Провадження 1-кп/331/28/2018
Справа 331/5733/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за фактом скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_6 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України.

У судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про встановлення стороні обвинувачення розумного строку щодо подання доказів, оскільки вже тривалий проміжок часу в судові засідання прокурор ОСОБА_3 не може забезпечити явку свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти встановлення строку на подання доказів, просила суд знову відкласти розгляд справи, надавши їй можливість забезпечити участь свідків у наступне судове засідання.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Так, з 01.08.2016 року в провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України. Судові засідання неодноразово відкладались у зв`язку з н забезпеченням прокурором явки у судові засідання свідків.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається в даному випадку на прокурора, проте стороною обвинувачення не вжито заходів для розгляду кримінального провадження у розумінні положень про розумність строків.
Для визначення розумності строків кримінального провадження важливе значення має не тільки судове провадження у суді першої інстанції, а й провадження в апеляційній та касаційній інстанціях. У п. 97 рішення ЄСПЛ від 16.09.2010 р. у справі «Вітрук проти України» зазначено, що «в кримінальних справах «розумний строк», передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з того часу, коли особі було «пред`явлено обвинувачення», тобто, іншими словами, з моменту офіційного повідомлення заявника компетентним органом про те, що він обвинувачується у вчиненні злочину. Це визначення також застосовується до питання, чи мало місце «суттєве погіршення становища [підозрюваного]», чи ні. Щодо закінчення «відповідного строку», то в кримінальних справах період, передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, включає весь строк провадження у справі, у тому числі перегляд рішення в апеляції (п. 70 рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» (Merit v. Ukraine))».
У п. 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 р. у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів». При цьому ЄСПЛ зазначає, що відкладення розгляду справи, призначення і проведення експертизи, участь судді в розгляді інших справ, повернення кримінальної справи прокуророві з метою усунення допущених порушень кримінально-процесуального законодавства самі по собі не суперечать чинному законодавству, але не можуть призводити до порушення права особи на судочинство в розумний строк (рішення ЄСПЛ від 13.07.1983 р. у справі «Цимерман і Штайген проти Швейцарії»). Не може також бути виправданням збільшення строків судового розгляду відсутність достатньої кількості суддів та їх перевантаженість. Згідно з позицією ЄСПЛ Конвенція покладає на держави-учасниці обов`язок організувати свою судову систему таким чином, щоб суди мали змогу діяти відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції, зокрема розглядати справи впродовж «розумного строку» (рішення від 06.09.2005 р. у справі «Павлюлінець проти України»).
Вимоги оперативності розгляду кримінальних проваджень у справах, по яких підсудний тримається під вартою, грунтуються на підвищених вимогах до розумного строку розгляду (з урахуванням виключного ступеня обмеження права особи на свободу). Усталена правова позиція ЄСПЛ із зазначеного питання наведена у п. 90 рішення у справі «Тодоров проти України»: «Суд також зазначає, що протягом усього кримінального провадження заявник у цій справі тримався під вартою, що вимагало від державних органів, які розглядали справу, особливу сумлінність у здійсненні правосуддя без затримок (див., наприклад, п. 83 рішення у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia) та п. 31 рішення від 31.01.2006 р. у справі «Юртаєв проти України» (Yurtayev v. Ukraine))».
Вимоги про дотримання розумних строків провадження законодавчо закріплені у ст. 28 КПК України та відповідають існуючій практиці ЄСПЛ та нормам Конвенції стосовно дотримання прав людини у цій сфері. Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
За таких обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 114 КПК України, суд вважає за доцільне для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку встановити стороні обвинувачення строк для подачі до суду доказів у інкримінованому кримінальному правопорушенні до 01.03.2018 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 114, 372 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Встановити стороні обвинувачення строк до 01 березня 2018 року для подання доказів у кримінальному провадженні за фактом скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, а саме: забезпечення явки свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 .

Роз"яснити керівнику Запорізької місцевої прокуратури № 1 вимоги ст. 382 КК України про кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1