Справа № 278/504/18
В И Р О К
Іменем України
03 квітня 2018 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого 16.03.2016 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 121, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі (31.07.2017 звільнений по відбуттю строку покарання),
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и в:
28 лютого 2018 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000096.
З угоди вбачається, що 26 січня 2018 року близько 21 години ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік маркету "Вопак", що по вул. Київській в м. Житомирі, без передбаченого постановою Верховної Ради України "Про право власності на окремі види майна" від 24.01.1995, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 року № 662, дозволу незаконно придбав у невстановленої особи ніж, що відноситься до коротко-клинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії та є мисливським ножем загального призначення, виготовлений саморобним способом, після чого незаконно без передбаченого названими нормативно-правовими актами дозволу переніс вказаний ніж до салону свого автомобіля марки "Део Ланос", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та перевозив його в бардачку вказаного авто вулицями м. Житомира до 22 год 05 хв. 31.01.2018, коли його було вилучено працівниками поліції неподалік будинку АДРЕСА_2 .
Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 263 КК України як носіння холодної зброї мисливського ножа без передбаченого законом дозволу та узгодили покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Вирішуючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.
Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України, оскільки він носив без передбаченого законом дозволу холодну зброю мисливській ніж.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 263 КК України, є злочином середньої тяжкості, у провадженні не бере участь потерпілий; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого злочину. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК України.
Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК України, угода також містить передбачені ст. 473 КПК України наслідки її укладення та затвердження.
Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання вимог угоди.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, зокрема, його відносно невеликої тривалості, та особі обвинуваченого, який хоча і судимий, проте позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. При визначенні максимального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 263 КК України, сторони врахували наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів. Суд вважає, що таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Прокурор, захисник, обвинувачений ОСОБА_4 висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речовий доказ ніж в шкіряному чохлі на підставі ч. 1 ст. 96-1 та п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України підлягає спеціальній конфіскації, оскільки є предметом умисного злочину, за який передбачено покарання поміж інших й у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити у кримінальному провадженні № 0000096 угоду про визнання винуватості від 28 лютого 2018 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 1001 (одну тисячу одну) гривню судових витрат на залучення експертів при проведенні експертизи.
Застосувати спеціальну конфіскацію. Після набрання вироком законної сили речовий доказ ніж в шкіряному чохлі, переданий в кімнату зберігання зброї та боєприпасів Житомирського районного відділення поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, конфіскувати в дохід держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їм наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник має право отримати копію вироку в суді.
Суддя ОСОБА_1