Справа № 149/540/16-к
Провадження №11-кп/772/47/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого: ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5 ,
за участю :
прокурора : ОСОБА_6 ,
обвинуваченого : ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката : ОСОБА_8
розглянув «29 » березня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, за № 0000828, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 26.11.2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 травня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільника Вінницької області, проживаючого - АДРЕСА_1 , громадянина України неодруженого, непрацюючого, раніше судимого

- 28.07.2015 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним у вчинені злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Відповідно до ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте обвинуваченим ОСОБА_7 покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2015 року, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк п"ять років шість місяців. Стягнуто з ОСОБА_7 до державного бюджету України процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 384 гривень.

Вирішено питання з речовими доказами.

ВСТАНОВИВ :
Згідно вироку суду першої інстанції, 24 листопада 2015 року біля 20 години 20 хвилин в м. Хмільнику по вулиці Пушкіна, на території автобусної зупинки, яка розташована біля приміщення магазину з ремонту електроніки ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_10 та відкрито вихопив з рук належний останньому мобільний телефон марки "Nokia asha 200", ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю відповідно до висновку експерта № 1114 від 15.01.2016 року 430 гривень, в якому знаходились дві сімкарти операторів мобільного зв`язку "Київстар" № НОМЕР_3 та "Лайф" № НОМЕР_4 , вартістю по 15 гривень кожна, а також флеш-карта micro SD об`ємом 2 Gb, вартістю 40 гривень, обернувши їх на свою користь. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, при цьому застосовуючи фізичну силу та моральний тиск, з метою виключення опору потерпілого, а також утримання вже вилученого майна, відштовхнув його руками в область грудної клітини та намагався завдати удару рукою в обличчя, від якого потерпілий ухилився, чим завдав ОСОБА_10 фізичний біль, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В подальшому, 24 листопада 2015 року приблизно о 20 годині 40 хвилин перебуваючи на території парку ім. Т.Г. Шевченка, що по проспекту Свободи в місті Хмільнику Вінницької області, неподалік громадської вбиральні, ОСОБА_7 , керуючись прямим злочинним умислом на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна з застосуванням морального тиску та фізичного насильства, яке виразилось у нанесенні ударів руками та ногами по різним частинам тіла неповнолітньому ОСОБА_11 , ривком, з рук потерпілого незаконно, відкрито заволодів мобільним телефоном марки "Fly ff 177", ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , вартістю відповідно до висновку експерта № 1114 від 15.01.2016 року, з урахуванням зносу, станом на момент проведення експертизи 353,97 гривень, в якому знаходились дві сімкарти операторів мобільного зв`язку "Київстар" № НОМЕР_7 та "Лайф" № НОМЕР_8 , вартістю по 15 гривень кожна, флеш-карта micro SD об`ємом 2 Gb, вартістю 40 гривень, а також розрахунковою карткою "Приватбанку", обернувши вказані речі на свою користь.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про сксування вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.05.2017 р., а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 186 КК України.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 мотивована тим, що він визнав, що вчинив відносно потерпілих неправомірні дії, але вчинення грабежу не входило в його мотив і потерпілі в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили, що дії обвинуваченого сприйняли не як грабіж, а самоуправство.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Хмільницького міськрайонного суду від 04.05.2017 відносно ОСОБА_7 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарарння ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років, на підставі ст. 71 КК України, за сукупістю вироків ,частково приєднати невідбуту частину покарарння за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2015 та остаточно призначити покарарння у виді 6 років позбавлення волі.

Апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 мотивована тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не в повній мірі виконав вимоги названого закону, оскільки покарарння має бути необхідним і достатнім для виправлення соби, яка вчинила злочин та попередження нових злочинів, як засудженим, так і ншими особами. А аткож те, що суд не в повній мірі врахував тих обставин, що ОСОБА_7 , ні під час досудового розслідування, ні в судовому засіданні не розкаявся, винним себе не визнав, при цьому стверджуючи, що інкриміноване кримінальне правопорушення він не вчиняв. Вказане свідчить про бажання обвинуваченого уникнути у такий спосіб кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.05.2017 покримінальному провадженню відносно ОСОБА_12 за ч.2 ст. 186 КК України, а провадження по справі закрити, або змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення і застосувати до дій ОСОБА_7 ст. 356 КК України.

Апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 мотивована тим, що кваліфікація дій засудженого є невірна, а призначене покарання ОСОБА_7 за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правоопрушення та особі обвинуваченого. ОСОБА_13 знав, що потерпілі знають його, як особу, місце його проживання тощо, тому наперед знав, що не може вчинити грабежу за таких обставин, адже негайно буде притягнутий до відповідальності. Захист вважає, що дії козловського є протиправними, і їх слід кваліфікувати за ст. 356 КК України як самоправство.

Крім того, у ОСОБА_7 позитивна характеристика , він не порушував вимоги іспитового строку, не порушував запобіжного заходу при провадженні цієї справи. Також потерпілі не мають претензійного майнового характеру

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скраги, просили їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора, адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судом дотримано вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на встановлення по даному кримінальному провадженні об`єктивної істини.

Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, повністю доведена показами потерпілих, свідків, доказами дослідженими в суді першої інстанції по даному кримінальному провадженню.
Доводи апеляційних скарг адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , що обвинувачений ОСОБА_7 не вчиняв злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, що у нього не було умислу на вчинення вказаних злочинів є безпідставними, оскільки вказані доводи обвинуваченого та сторони захисту повністю спростовуються доказами дослідженими судом першої інстанції під час судового розгляду та які оцінені судом в їх сукупності, зокрема показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , якими доведено, що ОСОБА_7 застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для здоров`я потерпілих, відкрито заволодів належним потерпілим майном.

Крім того, як вірно врахував суд першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не звертався до правоохоронних органів чи суду щодо пропажі речей з будинку його матері, що фактично свідчить про те, що він використосував це як привід для протиправного заволодіння майном потерпілих. При цьому суд також враховує те, що шляхом погроз розправою над потерпілими, які потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сприймали як реальні, обвинувачений ОСОБА_7 , відкрито протиправно заволодіваючи майном потерпілих, вбачав можливість уникненення відповідальності за скоєне, що також спростовує доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не міг вчинити грабіж і що у нього не було умислу на вчинення грабежу потерпілих, так як потерпілі його знали.

Всупереч твердження прокурора у апеляційній скарзі, судом першої інстанції при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину. Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховано, що він позитивно характеризується за місцем проживання, є молодою людиною.

Крім того суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , враховано, що останній після постановлення 28.07.2015 року вироку Хмільницьким міськрайонним судом і до повного відбуття покарання за вказаним вироком вчинив новий злочин.
Аналізуючи та оцінюючи докази кримінального провадження, показання обвинуваченого, потерпілих , свідків та всі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, тому апеляційний суд, вважає, що часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині, є способом уникнути відповідальності за вчинене, оскільки його винуватість підтверджується ретельно дослідженими у судовому засіданні доказами, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо виду та міри обраного покарання для обвинуваченого ОСОБА_7 і вважає, його достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів, тому вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 травня 2017 року є законним, обґрунтованим, вмотивованим та всупереч твердженням сторони захисту відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КК України, тому скасуванню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 403, 404, 405,407,419 КПК України, апеляційний суд , -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Хмільницького міськрайонного суду, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців безпосередньо до Верховного Суду з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом:
Суддя: