Код суду 233 Справа № 233/1837/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000182 від 18 лютого 2017 року) за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Степанакерт респ. Азербайджан, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимої: 1) 27 січня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 2) 04 травня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_7 17 лютого 2017 року, приблизно о 20.00 год., зайшла до палати № 7, розташованої на 4 поверсі хірургічного відділення будівлі КУ «ЛПУ МЛ № 5» за адресою: Донецька область. м. Костянтинівка, пр. Ломоносова 101, де побачила на дерев`яній тумбі, розташованій між дверима та ліжком праворуч від входу до палати № 7, мобільний телефон марки «Lenovo», який належав ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону з вказаної тумбочки. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, скориставшись тим, що особи, які перебували у приміщенні палати сплять та за її діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, з дерев`яної тумбочки, розташованої між дверима та ліжком праворуч від входу до палати № 7, викрала мобільний телефон марки «Lenovo» моделі А6000, imeil НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 , вартістю 1733,75 грн., в якому знаходились дві сім-карти мобільного оператору «МТС», які не представляють матеріальної цінності для потерпілої, після чого з місця скоєння злочину втекла, розпорядившись викраденим телефоном на свій розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену вище суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачена ОСОБА_7 20 лютого 2017 року, у період часу приблизно з 15.00 год. до 16.00 год., зайшла до будівлі ДЗ НПМ РДЦ МОЗ України, розташованої за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. О.Невського 14, а саме до кабінету імунології відділення клініко-діагностичної лабораторії, який розташований на першому поверсі, де побачила, що у приміщенні кабінету нікого немає. Скориставшись тим, що у приміщенні відсутній медичний персонал та відвідувачі, остання оглянула приміщення та на полиці у дерев`яній шафі, розташованій за вхідними дверима до кабінету, побачила жіночу сумку, яка належала ОСОБА_11 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з жіночої сумки. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, скориставшись тим, що у приміщенні кабінету імунології нікого не має, та за її діями ніхто не спостерігає, з жіночої сумки, яка перебувала на полиці дерев`яної шафи у кабінеті імунології, викрала жіночій гаманець з крокодилової шкіри торгівельної марки «River», вартістю 1899,52 грн., в якому знаходились грошові кошти у сумі 1060 грн, а також: картка магазину «Eva»; картка універсальна «ПриватБанк» № НОМЕР_3 ; картка «Укрсиббанк» на ім`я ОСОБА_12 № НОМЕР_4 ; картка для виплат «ПриватБанк» № НОМЕР_5 ; картка «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_12 № НОМЕР_6 ; картка погашення кредиту на ім`я ОСОБА_11 ; купон зі знижками на продукцію фірми «Avibrand»; картка EGOїсти № ; пластикова картка «River»; візитка на ім`я ОСОБА_13 , які не представляють матеріальної цінності для потерпілої, після чого з місця скоєння злочину втекла, розпорядившись викраденим на свій розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2959,52 грн.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_7 23 лютого 2017 року, приблизно о 14.00 год., зайшла до приміщення Управління Пенсійного фонду України, розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського 25. Перебуваючи на першому поверсі будівлі у холі, що розташований праворуч по коридору від вхідних дверей, ОСОБА_7 побачила на першій від входу до холу праворуч лавці спортивну сумку, яка належала ОСОБА_14 , біля якої нікого не було, тобто залишену без нагляду. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, а саме: вказаної спортивної сумки із вмістом. Реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, остання викрала спортивну сумку, вартістю 105,75 грн., що перебувала на лавці у вказаному приміщенні, в середині якої знаходився мобільний телефон марки «Nokia» моделі «1650», іmеі НОМЕР_7 , вартістю 176 грн., з сім-карткою мобільного оператору «МТС», яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого, а також: дві медичні карти на ім`я ОСОБА_14 ; зв`язка з двома ключами; чохол від телефону; канцелярська папка зеленого кольору; копія ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ксерокопія паспорта на ім`я ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; довідка № 1255 про вид пенсії за інвалідністю 2 групи на ім`я ОСОБА_14 ; довідка від 21.10.16 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ім`я ОСОБА_14 ; довідка МОЗ України на ім`я ОСОБА_14 щодо придатності до керування автомобілем, які не представляють матеріальної цінності для потерпілого, після чого з місця скоєння злочину втекла, розпорядившись викраденим на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 281,75 грн.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_7 27 лютого 2017 року, приблизно о 12.00 год., зайшла до приміщення магазину «Барвінок», розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Громова 16. Перебуваючи у першому торговому залі зазначеного магазину, остання побачила на торгівельному стелажі з продуктами, розташованому за морозильною камерою з ковбасами, на нижній додатковій полиці, мобільний телефон марки «iPhone», залишений без нагляду, який належав ОСОБА_15 . В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, діючи таємно, умисно, повторно,з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, викрала із вказаного стелажу мобільний телефон торгівельної марки «iPhone» моделі «7 Plus», іmеі НОМЕР_8 , вартістю 22978,24 грн., який був у чохлі-накладці, вартістю 1740,88 грн., в якому знаходилась сім карта мобільного оператору «Vodafon», яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, після чого з місця скоєння злочину втекла, розпорядившись викраденим на свій розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 24719,12 грн.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_7 13 березня 2017 року, приблизно об 11.30 год., зайшла до пологового будинку КУ ЦРЛ за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова 161, піднялась на другий поверх будівлі та зайшла до приміщення палати № 2 відділення патології вагітних. У зазначеній палаті на бильці узголів`я першого праворуч лікарняного ліжка, остання побачила жіночу сумку, яка належала ОСОБА_16 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна з жіночої сумки. Реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрала з жіночої сумки гаманець зі шкірозамінника, який не представляє матеріальної цінності для потерпілої, в якому перебували грошові кошти у сумі 900 грн, а також: картка магазину «Браво» № НОМЕР_9 ; картка «ПриватБанк» універсальна № НОМЕР_10 ; картка магазину «Eva» № НОМЕР_11 ; картка магазину «Брусничка» № НОМЕР_12 ; картка магазину «Еко» № Є816 та три маленькі картки до неї; картка магазину «Delini» № НОМЕР_13 ; картка Укрсиббанк на ім`я ОСОБА_17 № НОМЕР_14 ; картка «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_18 № НОМЕР_15 ; пластикова іконка; записка з номером телефону; довідка на прізвище ОСОБА_19 , які не представляють матеріальної цінності для потерпілої, після чого з місця скоєння злочину втекла, розпорядившись викраденим на свій розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 900 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність обвинувачена ОСОБА_7 15 березня 2017 року, приблизно об 11.00 год., зайшла до службового кабінету № 3 гінекологічного відділення профогляду ЦРЛ, що розташоване за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова 161, в якому в той час нікого з медичного персоналу не було. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного кабінету. З метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна шляхом вільного доступу, ОСОБА_7 стала оглядати кабінет, підшукуючи цінне майно. Після чого, з метою реалізації вказаного злочинного наміру, ОСОБА_7 підійшла до шафи, яка знаходилась в кутку кабінету № 3 гінекологічного відділення, де з полиці взяла жіночу сумку, належну ОСОБА_20 , яку почала оглядати на наявність в ній цінного майна. Після чого, перебуваючи в службовому кабінеті № 3 гінекологічного відділення профогляду ЦРЛ, скориставшись тим, що у приміщенні кабінету нікого немає та за її діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний намір, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з жіночої сумки, яка знаходилась у шафі вказаного кабінету, намагалась викрасти гаманець зі шкірозамінника, який не представляє матеріальної цінності для потерпілої, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 483 грн., належні ОСОБА_20 , однак ОСОБА_7 не виконала всіх дій для доведення злочину до кінця, оскільки була затримана службовим медичним персоналом ЦРЛ м. Костянтинівка.
Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень за цим вироком визнала та пояснила, що 17 лютого 2017 року, приблизно о 20.00 год., вона зайшла до палати № 7 хірургічного відділення МЛ № 5 м. Костянтинівка, де побачила на тумбі мобільний телефон «Lenovo», який викрала. 20 лютого 2017 року, у період часу з 15 до 16 год., вона зайшла до будівлі РДЦ, де в кабінеті імунології в дерев`яній шафі побачила жіночу сумку, з якої викрала жіночій гаманець, в якому були гроші та картки. 23 лютого 2017 року, приблизно о 14.00 год., вона зайшла до приміщення Управління ПФУ України, де на першому поверсі у холі викрала спортивну сумку, в якій знаходився мобільний телефон «Nokia» та документи. 27 лютого 2017 року, приблизно о 12.00 год., вона зайшла до магазину «Барвінок», де на полиці торгівельного стелажу з продуктами побачила мобільний телефон «iPhone», який викрала. 13 березня 2017 року, приблизно об 11.30 год., вона зайшла до пологового будинку, де з палати № 2 з жіночої сумки викрала гаманець, в якому знаходилися грошові кошти та картки. 15 березня 2017 року, приблизно об 11.00 год., вона зайшла до кабінету № 3 відділення профогляду, де з жіночої сумки намагалась викрасти гаманець, але була затримана медичним персоналом. З кількістю і вартістю викраденого згодна. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердила повністю. У скоєному щиро розкаялася та просила її суворо не карати. Просила застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році», так як вона має на утриманні малолітню дитину і не позбавлена батьківських прав.
Суд вважає, що провина обвинуваченої ОСОБА_7 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які враховує та бере до уваги:

- протокол огляду місця події від 18 лютого 2017 року, яким оглянуто палату № 7 хірургічного відділення КУ ЛПУ МЛ № 5 за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 101;
- протокол огляду від 20 лютого 2017 року мобільного телефону «Lenovo» А6000, який надала ОСОБА_7 ;
- висновок експерта № 2/20-184 від 03 березня 2017 року, відповідно до якого вартість мобільного телефону «Lenovo» А6000 станом на 17 лютого 2017 року могла становити 1733,75 грн.;
- протокол огляду від 07 березня 2017 року коробки та документів на мобільний телефон «Lenovo» А6000;
- протокол огляду місця події від 21 лютого 2017 року, яким оглянуто приміщення імунологічного кабінету ДЗ НПМ РДЦ МОЗ України, за адресою: АДРЕСА_2 ;
- протокол огляду від 22 лютого 2017 року гаманця, який надала ОСОБА_7 ;
- висновок експерта № 2/20-196 від 10 березня 2017 року, відповідно до якого вартість гаманця «River» станом на 20 лютого 2017 року могла становити 1899,52 грн.;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_11 від 11 березня 2017 року, яка впізнала ОСОБА_7 як особу, яка 20 лютого 2017 року знаходилася у приміщенні лабораторії РДЦ;
- протокол огляду місця події від 23 лютого 2017 року, яким оглянуто приміщення Управління пенсійного фонду України за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського 25
- протокол огляду від 24 лютого 2017 року мобільного телефону «Nokia», який надала ОСОБА_7 ;
- протокол огляду від 24 лютого 2017 року, яким оглянуто ділянку місцевості гаражного кооперативу за адресою: АДРЕСА_3 , та вилучені вказані ОСОБА_7 речі;
- протокол огляду від 10 березня 2017 року, яким оглянуто речі потерпілого ОСОБА_14 ;
- висновок експерта № 2/20-219 від 23 березня 2017 року, відповідно до якого станом на 20 лютого 2017 року: вартість сумки спортивної могла становити 105,75 грн.; вартість мобільного телефону «Nokia 1650» могла становити 176,00 грн.;
- протокол огляду місця події від 27 лютого 2017 року, яким оглянуто приміщення магазину «Барвінок» за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Громова 16;
- протокол огляду від 28 лютого 2017 року мобільного телефону «іРhоnе7 Рlus», наданого ОСОБА_21 , та коробки з під даного телефону;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 11 березня 2017 року, в ході якого свідок ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка продала йому мобільний телефон «іРhоnе7 Рlus»;
- висновок експерта № 2/20-218 від 20 березня 2017 року, відповідно до якого станом на 27 лютого 2017 року вартість: мобільного телефону «іРhоnе7 Рlus» могла становити 22978,24 грн.; чохла-накладки від мобільного телефону «іРhоnе7 Рlus» могла становити 1740,88 грн.;
- протокол огляду місця події від 13 березня 2017 року, яким оглянута палата №2 пологового будинку КУ ЦРЛ за адресою: АДРЕСА_4 ;
- протокол огляду від 13 березня 2017 року гаманця, який надала ОСОБА_7 ;
- протокол огляду місця події від 15 березня 2017 року, яким оглянутий кабінет № 3 гінекологічного відділення профогляду ЦРЛ за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова 161.
Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої та визнання її винуватості.

Враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що події кримінальних правопорушень за цим вироком мали місце, провина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за даним вироком повністю доведена і кваліфікує її дії :

- за ч.2 ст. 185 КК України, так як вона умисно, повторно, таємно викрала чуже майно (крадіжка);
- за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, так як вона умисно, повторно вчинила незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), але з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відомості щодо особи обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання.

ОСОБА_7 раніше судима; під наглядом у лікаря психіатра не перебуває; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; на обліку у лікаря фтизіатра не знаходиться; за місцем проживання характеризується посередньо; у скоєному щиро розкаялася.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд вважає щире каяття в скоєному.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_7 за кожне з вчинених кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі, визначивши остаточне покарання за правилами ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та приходячи до переконання, що її виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, щирого каяття і її поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, висновку органу пробації, не можливо без ізоляції від суспільства, і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що ОСОБА_7 була засуджена 04 травня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, а кримінальні правопорушення за цим вироком вчинила до винесення попереднього вироку, остаточне покарання їй слід визначити за правилами ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Також враховуючи, що ОСОБА_7 була засуджена 27 січня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, а кримінальні правопорушення за цим вироком вчинила до повного відбуття покарання, остаточне покарання їй слід визначити за правилами ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 заявила клопотання про застосування до неї п.в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просила звільнити її від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом вона не позбавлена батьківських прав відносно дитини, якій не виповнилося 18 років.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.1 п.в) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст.1 п.в) Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» не позбавлена батьківських прав щодо свого малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ці дані підтверджені свідоцтвом про народження дитини та довідкою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області щодо відсутності рішень про позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_7 амністії, передбачених ч.4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_7 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання. Наслідки застосування амністії обвинуваченій роз`яснені і вона наполягала на її застосуванні.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати (проведення судових товарознавчих експертиз) слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

ОСОБА_22 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Її ж визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_23 визначити у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2017 року (яким її засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі), остаточно призначити ОСОБА_23 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання ОСОБА_23 частково приєднати покарання, не відбуте за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2017 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_23 за сукупністю вироків покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_22 від відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі на підставі ст.1 п.в) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід відносно засудженої ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в Бахмутській УВП (№ 6) УДПтСУ в Донецькій області до набрання вироком законної сили скасувати, звільнивши її з-під варти в залі судового засідання.

Цивільний позов не заявлений.

Стягнути з засудженої ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_16 , на користь держави у відшкодування втрат на залучення експертів (проведення судових товарознавчих експертиз: № 2/20-184 від 03 березня 2017 року, - 351,84 грн.; № 2/20-196 від 10 березня 2017 року, - 351,84 грн.; № 2/20-219 від 23 березня 2017 року, - 527,76 грн.; № 2/20-218 від 20 березня 2017 року, - 615,72 грн.) 1847 (одну тисячу вісімсот сорок сім) грн. 16 коп.

Речові докази по справі, які передані на зберігання потерпілим, - вважати повернутими за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя