Справа № 525/564/17
Провадження № 1-кп/541/20/2018
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
05 січня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою -
встановив :
Миргородським міськрайонним судом Полтавської області здійснюється кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ст. 115 ч. 1 КК України.

В зв`язку із тим, що спливає строк дії запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, а судовий розгляд неможливо закінчити в зв`язку з необхідністю розгляду клопотання обвинуваченого про відвід захиснику та укладення угоди з іншим захисником, прокурором було заявлене клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, з посиланням на продовження існування ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу, зазначених у ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду і можливість незаконного впливу на потерпілих.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора, вважала наявними ризики, наведені прокурором, вважала, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи, що прокурор не довів існування ризиків, які б давали підстави для застосування цього запобіжного заходу.

Суд, дослідивши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді від 4 березня 2017 року обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. На даний час строк дії запобіжного заходу продовжений ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року до 14 січня 2018 року.

В зв`язку з неможливістю закінчити судовий розгляд до вказаної дати є необхідність вирішити питання щодо продовження запобіжного заходу.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працює, утриманців не має, може впливати на потерпілих під час судового розгляду, що встановлено ухвалами слідчих суддів при обранні запобіжного заходу.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Крім того, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, та у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, про те, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, підозра щодо вчинення якого є обгрунтованою а висновок щодо винуватості обвинуваченого може бути зроблений судом тільки за результатами судового розгляду, який ще не завершений, тому необхідно погодитися з думкою прокурора, що такі ознаки дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 буде переховуватися від суду.

Враховуючи, що на даний час ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати, застосування більш м`яких запобіжних заходів, в т.ч. і з застосуванням електронних засобів контролю, для запобігання цим ризикам, а відтак і для виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України, буде недостатнім, суд вважає що підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який немає, отже необхідно продовжити строк дії обраного запобіжного заходу на два місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд,-
ухвалив :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2 місяці - до 5 березня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3