ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5128/17
провадження № 1-кп/753/329/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000834 від 22.01.2017за звинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської обл., Ульяновського р-ну, с. Ольховата, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, на обліках у нарколога та психіатра не перебуваючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Російської Федерації, Архангельської області, Коношського району, с. Ширбово, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, непрацюючого, на обліку у лікаря психіатра не перебуваючого, зареєстрованого у АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-10.06.1996 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 141, ч.2 ст. 206, 42, 43 КК України до 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна; Звільнений 16.10.1998 р. згідно Закону «Про амністію» від 24.07.1998 р. з Житомирської ВК №4.

-31.08.1999 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 141 КК України до 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна, вирок змінений ухвалою Київського міського суду від 23.09.1999 р. перекваліфіковано зі ст. 141 ч.2 на ст. 140 ч.2 КК України; звільнений 15.05.2004 р. по відбуттю строку покарання;

-18.03.2009 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;

-30.06.2010 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, в силу ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк 3 місяці по вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.03.2009, остаточно до відбуття призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі, 08.05.2014 звільнений з Бучанської ВК № 85 по відбуттю строку покарання;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

-24.10.2008 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком 2 роки.

-26.03.2009 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4роки 6 місяців, 30.05.2013 звільнений з Полицької ВК Рівненської області по відбуттю строку покарання;

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 у невстановленому досудовим розслідуванням часу та місці запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_8 таємно викрасти чуже майно. 22.01.2017 близько 02 год. 20 хв. за попередньою змовою групою осіб з метою таємного викрадення чужого майна ОСОБА_7 , а також ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які діяли повторно, прибули на автомобілі марки «Hundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 до будинку № 146 по вул. Харківське Шосе у м. Києві, де з корисливих мотивів умисно протиправно шляхом вільного доступу з колодязя кабельної каналізації електрозв`язку Київській філії ПАТ «Укртелеком» таємно викрали належне Київській філії ПАТ «Укртелеком» майно кабель ТПП 100х2х0,5 довжиною 35 метрів вартістю 2550,80 грн. (без ПДВ), кабель ТПП 100х2х0,5 довжиною 36 метрів, вартістю 2340 грн. (без ПДВ), кабель МКСГ 7х4х1,2 довжиною 14 метрів вартістю 1400 грн. (без ПДВ), спричинивши Київській філії ПАТ «Укртелеком» збиток на загальну суму 6290 гривень 80 копійок (без ПДВ).

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які діяли повторно, а також ОСОБА_7 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньо змовою групою осіб, тобто скоїлизлочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 22.01.2017 р. в нічний час за його пропозицією він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 здійснили крадіжку кабелів ПАТ «Укртелеком» по вул.Харківське шосе 146, після чого разом з викраденим були затримані працівниками поліції .У скоєному щиро покаявся.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 22.01.2017 р. в нічний час за пропозицією ОСОБА_7 він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 здійснили крадіжку кабелів ПАТ «Укртелеком» по вул.Харківське шосе 146, після чого разом з викраденим були затримані працівниками поліції.У скоєному щиро покаявся.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі та суду пояснив, що дійсно 22.01.2017 р. в нічний час за пропозицією ОСОБА_12 він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 здійснили крадіжку кабелів ПАТ «Укртелеком» по вул.Харківське шосе 146, після чого разом з викраденим були затримані працівниками поліції.У скоєному щиро покаявся. Вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, підтверджується сукупністю наступних доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні.

Так, представник потерпілої юридичної особи ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердив, що 22.01.2017 близько 02 год. 20 хв.біля будинку № 146 по вул. Харківське Шосе у м. Києві з колодязя кабельної каналізації електрозв`язку Київській філії ПАТ «Укртелеком» було викрадено належне Київській філії ПАТ «Укртелеком» майно кабель ТПП 100х2х0,5 довжиною 35 метрів вартістю 2550,80 грн. (без ПДВ), кабель ТПП 100х2х0,5 довжиною 36 метрів, вартістю 2340 грн. (без ПДВ), кабель МКСГ 7х4х1,2 довжиною 14 метрів вартістю 1400 грн. (без ПДВ), чим було спричинено Київській філії ПАТ «Укртелеком» збиток на загальну суму 6290 гривень 80 копійок.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 стверджував, що 22.01.2017 близько 02 год. 20 хв. він вийшов на балкон 9-го поверху покурити та побачив як біля буд. № 146 по вул. Харківське шосе троє чоловіків відчинили каналізаційний люк та почали світити ліхтариком в люк, після чого один із цих осіб опустився в люк. Оскільки на той час він працював в ЖЕК та йому було відомо, що працівники експлуатаційних організацій оснащені більш кращими ліхтарями, він подзвонив в поліцію та повідомив працівників поліції про те, що троє невідомих осіб намагаються викрасти кабель з каналізаційного люку. Після чого він побачив як один із чоловіків опустився в інший люк, що знаходився під його балконом на відстані приблизно 40 м. від будинку, після чого почув характерний звук ножівки, після чого побачив як двоє інших осіб витягували з цього люку кабель. Це все тривало близько 15 хвилин, після чого йому передзвонили працівники поліції та спитали де знаходяться ці особи, на що він повідомив, що вони знаходяться поряд з ними. Після цього він побачив автомобіль патрульної поліції, який рухався по вул. Горлівській, працівники якого затримали зазначених осіб. Після затримання поліцейськими він впізнав зазначених осіб по їх тілобудові.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 підтвердив, що 22.01.2017 близько 02 год. 20 хв. під час патрулювання вул. Харківське шосе був отриманий виклик від громадянина про те, що він побачив з балкону, як біля буд. № 146 по вул. Харківське шосе невідомі особи викрадають кабель в кабельній каналізації. Після цього вони виїхали на вказане місце двома екіпажами патрульної поліції. Один з екіпажів заїхав до цього будинку з вул. Тростянецької, а інший, в складі якого він перебував, заїхав з вул. Російської. Зупинивши автомобіль за кутом цього будинку, він вийшов з автомобіля та підійшов до будинку, де побачив іншого інспектора патрульної ОСОБА_16 , який зупинив обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували на відстані приблизно 30 м. від відкритого каналізаційного люку. Кришка від люка знаходилась на відстані приблизно 15 м. від цього люку. Двоє з обвинувачених: ОСОБА_9 та ОСОБА_7 почали втікати. Він з напарником наздогнали їх та застосували до них кайданки, після чого супроводили до патрульного автомобіля. Під час спілкування з обвинуваченими, у ОСОБА_7 на одязі в області плеч знаходились сліди земляного грунту, у інших обвинувачених були брудні руки. На запитання інспекторів поліції що вони роблять в цей час в зазначеному місці обвинувачені повідомили, що прогулювались вулицею. Під час поверхневого огляду у обвинуваченого ОСОБА_9 були знайдені ключі від автомобіля, який зі слів обвинуваченого ОСОБА_9 знаходився в гаражі в Дніпровському районі м. Києва. Увімкнуши брелок сигналізації, приблизно в 200 м. спрацювала автомобільна сигналізація. Вони разом пройшли до автомобіля, та на прохання працівників поліції ОСОБА_9 відчинив багажник, де знаходились кабелі. Під час огляду прилеглої до будинку № 146 території було знайдено полотно від ножовки по металу. Крім того, біля люку знаходились дві скрутки кабелю а також сліди від взуття, які співпадали зі слідами взуття одного з обвинувачених. Свідок також додав, що в ту пору доби вулиця була добре освітлена, що дозволяло виявити зазначених осіб, у тому числі з житлових будинків, які знаходились поруч.

Аналогічні покази підтвердив в судовому засіданні працівник поліції - свідок ОСОБА_16 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що22.01.2017він брав участь в якості понятого під час проведення слідчої дії - огляду кабелів та під час обшуку затриманого обвинуваченого ОСОБА_7 в приміщенні Дарницького УП ГУНП у м. Києві за фактом викрадення кабелів з кабельної каналізації біля буд. № 146 по вул. Харківське шосе.Після проведення огляду він та інший понятий ОСОБА_18 підписали протокол огляду місця події від 22.01.2017 р. та протокол затримання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Аналогічні покази підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , який також приймав участь під час огляду кабелів у якості понятого.

Дослідженням протоколу огляду місця події від 22.01.2017 р.встановлено, що біля буд. № 146 по вул. Харківське шосе був відкритий люк з каналізаційною кришкою, біля якого знаходились ножовка, лежали змотані кабелі. Крім того, під час огляду автомобіля «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить родичам ОСОБА_9 , в його багажнику був виявлений змотаний кабель. На місці події були виявлені обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 /а.с.т.2 а.с. 76-92, 96-98/.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.01.2017 р. в приміщенні Дарницького УП ГУНП у м. Києві були оглянуті викрадені та вилучені кабелі /т.2 а.с. 102-104/ , які постановою слідчого визнані речовими доказами по справі / т.2 а.с.а.с. 93,94/, та згідно розписки / ч.2 а.с. 95/ передані представнику потерпілої юридичної особи на зберігання.

Під час проведення слідчого експерименту обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказали на обставини, що передували їх затриманню працівниками поліції /т.2 а.с. 105-112/.

Аналіз наведених обставин та доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що ОСОБА_19 , а також обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повторно, вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, та їх дії правильно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.2 ст.185 КК України.

Разом з тим, суд вважає зайвою кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кваліфікуючою ознакою «повторність», оскільки судом об`єктивно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий та вважається особою, яка раніше не вчиняла корисливі злочини, а також приходить висновку про необхідність виключення зазначеної кваліфікаційної ознаки з загального змісту обвинувачення ОСОБА_7 .

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченими кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України відповідно до ч.3ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Також суд враховує особи обвинувачених:

-ОСОБА_7 - раніше в силу ст. 89 КК України несудимий, неодружений, не працює, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває;

-ОСОБА_20 раніше неодноразово судимий за скоєння умисних корисливих злочинів, одружений , не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 11.11.2014 перебуває на обліку у лікаря нарколога діагноз: «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», визнаний інвалідом 3 групи, має на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження.

-ОСОБА_21 -раніше неодноразово судимий за скоєння умисних корисливих злочинів, не одружений, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину;

Обставиною, яка помякшує покарання ОСОБА_22 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає їх щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_22 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 ,характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його організаційну та найбільш активну роль у скоєнні злочину, розмір матеріальної шкоди, спричиненої злочином,позицію представника потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, щонеобхідною та достатньою мірою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покаранняу вигляді позбавлення волі на строк 2 роки.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 підлягає зарахуванню час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 22.01.2017 р.по 20.06.2017 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Разом з тим в судовому засіданні обвинуваченим та його захисником було заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 р.», оскільки він з 22.01.2017 р. перебуває під вартою та на цей час відбув більше однієї чверті максимального строку покарання за ч.2 ст. 185 КК України.
Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 р.».
Відповідно до ст. 3Закону України «Про амністію у 2016 р.» - звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, підлягають особи, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Оцінивши можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 р.»,суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою з 22.01.2017 р. та загальний строк утримання під вартою з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) становить 19 місяців. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 відбув більше однієї чверті призначеного покарання.
Таким чином, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі положень ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 р.».
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 , характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, розмір матеріальної шкоди, спричиненої злочином,позицію представника потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено відсутність підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі п. г) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.», оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 має дві не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, а саме: за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.1996 р. за ч.2 ст. 141 КК України, який відповідно до ст. 7-1 КК України 1960 р. та ст. 12 КК України 2001 р. відноситься до тяжкого злочину та за вироком Дніпровського районного суду м. Києва 30.06.2010 за ч. 2 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 р. Згідно з вимогами ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 р. амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що обвинувачений ОСОБА_8 не є суб`єктом застосування амністії, а тому у задоволенні відповідного клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого слід відмовити.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_9 , характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, розмір матеріальної шкоди, спричиненої злочином,позицію представника потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки.

Разом з тим в судовому засіданні захисником ОСОБА_4 було заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.», оскільки він має на утриманні неповнолітнюдитину.
Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 р.».
Відповідно до положень п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.» - звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Оцінивши можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 р.», суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_9 має неповнолітню дитину, 2015 р.н., не позбавлений батьківських прав, обвинувачується у скоєнні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Заборон щодо застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 р.» до ОСОБА_9 судом не встановлено.
Таким чином, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання на підставі положень п.в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.», задовольнивши,таким чином, клопотання захисника ОСОБА_4 повністю.
Обговорюючи законність та обґрунтованість заявленого цивільного позову, суд враховує наступне.
Представником потерпілої юридичної особи ПАТ «Укртелеком» до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому представник просив суд стягнути солідарно з обвинувачених на користь ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду в розмірі 6290 гривень 80 копійок.
Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти задоволення цивільного позову у визначеному розмірі.

Дослідивши цивільний позов, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що матеріальна шкода, заподіяна потерпілій юридичній особі, розмір якої не заперечувався обвинуваченими, підлягає відшкодуванню обвинуваченими солідарно в повному обсязі, як особами винними у вчиненні злочину, а тому заявлений цивільний позов підлягає повному задоволенню.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України

Обрані запобіжні заходи щодо обвинувачених ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили підлягають скасуванню у зв`язку зі звільненням обвинувачених від відбуття призначеного судом покарання з передбачених законом підстав.

Обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту з урахуванням належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання -2 / два/ рокипозбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 22.01.2017 року
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 22.01.2017 року по 20.06.2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.3 Закону України Про амністію у 2016 році.

До набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати та звільнити ОСОБА_7 з під варти негайно в залі суду.

Визнати винним ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання-2 / два / рокипозбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді «домашнього арешту» за ухвалю Дарницького районного суду м.Києва від 6.02.2018 року- залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання та взяття під варту в порядку виконання даного вироку.

Визнати винним ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання-2 / два / рокипозбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році».
До набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту скасувати.
Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 6290 /шість тисяч двісті дев`яносто/ гривень 80 копійокна користь ПАТ «Укртелеком» в особі Київської міської філії (, ІПН: 56).
Речові докази:
-кабель ТПП 100х2х0,5 довжиною 35 метрів вартістю, кабель ТПП 100х2х0,5 довжиною 36 метрів, кабель МКСГ 7х4х1,2 довжиною 14 метрів, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_23 - повернути за належністю ПАТ «Укртелеком»;
-автомобіль марки «HundaiAccent»д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_24 повернути за належністю ОСОБА_25 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурорам.

Головуючий суддя ОСОБА_1