В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві з УБЗПТЛ ГУ НП у місті Києві надійшли матеріали перевірки щодо гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який організував стійку групу осіб, до складу якої увійшли гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та інші не встановлені слідством особи, які попередньо зорганізувались для вчинення злочинної діяльності на території міста Києва, пов`язаної з втягненням шляхом обману та використання уразливого стану дівчат у зайняття проституцією та отриманням прибутку від надання сексуальних послуг особам чоловічої статі.
Так, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими слідством особами, протягом 2017 року, втягнувши в заняття проституцією невстановлених слідством дівчат, а саме ОСОБА_8 та інших невстановлених досудовим розслідуванням дівчат та досягнувши з останніми домовленостей щодо умов надання послуг сексуального характеру, а саме надання сексуальних послуг більш чи менш тривалий час, причому різним клієнтам, або одноразово, але кільком особам одночасно, запропонувавши їм грошову винагороду з боку осіб, що будуть забезпечувати таке заняття за надання ними платних послуг сексуального характеру, з метою пошуку клієнтів та надання їм сексуальних послуг за грошову винагороду в з розрахунком в 4000 грн. за годину сексу.
Зазначена винагорода мала полягати та полягала в отриманні повіями 40% від суми коштів, сплачених за вказані послуги кожним із осіб, що користуватимуться ними. Інші 60% від суми коштів, сплачених за надання платних послуг сексуального характеру кожним із осіб, що користуватимуться ними, отримував ОСОБА_5 та інші не встановлені слідством особи, котрі в подальшому розподілялись між ними згідно домовленості.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 , пояснив що 16.09.2017 року він відправився до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши до готелю, він розрахувався за номер, який попередньо забронював. Піднявшись до номеру зателефонував на рекламний номер телефону НОМЕР_1 де відповів чоловік та замовив собі в номер 412 повію. В подальшому, приблизно о 20 год. 40 хв. з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонував чоловік та повідомив, що дівчата знаходяться на рецепшині. Спустившись зі свого номеру до рецепшину, ОСОБА_9 побачив двох раніше невідомих йому дівчат, які запропонували йому вибрати одну із них. Обравши одну дівчину, остання попросила кошти в сумі 4000 гривень за надання сексуальних послуг, які він їй передав. Після цього, вони направились до номеру де остання надала йому сексуальні послуги.
Крім того встановлено, що 18.10.2017 року, приблизно о 01.52 год., ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими слідством особами, отримавши на мобільний номер телефону НОМЕР_1 замовлення від клієнта про бажання отримати сексуальні послуги за адресою АДРЕСА_3 , в готелі «Оберіг», скерував за вказаною адресою гр. ОСОБА_8 , яку, прибувши за вказаною адресою, зустрів ОСОБА_9 та повідомив, що бажає отримати від неї сексуальні послуги. ОСОБА_8 повідомила, що це буде коштувати 150 доларів США за годину, на що останній погодився та передав ОСОБА_8 вказану суму.
Після чого, ОСОБА_8 пройшла з ОСОБА_9 до його номеру, де надала йому сексуальні послуги у вигляді класичного та орального сексу. По завершенню надання сексуальних послуг, ОСОБА_8 поїхала додому за адресою АДРЕСА_4 , куди через деякий час приїхав на автомобілі БМВ Х5 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 .
В подальшому, ОСОБА_8 передала ОСОБА_5 в салоні його автомобіля БМВ Х5 д.н.з. НОМЕР_2 150 доларів США, отримані за надання сексуальних послуг, а він передав їй 40% від вказаної суми, а саме 1600 грн.
Проведеними слідчо-оперативними заходами встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, а саме до учинення сутенерства, безпосередньо причетні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Запоріжжя, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_6 .
Слідчий зазначав, що вилучені в ході обшуку грошові кошти є речовими доказами у кримінальному провадженні та мають суттєве значення для доказування, оскільки вони передавались протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр особам для передачі повіям за надання сексуальних послуг тобто отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, записні книжки можуть містити відомості, які мають суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні, зокрема підтверджувати розрахунки між ОСОБА_7 , його спільниками або дівчатами, які надають сексуальні послуги за грошову винагороду, містять відомості щодо його спільників, повій, клієнтів, тощо, мобільні телефони, по яким ОСОБА_7 обговорював обставини вчинення кримінального правопорушення, координував діяльність спільників або дівчат, яких останній втягнув у зайняття проституцією використовуючи їх уразливий стан та важке матеріальне становище та в яких містяться відомості, підтверджуючі факт вчинення ними кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, банківські картки, які використовувались ОСОБА_7 для зняття або переказу грошових коштів, отриманих від спільників або повій, втягнутих ним у зайняття проституцією, за надання сексуальних послуг, ноутбуки, на яких може міститись листування із замовниками та особами, що надавали послуги інтимного характеру, а також інша інформація, що містить відомості, підтверджуючі факт вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ст. 303 КК України.
Слідчий зазначав, що позбавлення володільця документів права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, можливе виключно на підставі ухвали слідчого судді або суду, з метою збереження речових доказів та запобігання можливості їй приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, у слідчого виникли обґрунтовані підстави для накладення арешту на зазначені вище речі.
В зв`язку із зазначеним слідчий просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а решт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зважаючи на викладене вище, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки слідчим було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, в зв`язку з чим вважаю за можливе клопотання задовольнити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1