженні, без належних підстав дійшов висновку, що зазначений адвокат не має повноважень для здійснення захисту обвинуваченого у вказаному процесі. Фактично відмова від адвоката була ініційована не обвинуваченим, а самим судом. На переконання колегії суддів, суд у вказаному випадку мав належним чином перевірити повноваження адвоката ОСОБА_8 , і лише в разі відсутності у нього повноважень переконавшись у позиції ОСОБА_7 щодо можливості розгляду провадження взагалі без захисника, як того вимагає ч.2 ст.54 КПК України, розглядати провадження по суті.

Відтак, судом фактично було порушено право обвинуваченого на захист, тому у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 слід призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати,призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і оскарженню не підлягає..

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4