Справа № 405/3616/17

"06" вересня 2017 р. м. Кропивницький
ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити. Крім того, зазначив, що слідчим при винесення постанови про відмову у визнанні потерпілим не дотримано вимог п. 1 ч. 5 ст. 110 КПК України, а саме не зазначено повністю прізвище, ім`я, по батькові слідчого, що також на його думку є обставиною для скасування оскаржуваної постанови.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Згідно ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, зокрема рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
У заяві про вчинення кримінального правопорушення та у заяві про визнання потерпілим, ОСОБА_3 не зазначив будь-які відомості про спричинення йому моральної, фізичної або майнової шкоди, у зв`язку з чим станом на день винесення оскаржуваної постанови, слідчий приймав рішення на підставі обставин кримінального правопорушення, які зазначені заявником та зібраних в ході досудового розслідування доказів.
Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті.
Враховуючи, що про спричинення моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_3 не вказав, а матеріали кримінального провадження таких відомостей не містять, слідчий правомірно прийшов до висновку, що наявні очевидні та достатні підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення та заява про визнання потерпілим подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій ст.55 КПК України, а відтак слідчий суддя, вважає, що рішення про відмову у визнанні потерпілим прийняте слідчим з дотриманням вимог КПК України.
Оскільки оскаржувана постанова від 03.07.2017 року обґрунтована належним чином, тобто винесена з дотриманням вимог КПК України, а тому, в задоволенні скарги слід відмовити.
Щодо доводів заявника з приводу не зазначення слідчим у прийнятому ним процесуальному рішенні прізвища, ім`я, по батькові, особи, яка прийняла рішення, слідчий суддя зазначає, що при зверненні до слідчого судді зі скаргою та під час її розгляду заявником ОСОБА_3 визнано, що вказане рішення прийнято слідчим, а тому на думку слідчого судді вказана обставина не є безумовною підставою для його скасування, оскільки останнє вмотивоване, прийняте в межах повноважень та відповідає встановленим у кримінальному провадженні обставинам.
Враховуючи викладене в задоволенні скарги ОСОБА_3 необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1