Справа №345/1763/17
Провадження № 1-кп/345/201/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.10.2017 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою освітою, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, не одруженого, раніше судимого 20.03.2017 року Шевченківським районним судом міста Чернівці за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у вигляді 850 грн. штрафу за ст. 185 ч. 2 КК України, суд
що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.
Злочин вчинено за наступних обставин:
ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену судимість за ст. 185 ч. 1 КК України 13.04.2017 близько 11.30 год. знаходився на продуктовому ринку, що у м. Калуші по вул. Дзвонарська. Перебуваючи на ринку ОСОБА_4 побачив як ОСОБА_5 після здійснення телефонного дзвінка поклала в кишеню своєї куртки мобільний телефон. В той час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення цього майна в ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення ОСОБА_4 таємно викрав з кишені куртки мобільний телефон марки Nomi i182 IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 вартістю 450 грн. із сім-карткою мобільного оператора МТС вартістю 50 грн., чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 500 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що 13.04.2017 приблизно о 11.30 год. він перебував на продуктовому ринку, що в м. Калуш по вул. Дзвонарській. На території ринку він знайшов мобільний телефон і мав намір повернути його власнику, однак був затриманий працівниками поліції.
Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні даного злочину підтверджується показаннями свідків та іншими документами, дослідженими під час судового розгляду справи.
Так, свідок ОСОБА_6 суду показав, що 13.04.2017 приблизно о 11.30 год. він спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проводили відпрацювання на продуктовому ринку, що в м. Калуш по вул. Дзвонарській. Де вони побачили ОСОБА_4 жителя м. Калуш, який раніше судимий та може викрадати гроші та цінності в людей на ринках та в громадських місцях. На ринку ОСОБА_4 підійшов до жінки в м`ясному відділі та викрав якийсь предмет. Викликавши слідчо-оперативну групу в ОСОБА_4 з правої кишені куртки було вилучено мобільний телефон. В цей час до них підійшла жінка (потерпіла по справі), в якої ОСОБА_10 викрав телефон, і яка впізнала свій мобільний телефони.
Аналогічні пояснення суду надали свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Крім показів обвинуваченого та свідків, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується також наступними дослідженими у судовому засіданні доказами, що містяться у письмових матеріалах справи:
-протоколом огляду предмета мобільного телефону марки Nomi i182 білого кольору IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора МТС та акумуляторною батареєю та додатками до нього (а.с. 41, 42, 43);
-протоколом огляду місця події від 13.04.2017 та фототаблицями до нього (а.с. 44-45, 46);
-довідками про вартість мобільного телефону Nomi i182 та сім-карти мобільного оператора МТС (а.с. 48, 49).
Суд, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ст. 185 ч. 2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.
Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, зокрема те, що він позитивно характеризується по місцю реєстрації та проживання (а.с. 58, 62), на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 59, 60), депутатом не являється (а.с. 61), потерпіла претензій не має, збитки їй відшкодовано, просить обвинуваченого суворо не карати (а.с. 21), на утриманні має двох неповнолітніх дітей, щодо яких батьківських прав не позбавлений (а.с. 64, 65, 66). Однак, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий 20.03.2017 року Шевченківським районним судом міста Чернівці за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., штраф сплатив (а.с 50-51, 53-54, 55).
За таких обставин, суд вважає, що покарання йому слід обрати в межах санкції ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді арешту.
Поряд з цим, 07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.
Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочини середньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на зазначений день є батьком двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 65, 66), стосовно яких не позбавлений батьківських прав (а.с. 64). Обвинувачений просив суд застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році» (а.с. 67).
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.ст. 98, 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту на строк шість місяців.
Відповідно до ст. 86 КК України, на підставі ст. 1 п. в Закону України «Про амністію у 2016 році» року звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у вигляді арешту на строк шість місяців.
Речові докази: мобільний телефон марки Nomi i182 IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 з сім-карткою мобільного оператора МТС, які передано на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_5 їй повернути.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Івано-Франківської через Калуський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.