У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщенні суду в м. Києві заяву потерпілої ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
в с т а н о в и в:
Потерпіла ОСОБА_3 29 вересня 2017 року подав до суду заяву про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , у рамках розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Заява мотивована тим, що в провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, так головуючий суддя 16.06.2016 року спілкувався з адвокатом ОСОБА_6 , який є захисником ОСОБА_5 та його товаришем в коридорі суду, після чого наказав їм зачекати, а потім зайти до нього, як ОСОБА_3 стало відомо, адвокат ОСОБА_6 є колишнім співробітником Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, де працював разом з чоловіком ОСОБА_5 , в той час суддя ОСОБА_4 працював в прокуратурі Дніпровського району м. Києва, тому вони мали можливість вирішувати різні питання щодо справ. Зазначає, що саме після цієї розмови суддя ОСОБА_4 порушив засади рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів, а саме суддя не вживав заходів щодо забезпечення обвинуваченої до суду, приймав фіктивні медичні довідки щодо стану її здоров`я, в журналі судових засідань не відображались запитання та відповіді, які були задані потерпілою, окрім цього суддя підказував обвинуваченій під час судового засідання, які саме відповіді їй необхідно було давати, умисно перешкоджав ознайомлюватись зі справою. Окрім цього під час проведення судових засідань суддя ОСОБА_4 дозволяв собі говорити на підвищених тонах, чинити психологічний тиск на неї та сторону обвинувачення, системно грубо порушував правила суддівської етики.
В судове засідання учасники судового процесу не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Дослідивши заяву та додані до неї документи, слідчий суддя, приходить до наступного.
Як убачається з заяви, у провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
29.09.2017 року потерпілою ОСОБА_3 було заявлено відвід головуючому судді у рамках вищезазначеного кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Поданя заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Мироненко і Мартенко проти України (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах Фей проти Австрії (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та Веттштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).
У своєму рішенні по справі Фельдман проти України Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі Фельдман проти України, заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).
Заявник підставами для відводу зазначає те, що судом неодноразово призначались судові засідання, в які обвинувачена не з`являлась, надаючи фіктивні медичні довідки, при цьому виносились ухвали про привід останньої, які не виконувались, суддею ОСОБА_4 не було забезпечено участь обвинуваченої в судовому засіданні, окрім цього ним було порушено право потерпілої на ознайомлення з матеріалами справи, також зазначає, що під час судових засідань він вів себе грубо і некоректно та спілкувався зі стороною захисту, що вказує на його упередженість.
Разом з тим, обставини, на які посилається заявник, як на підстави відводу судді ст. 75 КПК України не передбачені, а вказані в даному випадку мотиви, фактично свідчать про незгоду заявника з діями головуючого в судовому засіданні .
За таких обставин, висловлені доводи заявника, які б обумовлювали відвід судді, у супереч вимог ст.ст. 22, 26 КПК України, є неспроможними та сумнівними за своєю суттю, оскільки не випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, апріорі, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного, через що, суд вважає заяву заявника про відвід за своєю суттю такою, що не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 75, 76 КПК України, у зв`язку з чим остання не підлягає задоволення.
Керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 75, 76, 80, 81, 369-372, 376 КПК України суддя, -
у х в а л и в:
У задоволені заяви потерпілої ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у рамках кримінального провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1