Справа № 149/3298/16-к
Провадження №11-кп/772/624/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2016 року за №0000264, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_11 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кушелівка Хмільницького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна середня, одруженого, раніше не судимого, на утриманні одна неповнолітня дитина, тимчасово не працюючого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зарахувати строк перебування в установі попереднього ув`язнення з 20 серпня по 29 серпня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання визначено відраховувати з моменту вступу вироку в законну силу.
Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину та смерті фізичної особи, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином 50000 (п`ятдесят) тисяч гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Згідно вироку суду, 14.08.2016 о 21:20 години ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Бердичів-Літин» біля с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 . Після вчинення наїзду, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що ОСОБА_8 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, розуміючи, що поставив потерпілого в небезпечний для життя стан та усвідомлюючи те, що залишає без допомоги особу, яка внаслідок отриманих травм позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, маючи реальну можливість надати потерпілому допомогу, не виконав свого обов`язку, покладеного на нього законом і загальновизнаними нормами моралі, не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу та з метою уникнути відповідальності, після вчинення ДТП водій ОСОБА_7 автомобілем залишив місце пригоди. Проведеними пошуковими заходами 20.08.2016 водій ОСОБА_7 був затриманий співробітниками національної поліції за місцем свого проживання.
Не погодившись з вироком суду, подали апеляційні скарги:

-обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті 135 ч. 1 КК України, застосувавши ст. 75 КК України. Вказує, що судом безпідставно вказано на обтяжуючу обставину залишення в небезпеці, яка є кваліфікуючою ознакою злочину, та не взято до уваги пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, публічне вибачення перед потерпілою, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повне відшкодування матеріального збитку, часткове відшкодування моральної шкоди та дані, які характеризують обвинуваченого з позитивної сторони.

-потерпіла ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, стягнути на її користь 450 000 грн. моральної шкоди. Вважає, що призначене обвинуваченому покарання є несправедливим через м`якість, оскільки останній не розкаюється у вчиненому злочині, намагався приховати сліди злочину, постійно змінював свої покази, частково відшкодував шкоду лише щоб мати пом`якшуючу обставину.

-прокурор ОСОБА_11 просить вирок скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. Прокурор вважає, що судом не враховано відсутність в обвинуваченого будь-якого критичного ставлення до власних дій, зокрема часткове знищення доказів злочину, повідомлення недостовірної інформації про вжиті заходи до надання медичної допомоги потерпілому.

Адвокат ОСОБА_10 до закінчення апеляційного розгляду кримінального провадження за згодою обвинуваченого ОСОБА_7 відмовився від своєї апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, потерпілу ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого та підтримали апеляційні скарги подані ними, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та відмовився від апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 в інтересах нього, виступи захисника ОСОБА_10 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого дані, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, за встановлених районним судом обставин, викладених у вироку, ніким з учасників кримінального провадження, в тому числі обвинуваченим не оспорюються, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відповідно до ст. 65 КК України ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного, відсутність обставин, які у відповідності до вимог ст. 66 України пом`якшують його покарання.

Разом з цим, суд невірно визначив обставину, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані, оскільки вона є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, та відповідно до ст. 67 КК України не може враховуватись при призначенні покарання, як така, що його обтяжує.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд постановив занадто суворе покарання і що судом не були враховані пом`якшуючі обставини безпідставні. Суд першої інстанції врахував обставини вчинення злочину, поведінку обвинуваченого після вчиненого злочину, те, що ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності не повідомив про скоєний злочин правоохоронні органи та намагався знищити сліди злочину та призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене за ч. 1 ст. 135 КК України.

Апеляційний суд встановив факт того, що районним судом були дослідженні характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_7 дані, достовірність яких він не оспорював.

При цьому, матеріали провадження не містять інших даних, характеризуючих особу обвинуваченого та такі дані не надавалися додатково іншими учасниками провадження, в тому числі і обвинуваченим.

Разом з тим, відсутність претензій матеріального характеру з боку потерпілої та часткове відшкодування моральної шкоди не може свідчити про наявність пом`якшуючої покарання обвинуваченого обставини добровільного відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди визначеної п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

При цьому апеляційний суд враховує, що визнання обвинуваченим своєї вини, у відповідності до положень ст. 66 КК України, не є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Доводи захисника та обвинуваченого, які зводяться до того, що суд призначив обвинуваченому надмірно суворе покарання не відповідають матеріалам кримінального провадження і вироку.

Посилання прокурора на м`якість призначеного покарання ОСОБА_7 є необґрунтованими та непереконливими.

Щодо м`якості призначеного покарання, на яке вказує потерпіла ОСОБА_8 та прокурор в своїх апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки судом в повній мірі враховано вимоги ст. 65 КК України та вмотивовано прийнято рішення, тоді як в апеляційних скаргах відсутні мотиви чому, за відсутності обставин, які, обтяжують покарання, прокурор та потерпіла вважають, що саме 1 рік 6 місяців позбавлення волі, а не 1 рік позбавлення волі, буде тим необхідним строком для виправлення обвинуваченого.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження і вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд навів докази, дав їм відповідну оцінку і мотивував свої висновки стосовно злочину, за який його засуджено.

За таких обставин, з урахуванням усіх встановлених в сукупності обставин справи та даних про особу обвинуваченого, відсутністю пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50 та 65 КК України, призначив обвинуваченому відповідне покарання та прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства.

Доводи обвинуваченого, які зазначені в апеляційній скарзі про наявність підстав для призначення йому більш м`якого покарання з урахуванням визнання вини та часткового відшкодування шкоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ці обставини були прийняті до уваги і саме з урахуванням цих обставин, районний суд визначив покарання у виді позбавлення волі, наближене до його мінімального розміру.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, характеризуючих особу обвинуваченого даних, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

При цьому, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 403, 405, 407 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 135 КК України без змін.

Виключити з мотивувальної частини вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року обтяжуючу обставину вчинення злочину, щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом. Суддя: