Дата документу 09.01.2018 Справа № 554/96/18
Провадження № 1-кс/554/459/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Своє клопотання мотивує тим, що 04.01.2018 до ЧЧ Полтавського РВП надійшло повідомлення про те, що 04.01.2018 за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 164 експертом Полтавського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_4 , під час дослідження ідентифікаційних номерних позначень та супроводжуючих документів автомобіля Mazda 2200BUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , користувачем якого згідно довіреності НАТ 664780 від 04.03.2016 є ОСОБА_6 , було встановлено, що номерне позначення кузова досліджуваного автомобіля піддавалось зміні шляхом вварювання не заводським способом в номерну деталь металевої пластини з номерним позначенням " НОМЕР_2 ".
Під час проведення огляду місця події за вказаною адресою було вилучено автомобіль Mazda 2200BUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 вказаного автомобіля на ім`я ОСОБА_5 та довіреність НАТ 664780 на право користування вказаним автомобілем на ім`я ОСОБА_6 .
04.01.2018 року вилучений транспортний засіб та документи визнані речовими доказами.
Опитаний ОСОБА_6 показав, що 04.03.2016 в м. Дніпропетровськ придбав автомобіль Mazda E2200 білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 . Близько 1 року тому продав даний автомобіль ОСОБА_7 . Жодних зварювальних робіт не проводив.
Опитаний ОСОБА_7 показав, що приблизно 1,5 роки тому у ОСОБА_6 придбав автомобіль Мазда 2200 д.н.з. НОМЕР_1 та користувався ним у власних справах. Так як автомобіль дуже старий, то його кузов значно пошкоджений корозією. Приблизно 6 місяців тому він помітив, що у кузові під сидіннями почали з`являтися отвори. Так як під переднім пасажирським сидінням розміщений номер кузова, то вирішив укріпити кузов в районі розміщення номеру, щоб не втратити його. З цією метою у власному гаражі за адресою: АДРЕСА_1 , він власноручно обварив кузов у місці зазначення номеру. Зробив це виключно з метою збереження номеру кузова. Номер кузова зміні не піддавався та не переустановлювався з інших кузовів. 04.01.2018 приїхав у м. Полтаву з метою переоформлення даного транспортного засобу на своє ім`я, але працівниками експертної служби було виявлено сліди зварювання поблизу номера кузова, при цьому сам номер не має пошкоджень. На підтвердження своїх слів надав висновок експертного дослідження №4/42/98 від 20.01.2016.
Згідно висновку експертного дослідження №4/42/98 від 20.01.2016 номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_4 , наданого на дослідження транспортного засобу Mazda 2200 номерний знак НОМЕР_1 , не змінювалися. Сліди, на поверхні з номером кузову, створені внаслідок глибокої поверхневої корозії. Бланк наданого на дослідження документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серія НОМЕР_3 відповідає бланкам, які є в офіційному обігу.
На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Власник майна в судове засідання не з`явися. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином, не повідомив про причини неявки.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду від 04.01.2018 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу огляду від 04.01.2018 року, майно, а саме свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 автомобіля Mazda 2200BUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 , довіреність НАТ 664780 на право користування автомобілем Mazda 2200BUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_6 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Накласти арешт на майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 автомобіля Mazda 2200BUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 , довіреність НАТ 664780 на право користування автомобілем Mazda 2200BUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_6 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1