АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5459/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

секретаря судового засідання ОСОБА_7

за участю прокурора ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

підозрюваного ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_13 ,які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_12 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання детектива Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_14 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, із забороною залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 , до 10.12.2017 року, щодо
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 , інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник, зазначає про те, що законність дій посадових осіб Міністерства оборони України, включаючи підозрюваного ОСОБА_12 , підтверджена офіційним висновком Міністерства економічного розвитку та торгівлі України. Додає, що обґрунтованість підвищення ціни підтверджена експертними висновками ДП «Держзовнішінформ», Торгово-промислової палати України, проведеним аналізом відповідних уповноважених підрозділів МО України.
Дала адвокат звертає увагу суду на те, що поза увагою слідчого судді залишився той факт, що в наданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалах відсутні докази, які б підтверджували наявність вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення за попередньої змови групою осіб.
Також апелянт зазначає, що детективи НАБ України та прокурори у даному кримінальному провадженні перекручують факти та намагаються видати звичайні трудові взаємозв`язки за злочинну змову.
Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що дії ОСОБА_12 не можливо кваліфікувати як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки відсутня суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення.
Також адвокат наголошує, що у даному випадку, зазначені в поданні детектива ризики, передбачені ст. 171 КПК України, носять формальний характер та базуються виключно на припущеннях, а тому, як стверджує адвокат, не можуть бути підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.
У підсумку адвокат вказує про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи та репутації.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Національного антикорупційного бюро України перебувають матеріали кримінального провадження № 00000319, відомості про яке 09.09.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознакамикримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
11.10.2017 року ОСОБА_12 затримано у порядку ст.ст. 208, 209 КПК України та того ж дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Детектив третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_14 , за погодженням із першим заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 , звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді залишено без задоволення та застосовано щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, із забороною залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 , до 10.12.2017 року.
Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_12 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Перевіряючи доводи клопотання детектива на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Посилання апелянта на те, що дії ОСОБА_12 не можливо кваліфікувати як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки відсутня суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення, колегія суддів визнає передчасними, оскільки кваліфікація дій підозрюваного може бути змінена протягом досудового розслідування.

Крім того, твердження сторони захисту про те, що детективи НАБ України та прокурори у даному кримінальному провадженні перекручують факти та намагаються видати звичайні трудові взаємозв`язки за злочинну змову, слід визнати необгрунтованими, з урахуванням відсутності доказів на підтвердження наведеного.

Відповідно до ст. 178 КПК України колегія суддів враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_12 в їх сукупності, а саме його стан здоров`я, те, що він одружений, виховує неповнолітню дочку, наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, наявність нагород, відзнак державного рівня, те, що він є учасником бойових дій з 1992 року, нагороджений орденом Богдана Хмельницького ІІІ-го ступеня, медалями Збройних сил України та НАТО, неодноразово нагороджувався грамотами та медалями Української Спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів), та з урахуванням заяв про взяття особи на поруку ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , яким присвоєно звання Героїв України, які поручились за те, що ОСОБА_12 не буде перешкоджати проведенню досудового розслідування, а навпаки всіляко буде допомагати детективам НАБУ та буде сумлінно виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосувати до підозрюваного ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З цією метою колегія суддів також вважає доцільним покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання детектива.
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_13 , підлягає закриттю, у зв`язку із відмовою останнього від поданої апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 176 179, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_13 ,у зв`язку із відмовою від поданої апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року, якою залишено без задоволення клопотання детектива Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_14 та застосовано щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, із забороною залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 , до 10.12.2017 року, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання детектива Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_14 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки Героїв України ОСОБА_16 та ОСОБА_18 .
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_12 наступні обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу детектива, прокурора або суду;

- повідомляти про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії обов`язків до 10 грудня 2017 року.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

____________________ ____________________
ОСОБА_5 ОСОБА_6