Справа № 404/647/17
Номер провадження 1-кп/404/84/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_5 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, за наступних обставин.
Так, 26 липня 2016 року в першій половині дня, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_5 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив ремонтні роботи. На підвіконнику в коридорі вказаного будинку, ОСОБА_5 помітив ключі від автомобіля «ОРЕL ОМЕGА», р.н. НОМЕР_1 , який знаходився на вулиці біля вказаного будинку та належить потерпілій ОСОБА_6 . В цей момент у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння даним транспортним засобом.
Таким чином, ОСОБА_5 незаконно, без дозволу власника чи законного володільця заволодів автомобілем марки «ОРЕL ОМЕGА», р.н. НОМЕР_1 , спричинивши своїми протиправними діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.1 КК України визнав повністю. Показав, що обставини викладені у його обвинуваченні, та встановлені органами досудового розслідування ним визнаються та не оспорюються, погоджується з кваліфікацією вчиненого діяння. Від дачі пояснень відмовився в порядку ст.63 Конституції України.
Вказав, що визнає заявлений потерпілою цивільний позов, просив вибачення у потерпілої, обіцяв виправитись.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, визнає заявлений потерпілою цивільний позов, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ст.9 ч.1 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд, розглядаючи кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст.289 ч.1 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, умисне та закінчене.
Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив.
ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, не одружений, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, осудний, раніше не судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечного діяння.
Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його особу, який характеризується позитивно, раніше не судимий, повністю розкаявся у вчиненому злочині, за відсутності обставин, які його обтяжують, думку прокурора та потерпілої щодо міри покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати міру покарання в межах санкції ст.289 ч.1 КК України, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за глибоким переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики злочинів.
При цьому, з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмір 640 грн.
Підстав для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів, суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.1 КК України, та призначити йому покарання за ст.289 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової автотоварознавчої експертизи №1390 від 03.10.2016 року у розмірі 3082 грн.80 коп.
- автомобіль марки «ОРЕL ОМЕGА», 1988 р.в., сірого кольору, д/н НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на території кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою: м.Кропивницький, вул. Вокзальна, 58; 2 ключа; брилок сигналізації, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , - залишити потерпілій ОСОБА_6 , як власнику.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1