АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5365/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_10 , та продовжено строк тримання під вартою до 12.11.2017 р. включно, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 303, ч. 1 ст. 309 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, конкретні обставини справи, дані про особу ОСОБА_8 , та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги доводи сторони захисту про відсутність потреб у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою, оскільки досудове слідство закінчено і проходить стадія ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Також адвокат вказує, що застосований запобіжний захід не відповідає особі підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання в м. Києві, міцні соціальні зв`язки, проживає з мамою.
Далі в апеляційній скарзі адвокат зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки в діях підозрюваного не має складу кримінального правопорушення, а жоден зі свідків та потерпілих не вказав, що саме ОСОБА_8 , застосовував до них фізичну силу або погрози. Додає про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У підсумку апелянт вказує про те, що досудове розслідування закінчене, всі слідчі дії проведені, а тому, слідчий суддя не може подовжувати запобіжний захід. Додає про те, що організатор злочинного угрупування ОСОБА_11 ,, в яке нібито входить і підозрюваний, знаходиться під домашнім арештом.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000983, відомості про яке 13.10.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 302, ч. 1 ст. 309 КК України.
11.05.2017 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
12.05.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
13.05.2017 року слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
17.05.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України.

06.07.2017 року слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва продовжено строк тримання ОСОБА_8 під вартою, до 09.08.2017 року.
07.08.2017 року слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва продовжено строк тримання ОСОБА_8 під вартою, до 12.10.2017 року.
06.07.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України.

13.09.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 303, ч. 1 ст. 309 КК України.
Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_10 , звернувся до Подільського районного суду м. Києваз клопотанням про продовження щодо ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року задоволено та продовжено щодо ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 12.11.2017 р. включно.

Під час розгляду клопотання про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 303, ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження цього строку, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Посилання апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 15.05.2017 року, протоколах пред`явлення особи для впізнання від 12.05.2017 року і 15.05.2017 року, протоколі допиту потерпілої ОСОБА_13 від 12.05.2017 року, протоколі огляді від 11.05.2017 року, протоколі огляду від 15.05.2017 року, протоколі допиту потерпілої ОСОБА_14 від 15.05.2017 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 06.09.2017 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 06.09.2017 року та інших матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат не просить відмовити у задоволенні клопотання, а просить застосувати інший запобіжний захід, що можливо лише у разі наявності обґрунтованої підозри.
Посилання апелянта на відсутність в діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки не підлягають з`ясуванню на цій стадії кримінального процесу, яка вимагає від слідчого судді перевірки фактів та обставин, що свідчать про можливу причетність особи до інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження адвоката про те, що жоден зі свідків та потерпілих не вказав на те, що саме ОСОБА_8 застосовував до них фізичну силу або погрози, оскільки факти та обставини, викладені зокрема в показах цих свідків, і були враховані слідчим суддею при прийнятті оскаржуваного рішення, з огляду на необхідність доведення обґрунтованості підозриОСОБА_8 , а не доведеності його вини.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються, проте захисником у судовому засіданні не доведено обставин, які свідчать про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині, єнеобгрунтованими.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті на які посилається в апеляційній скарзі захисник.

Посилання захисника на те, що підозрюваний проживає з мамою, не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігти яким можливо через застосування саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Посилання адвоката на те, що ОСОБА_11 перебуває під домашнім арештом не є предметом розгляду у даному судовому засіданні та не є визначеною законом самостійною підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження сторони захисту про те, що досудове розслідування закінчено, а тому відсутні підстави для продовження строку тримання під вартою, не заслуговують на увагу, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, а зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.
Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 12.11.2017 р. включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4