№ 207/2869/17
№ 1-кп/207/181/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Кам`янське

Суд Баглійського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000805 відносно

ОСОБА_5 за звинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2017 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, який спливає до дати наступного судового засідання, до 60 днів згідно ст. 177 КПК України, вважає, що даний запобіжний захід дозволить уникнути ризиків протиправного впливу обвинуваченого на свідків, скоєння ним інших правопорушень, оскільки злочини є тяжкими, обвинувачений офіційно не був працевлаштований, не мав сталих соціальних звязків, по справі не закінчено судове слідство і свідки не допитані судом.

Обвинувачений, його захисник просять вирішити питання щодо зміни запобіжного заходу на більш мякий. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 вважає, що прокурором усупереч вимогам Рішення КСУ № 1-28/2017 від 23.11.2017 року не доведено обгрунтованість продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не змінились.

Згідно п. 3 Рішення КСУ № 1-28/2017 від 23.11.2017 року, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").
Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
Злочини, котрі інкриміновано ОСОБА_6 , відносяться до тяжких, обвинувачений на час затримання офіційно не працював, що визнав у суді під час розгляду даного клопотання, відповідно не мав легального джерела доходу, документально підтверджених даних про неможливість тримання обвинуваченого в умовах установи виконання покарань у звязку з незадовільним станом його здоров`я суду не надано, хоча захисником та самим обвинуваченим заявлено про наявність певних хронічних захворювань обвинуваченого; на час розгляду клопотання по справі не закінчено судовий розгляд, обвинувачений не визнає себе винним і відповідно до встановленого порядку дослідження доказів погодився надати свої покази наприкінці судового розгляду, відповідно під час судового розгляду триває допит свідків.

Суд враховує, що до одного зі свідків під час досудового слідства застосовано заходів забезпечення безпеки зі зміною анкетних даних, вказаний свідок ще не допитаний судом, решта свідків як обвинувачення, так і захисту, за матеріалами провадження мешкає в одному районі міста, що й обвинувачений, відповідно неможливо виключати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вплинути на свідків, котрі ще не допитані у суді, уникати явки до суду, у звязку з чим суд вважає, що існують встановлені ст. 177 КПК України ризики, вони не змінилися і не відпали, тому клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту слід відмовити, продовживши строк тримання обвинуваченого під вартою до постановлення вироку суду, але не більш ніж на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою у Державній установі «Дніпропетровська установа виконання покарань (№4)» до постановлення вироку по справі, але не більше ніж до 22 березня 2018 року, включно.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1