Справа № 445/341/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2015 за № 0000900 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Холмівка, Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово засудженого:

1) Красилівським районним судом Хмельницької області 13.01.1998 року за ст.100, ч.2 ст.145, ст.42 КК України (в редакції Закону 1960 року) на 4 роки позбавлення волі,

2) Красилівським районним судом Хмельницької області 02.11.2000 року за ч.3 ст.81, ч.2 ст.17, ч.3 ст.81, ч.3 ст.82, ч.1 ст.89, ст.42 КК України (в редакції Закону 1960 року) на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

3) Красилівським районним судом Хмельницької області 10.01.2008 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

4) Червоноградським міським судом Львівської області 02.02.2009 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 6 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі умовно-достроково 16.05.2013 року,

5) Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 21.03.2016 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

6) Красилівським районним судом Хмельницької області 05.05.2016 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки та три місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 на початку листопада 2015 року, точної дати слідством не встановлено, знаходячись в с. Красносільці, Золочівського району Львівської області, умисно, з метою викрадення чужого майна, через металеві ворота, проник на територію господарства ОСОБА_7 та через металопластикове вікно підвалу, проник у приміщення житлового будинку належного ОСОБА_7 , звідки повторно вчинив крадіжку алюмінієвого бідона ємністю 38 літрів із медом ємністю 20 літрів, металевої каністри ємністю 20 літрів, наповнену дизельним паливом, пачку електродів №3 «Патонівські», також із прибудови будинку дві алюмінієві ємності із машинним мастилом по 20 літрів та одну бухту стальної сітки 10 метрів, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 4/2 від 04.04.2016 року становить 7 534,62 грн.

Дії обвинуваченого кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та дав суду показання, що в жовтні-листопаді 2015 року виконував будівельні роботи в господарстві ОСОБА_7 . Самостійно доступу до будинку ОСОБА_7 він не мав. З метою помсти опікуну ОСОБА_7 у нього виник умисел на крадіжку майна, а тому він через металопластикове вікно підвалу, проник у приміщення житлового будинку потерпілого ОСОБА_7 та викрав звідти банку (3 літри) меду та пачку електродів, які продав сусіду ОСОБА_7 . В подальшому він поїхав до смт. Поморяни Золочівського району Львівської області, де на ринку цікавився у людей чи бажає хтось з них придбати товари, які він планував викрасти у ОСОБА_7 . В смт. Поморяни до нього підійшов невідомий чоловік, який погодився купити запропоноване майно. В подальшому він з невідомим чоловіком прибули до господарства ОСОБА_7 на належному невідомому чоловікові автомобілі з причепом, ОСОБА_4 пояснив останньому, що розлучається із дружиною, переїжджає на постійне проживання в інше місце, а тому бажає продати частину свого майна. ОСОБА_7 весь цей час в будинку не було, оскільки він тимчасово проживав у свої сестри ОСОБА_8 . В подальшому він викрав з будинку ОСОБА_7 алюмінієвий бідон ємністю 38 літрів, в якому було 20 літрів меду, металеву каністру ємністю 20 літрів, наповнену дизельним паливом, дві алюмінієві ємності із машинним мастилом по 20 літрів та одну бухту стальної сітки довжиною 10 метрів, погрузив їх в причеп автомобіля невідомого чоловіка, за що останній сплатив йому грошові кошти у розмірі близько 1000,00 - 1500,00 гривень, які він витратив на власні потреби. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він таємно здійснив викрадення чужого майна, повторно, поєднане із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах обвинувачений не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює та самостійного доходу не має, будучи неодноразово засудженим на шлях виправлення ОСОБА_4 не став, шкоду завдану кримінальним правопорушенням потерпілому не відшкодував.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції передбаченої ч.3 ст.185 КК України.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та строк його відбуття, слід визначити з врахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Щодо клопотання обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», суд приходить до висновку, що таке задоволенню не підлягає, оскільки дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, вказане кримінальне правопорушення згідно із ст.12 КК України є тяжким, а тому щодо нього не можуть бути застосовані норми статей 1, 3, 4, 5 Закону України "Про амністію у 2016 році" .

У відповідності до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В матеріалах справи відсутні документи, що підтверджували б здійснення витрат на залучення експерта, які понесені державою.

В порядку ст. 125 КПК України, з клопотанням про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути компенсовані ПП «АгроКом», останнє не зверталось.

Крім того, по даній справі представником потерпілого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування 7534 грн. матеріальної шкоди та 7000 грн. моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування заявленого позову зазначає про те, що під час вчинення злочину обвинуваченим викрадено у потерпілого речі, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи становить 7534,62 грн. Також зазначає, що обвинуваченому була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у переживаннях пов`язаних із несанкціонованим проникненням у його житло та викрадення належного йому майна.

Представник потерпілого ОСОБА_6 цивільний позов підтримав з підстав наведених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 вказаний позов визнав повністю, зобов`язався відшкодувати потерпілому матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 проти цивільного позову не заперечував.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальної або моральної шкоди, має право пред`явити до обвинуваченого цивільний позов.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, відповідно до ст.23 ЦК України, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка згідно п.1,3 ч.2 зазначеної статті полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Таким чином, суд вважає, що розмір матеріальної та моральної шкоди, заподіяний потерпілому, внаслідок вчинення кримінального правопорушення є обгрунтованим, а тому цивільний позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. 349, 370, 374 КПК України, ст.65, ч.4 ст.70, ч.5 ст.72 ч.3 ст.185 КК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання чотири роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням призначеним за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.05.2016 визначити ОСОБА_4 остаточне покарання чотири роки шість місяців позбавлення волі.
У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.05.2016 і строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 06 травня 2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк його перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 29.01.2017 по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов позивача ОСОБА_7 , представника позивача ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 14534 грн. шкоди заподіяної злочином, в тому числі: 7534 грн. матеріальної шкоди та 7000 грн. моральної шкоди.
Речові докази скляну банку ємністю три літри з гречаним медом та пачку електродів до зварювального апарату №3 «Патонівські», що передані на зберігання ОСОБА_8 - повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1