Справа №504/316/18
(1-кп/504/337/18)

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2018 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Лиманського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тирасполь Республіка Молдова, громадянина України, неодруженого, освіта середня, солдата, старшого стрільця 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ст.407 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:
04.11.2015р. о 18 год. ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді старшого стрільця 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 у військовому званні солдат, діючи умисно, не маючи відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та ухилявся від проходження військової служби до 08 год. 30.01.2018р. проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що 24.08.2014р. він був призваний Центральним ОРВК Миколаївської області для проходження військової служби за мобілізацією. Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , він зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого стрільця 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону зазначеної військової частини. Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби йому достеменно було відомо. Так, 04.11.2015р. о 18 год. він за сімейними обставинами самовільно залишив військову частину та ухилявся від проходження військової служби до 08 год.. 30.01.2018р., проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, в тому числі доглядав за батьком інвалідом. 30.01.2018р. о 08 год. він з`явився у військову частину та того ж дня прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону, заявив про себе та вчинений ним злочин. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.407 ч.4 КК України, за ознаками самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує негативну характеристику ОСОБА_4 за місцем проходження служби, те, що він раніше не судимий, приймав участь в антитерористичній операції, має на утриманні батька інваліда 1 групи, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких відповідно до ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) та те, що ОСОБА_4 має статус учасника бойових дій, безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Суд також приймає, до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, беручи безпосередню участь в антитерористичній операції та отримав статус учасника бойових дій, однак не може застосувати до нього дію Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017р., оскільки згідно ст.13 Закону, його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_2 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог

ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1