У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурораОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянувши в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2016 року засуджено
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
уродженця та жителя
АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,
- за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 101 КК України, до покарання у виді арешту на 40 діб.

Цим же вироком ОСОБА_8 і ОСОБА_9 виправдані кожен за ч. 2 ст. 289 КК України. Щодо виправданих судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року вирок щодо ОСОБА_7 в частині цивільного позову скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 04 травня 2011 року приблизно о 15.00 год, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою з особою, кримінальна справа щодо якої закрита у зв`язку із смертю, таємно викрав цінності ОСОБА_10 на загальну суму 22 350 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_11 посилається на незаконність ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_7 з підстав порушення вимог кримінально-процесуального закону. Просить закрити кримінальну справу, звільнивши засудженого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також вважає необгрунтованим рішення апеляційного суду про направлення кримінальної справи в частині вирішення цивільного позову на новий судовий розгляд. Вказує, щоапеляційний суд залишив поза увагою обставини, які були підставою для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, не застосував ст. 49 КК України та не закрив справу, а також безпідставно не прийняв рішення про залишення цивільного позову потерпілої без розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Згідно з ч. 2 ст. 383 КПК України 1960 року касаційному оскарженню підлягають постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню в справі, а ухвали апеляційного суду, якими рішення місцевого суду скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, не можуть бути перевірені у касаційному порядку.
Захисник ОСОБА_11 у касаційній скарзі посилається на необгрунтованість рішення апеляційного суду про скасування вироку в частині вирішення цивільного позову та направлення кримінальної справи у цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Таким чином, судове рішення оскаржено захисником в частині, що не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Відтак рішення апеляційного суду в частині скасування вироку та направлення кримінальної справи на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відповідно до положень ст. 49 КК України вирок районного суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню із звільненням останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, із закриттям провадження у справі з наступних підстав.
Згідно змісту ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили, минули передбачені вказаною нормою строки давності, і вона не ухилялась від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Згідно зі ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Як убачається з матеріалів справи, злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 вчинив 04 травня 2011 року.
За цей злочин ОСОБА_7 був засуджений 22 лютого 2016 року і вирок був оскаржений в апеляційному порядку. Перегляд справи в апеляційному суді відбувся 15 вересня 2016 року і вирок щодо ОСОБА_7 набрав законної сили.
Враховуючи, що перебіг давності не зупинявся та не переривався, оскільки ОСОБА_7 від слідства не ухилявся, не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину, а вирок щодо нього набрав законної сили після спливу п`ятирічного строку давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, то на момент розгляду справи в апеляційному суді строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності закінчився.
З матеріалів кримінальної справи убачається, що ОСОБА_12 не заперечував проти закриття щодо нього справи у зв`язку із закінченням строків давності, коли таке клопотання було заявлене його захисником в апеляційному суді.
Встановивши обставини, передбачені ст. 7-1 КПК України 1960 року, касаційний суд згідно ст. 400-1 КПК України 1960 року скасовує обвинувальний вирок і закриває справу.
На підставі наведеного, враховуючи, що з моменту вчинення злочину минуло більше п`яти років, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 та закриття кримінальної справи із звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Керуючись статтями 394396, 398 КПК України 1960 року і пунктами 11, 15 розділу «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України, а справу щодо нього провадженням закрити на підставі ст. 49 КК України у звязку із закінченням строків давності.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3