АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Наставного В.В.,

суддів - Скавроніка В.М., Дмитренко Г.М.,

з участю прокурора - Пламадями І.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від13 жовтня 2009 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, зареєстрованого за цією ж адресою, не працює, неодружений, раніше судимий:

- 26.08.1993 року вироком Мінського районного суду м. Києва за ст.140ч.2, 215- 3ч.2,42 КК України 1960 року на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, - 09.08.1994 року вироком Мінського районного суду м. Києва за ст.140ч.2,141ч.2,42,43 КК України 1960 року на 5 років 6 місяців позбавлення волі, - 26.09.2002 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ст.309ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі, - 17.11.2004 року вироком Солом»янського районного суду м. Києва за ст.15ч.2,185ч.2,185ч.2,395,70 КК України на 2 роки позбавлення волі; - 09.02.2007 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ст.309ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі,

засуджений за ст.185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі.

ОСОБА_1 вироком суду визнаний винним у тому, що 22.06.2009 року приблизно о 14 год., знаходячись на площі Перемоги, 3 в м. Києві, зустрівся із невстановленою слідством особою, яка запропонувала йому піти разом до магазину, що розташований за вищевказаною адресою, на що ОСОБА_1 погодився, і разом з невстановленою слідством особою зайшов в приміщення магазину «Спортмастер», який розташований у торгівельно-розважальному центрі «Україна» на площі Перемоги, 3 в м. Києві. В цей час невстановлена слідством особа запропонувала ОСОБА_1 таємно заволодіти чужим майном, яке знаходиться в приміщенні вищевказаного магазину. На дану пропозицію ОСОБА_1 погодився, чим вступив із невстановленою слідством особою у злочинний зговір, направлений на таємне

______________________________

Справа № 11-а-2466/09. Категорія: ст.185ч.2 КК України

Головуючий у першій інстанції-Горб І.М.

Доповідач-Наставний В.В.

викрадення чужого майна. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_1 поклав до поліетиленового пакету, який у руках тримала невстановлена слідством особа, три футболки, загальною вартістю 979 грн., і направився до виходу із магазину. Заволодівши таким чином майном, що належало ТОВ «Спортмайстер України», ОСОБА_1 разом з невстановленою слідством з місця вчинення злочину зникли.

Засуджений ОСОБА_1 в апеляції та доповненні до неї посилається на суворість призначеного покарання, зазначаючи, що судом недостатньо було враховано всі обставини, що пом'якшують його покарання, а саме: явка з повинною, щире каяття, повне визнання вини, сприяння розкриттю злочину, а також те, що він має на утриманні матір похилого віку, яка хворіє, просить прийняти рішення з врахуванням пом»якшуючих обставини.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора про заперечення проти апеляції і залишення вироку без зміни, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції засудженого, судова колегія вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів. Судом у відповідності з вимогами ст.299 КК України за згодою учасників судового розгляду визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи і розміру цивільного позову, які ні ким не оспорювалися. При цьому суд допитав засудженого ОСОБА_1, який свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та щиро каявся.

Суд вірно визнав ОСОБА_1 винними в умисному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб і правильно кваліфікував його дії за ст. 185ч.2 КК України, що в апеляції не оспорюється.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом»якшують і обтяжують покарання, дані про його особу, в тому числі і ті дані та обставини, на які є посилання в апеляції засудженого щодо його відношення до вчиненого, дані, що характеризують його, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах ближче до мінімальної межі санкції статті кримінального закону, по якій він притягнутий до кримінальної відповідальності. Так, з протоколу судового засідання вбачається, що судом були досліджені всі дані про особу ОСОБА_1, дані, що його характеризують, його сімейний стан, його відношення до вчиненого і щире каяття у вчиненому, відшкодування заподіяної шкоди. Цим даним та обставинам, а також іншим обставинам, в тому числі і тяжкості вчиненого злочину суд дав належну оцінку і прийняв мотивоване рішення, про що зазначено у вироку.

Обставини, на які є посилання в апеляції засудженого, в тому числі і щодо наявності у нього матері похилого віку, не спростовують висновки суду про вид та розмір призначеного ОСОБА_1 і не можуть бути безумовними підставами для зміни вироку суду в частині призначеного покарання.

Призначене ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і за своїм видом та розміром є необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів. Підстав для пом»якшення покарання ОСОБА_1 чи призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, доводи апеляції є безпідставні і задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2009 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_1 - без задоволення.

Судді: