Єдиний унікальний номер 722/1639/17
Номер провадження 1-в/722/342/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представників виправної колонії: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

та засудженого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Заболоття Ратнівського району Волинської області, про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся в суд із вказаним вище клопотанням.

В судовому засіданні засуджений підтримав подане клопотання та просив його задовольнити посилаючись на те, що під час відбування покарання він до дисциплінарної відповідальності не притягувався, здобув освіту, приймає участь у виховних заходах, працює днювальним відділення.
Прокурор ОСОБА_8 та представник виправної колонії ОСОБА_4 , в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 заперечували вважаючи, що як поведінка так і праця останнього не були сумлінними, він не досяг необхідного ступеню виправлення, а тому заміна йому невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасною.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та частково особову справу засудженого, судом встановлено.

ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Волинської області від 30.07.2015 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.296, ч.1 ст.70 КК України до 04 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 відраховано з 01.09.2015 року. Кінець строку відбування покарання засудженого 01.09.2019 року.

Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно п.2 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_7 відбув 02 роки 03 місяці 18 днів позбавлення волі, тобто більше половини строку покарання, призначеного судом. Невідбутий засудженим строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання, становить 01 рік 08 місяців 12 днів.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з витягу з протоколу №26/2017 засідання комісії ДУ «Сокирянська ВК (№67)» від 26.10.2017 року, засудженому ОСОБА_7 відмовлено в клопотанні перед судом про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення.
Суд не погоджується з таким висновком комісії, з огляду на таке.
Так, із досліджених судом матеріалів клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_7 встановлено, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 01.09.2015 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м. Луцьк, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. Міру покарання у виді позбавлення волі відбуває в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» з 25.09.2015 року. В жовтні 2015 року у зв`язку з ознайомленням з матеріалами кримінальної справи був етапований до СІЗО м. Луцьк. В листопаді 2015 року повернувся до «СВК (№67)». З моменту прибуття в установу по березень 2016 року, до будь-яких оплачуваних робіт не залучався, до персоналу установи з приводу працевлаштування не звертався.У період з березня по жовтень 2016 року був працевлаштований в якості днювального відділення №7. З жовтня 2016 року по липень 2017 року бажання працювати не виявляв, з приводу працевлаштування не звертався і до будь-яких оплачуваних робіт не залучався. В липні 2017 року, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, був етапований до спеціалізованого лікувального закладу при «Шепетівській ВК (№98)». В жовтні 2017 року повернувся для подальшого відбування покарання до «Сокирянської ВК (№67)». З моменту прибуття по листопад 2017 року, до оплачуваної суспільно-корисної роботи не залучався. У грудні 2017 року працевлаштований в якості днювального відділення №7. За час перебування в установі, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався. У відношенні до персоналу установи тактовний. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. Роботи з самообслуговування та благоустрою установи виконує, однак потребує контролю за якістю їх виконання. В 2016 році здобув спеціальність «електрогазозварювальник ІІ розряду» в навчальному центрі, який функціонує при установі.
Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими документами, а саме: характеристикою засудженого ОСОБА_7 від 12.12.2017 року; довідкою про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_7 ; довідкою відділу організації та нормування праці СВК №446 від 11.12.2017 року.

Окрім цього, з характеристики засудженого від 11.01.2017 року, складеної начальником відділення СПС №7 ОСОБА_9 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Творчість».

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Частиною 2 ст.65 КВК України визначено, що активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.
Під час розгляду клопотання судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, робить для себе належні висновки, реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», закінчивши відповідний начальний заклад при установі, продовжує реалізацію програми диференційованого виховного впливу «творчість», беручи активну участь в культурному житті установи, під час відбування покарання працював на посаді днювального відділення до етапуавання в лікувальний заклад у зв`язку з хворобою, після повернення до СВК працює на тій же посаді, відповідально виконуючи покладені на нього обов`язки.
Саме ці обставини дають суду об`єктивні підстави вважати, що своєю поведінкою та відношенням до праці засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення.
При цьому, суд не погоджується з доводами представника виправної колонії ОСОБА_4 з посиланням на характеристики засудженого, в частині безвідповідального відношення до роботи, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання, натомість повністю спростовують показаннями представника колонії ОСОБА_6 , який в судовому засіданні позитивно охарактеризував засудженого ОСОБА_7 та вказав про відповідальне відношення останнього до праці.
Згідно вимог ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі встановлюється особі на строк від одного до п`яти років і відбувається у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.
Враховуючи встановлені обставини та наведені норми закону суд приходить до висновку про задоволення даного клопотання та заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі в межах строків, установлених для даного виду покарання.
Керуючись ст.6, ч.2 ст.65 КВК України, ст.61, 82 КК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, ст.ст. 537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Замінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Заболоття Ратнівського району Волинської області, невідбуту ним частину покарання у виді 01 року 08 місяців 12 днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 01 року 08 місяців 12 днів обмеження волі з триманням його у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці.
Направити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Заболоття Ратнівського району Волинської області, для відбування покарання до кримінально-виконавчої установи в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_7 , що у відповідності до вимог ч.6 ст.82 КК України, якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить новий злочин, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбачених у статях 71 і 72 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: