ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2018 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/16204/14 (пр. № 1-кп/201/6/2018), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003673, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Онуфріївка Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта неповна вища, одруженого, раніше не судимого, працюючого в регіональній аптечній мережі «Руан», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту від 31 жовтня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_5 14 жовтня 2014 року близько 23 години 05 хвилин, перебуваючи на території Севастопольського парку у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, побачивши на землі біля ОСОБА_6 чуже майно, яке належить останньому, а саме мобільний телефон марки «Нокіа Х1-01», вартістю 684,00 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» без грошових коштів на рахунку, яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, та яке обвинувачений ОСОБА_5 визнав як об`єкт свого злочинного посягання, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, таємно, шляхом вільного доступу, викрав вказаний мобільний телефон марки «Нокіа Х1-01» та поклав його до правої кишені надягненої на ньому куртки. Після чого ОСОБА_5 разом із викраденим майном зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 684,00 грн.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У підготовчому судовому засіданні суду була надана Угода про примирення, укладена 02 березня 2018 року у відповідності до вимог ст. 472 КПК України між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Згідно даної угоди обвинувачений визнає правильну кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 185 КК України, а також вину у вчинені зазначеного суспільно-небезпечного діяння, сторони підтверджують істотні для даного кримінального провадження обставини та відсутність цивільного позову і завданої шкоди, яка в повному розмірі 684,00 грн. була відшкодована обвинуваченим. Крім того вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Разом з цим потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди сторони угоди, визначена відповідно до положень Загальної частини КК України та в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 із призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373-376, 475 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 02 березня 2018 року про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1