Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/726/17 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.11.2017 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000025 від 08 січня 2015 року за апеляційними скаргами начальника Устинівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка Казанківського району Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, відповідно до п.1 ст.89 КК України, такого, що не має судимості, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1
визнано винуватим, засуджено та призначено покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на дев`ять років шість місяців.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 у строк покарання за новим вироком суду зараховано строк попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди в сумі 200000 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 6892 грн. 34 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 засуджено за скоєння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин. Так, 08 січня 2015 року приблизно о 02 годині 45 хвилин ОСОБА_8 , в стані алкогольного сп`яніння, на прилеглій території магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 " по вул. Жовтнева,6«б» в м. Долинська Кіровоградської області, під час сварки з ОСОБА_11 , яким не припинено протиправних дій у вигляді нападу його собаки на ОСОБА_8 , наніс ОСОБА_11 близько десяти ударів кулаками в область обличчя, від чого він впав на землю. Після чого ОСОБА_8 наніс ОСОБА_11 близько семи ударів ногами в область голови та тулуба, чим причинив потерпілому ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді: рани на підборідді біля правого кута рота, рани нижньої частини підборіддя, синців на верхній та нижній повіці правого та лівого ока, рани на нижній повіці лівого ока, синців на спині та крилах носа, синця на правій щоці, садна в ділянці перенісся, множинних дрібних точкових синців на правому та лівому лобному бугрі, синця на лівій щоці та скроневій ділянці, синців на верхній та нижній губі, рани в потиличній ділянці, синця по нижній частині підборіддя, внутрішньочерепної травми, субдурального, субарахноїдального крововиливів, синця в проекції лівої ключиці біля міжключичної впадини, садна на правому колінному суглобі по передній поверхні, синця на тильній поверхні лівої кисті на основі першого пальця, крововиливу в м`які тканини по передній поверхні шиї, садна долонній поверхні правого передпліччя в нижній третині, синця на лівому ліктьовому суглобі по внутрішній поверхні, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і вчинив умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
В апеляційній скарзі із доповненням прокурор просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України покарання у виді 10 років позбавлення волі. Долю речових доказів вирішити згідно вимогами ст.100 КПК України, зокрема речовий доказ, а саме металевий ліхтарик, вилучений у ОСОБА_8 в ході обшуку, та який знаходиться, на зберіганні в кімнаті речових доказів Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області - конфіскувати, як засіб використаний для вчинення кримінального правопорушення. Під час апеляційного розгляду провести судове слідство, під час якого допитати обвинуваченого та дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (характеристики з місця проживання та реєстрації, довідку, що підтверджує наявність попередніх судимостей у обвинуваченого, довідку про склад сім`ї). Свої вимоги обґрунтував тим, що призначаючи засудженому, найближче до мінімального, покарання передбачене санкцією ч.2 ст.121 КК України суд недотримав вимоги п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання». Призначаючи покарання, судом не взято до уваги та не дано належної оцінки особі засудженого, його способу життя, схильності до вчинення умисних середньої тяжкості та тяжких злочинів та відсутності дієвого виховного впливу на засудженого при призначенні йому покарання наближеного до мінімального. Так, 28 річний ОСОБА_8 раніше притягувався до адміністративної відповідальності та засуджувався за вчинення умисного корисливого злочину середньої тяжкості. Як особа в цілому характеризується посередньо: не працює, на обліку в центрі зайнятості як безробітний (шукаючий роботу) не знаходиться, на утриманні дітей та пристарілих осіб не має, заходів по відшкодуванню завданих злочином збитків не вжив. Інкримінуємий ОСОБА_8 злочин за ч. 2 ст. 121 КК України він вчинив перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, відносно особи похилого віку, свою вину у вчиненні злочину не визнав, що свідчить про відсутність каяття у вчиненому та намагання уникнути кримінальної відповідальності. Крім того вказав, що в судовому засіданні цілком доведено що ОСОБА_8 використав вищевказаний металевий ліхтарик, як засіб, вчинення кримінального правопорушення та на ньому збереглися його сліди, а тому суд, при вирішенні питання щодо долі речових доказів, мав застосовувати вимоги пункту 1 частини 9 статті 100 КПК України, а саме металевий ліхтарик, вилучений у ОСОБА_8 під час обшуку - конфіскувати, як засіб, використаний для вчинення кримінального правопорушення, однак судом вказані вимоги КПК не враховано, чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

В доповненні до апеляційної скарги вказав, що вирок суду підлягає скасуванню з додаткової підстави допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і, зокрема, ст.20, ст.314, п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України.

Так суд першої інстанції у порушення вимог ч.2 ст.314 КПК України провів підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду без участі захисника обвинуваченого, в той час коли останній наполягав на призначенні професійного захисника та проведення підготовчого судового засідання за участі захисника, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та право обвинуваченого на захист.

Крім того, суд допустив інші істотні порушення вимог КПК України і зокрема, п.7 ч.2 ст.412 КПК України. Так у матеріалах провадження взагалі відсутній журнал судового засідання за 20.10.2016 року, 27.10.2016 року, 14.11.2016 року, 24.11.2016 року, 12.12.2016 року, 27.12.2016 року та 12.01.2017 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження стосовно нього у зв`язку із відсутністю доказів його вини. Посилаючись на те, що вирок суду було ухвалено з грубим порушенням вимог Конституції України, кримінального процесуального та кримінального закону, Європейської конвенції із захисту прав та основоположних свобод людини. Під час розгляду справи у суді першої інстанції суд порушив його право на захист, провівши підготовче судове засідання без участі захисника, якого він бажав мати, при тому, що він, ОСОБА_8 наполягав на призначені та проведенні підготовчого судового засідання за участі захисника. Під час продовження запобіжного заходу суд неправильно застосовував норми КПК та ЄСПЛ. Перевищував строк тримання під вартою, передбачений ст.197 КПК України, з приводу чого він заявляв відвід судді. Крім того, суд поклав в основу обвинувального вироку докази які є недопустимими та не взяв до уваги докази, які підтверджують його невинуватість. Крім того, суд не звернув уваги на те, що він неодноразово заявляв, що на нього під час проведення досудового розслідування здійснювався фізичний та психологічний тиск співробітниками поліції та знущання над ним. Силою з нього, ОСОБА_8 , вибивали визнавальні показання, погрожувати покалічити його маленького сина, з приводу чого він звертався до органів прокуратури.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просив скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення в якому він обвинувачується. Звільнити ОСОБА_8 з під варти в залі суду. Мотивуючи тим, що висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_12 ґрунтуються на показаннях свідка ОСОБА_13 , які суперечать показам, наданим свідком у судовому засіданні та з яких вбачається, що він не був свідком конфлікту обвинуваченого з потерпілим. Також показання свідка ОСОБА_13 не збігаються з висновками суду та обвинувального акту в часі ніби то вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Суд не взяв до уваги,що згідно висновками судово-медичної експертизи від 12.01.2015 року у ОСОБА_14 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді садно на правій гомілці по передній поверхні в середній третині, що фактично унеможливлює домішку крові як на одязі потерпілого так і на змивах з місця події. Суд не дослідив, при яких обставинах ОСОБА_8 одержав тілесні ушкодження. Згідно пункту «Дослідження» - опис об`єктів експертного дослідження зазначено, що об`єкти експертного дослідження отримані в канцелярії НДЕКЦ в упакованому та опечатаному стані. Цілісність упаковок не порушена, спосіб упакування не виключає можливості вільного доступу до змісту без пошкодження упаковок. Суд не навів пояснень,чому не дослідив та не взяв до уваги протокол обшуку квартири ОСОБА_8 під час якого, було вилучено металевий ліхтарик, на якому наполягала сторона захисту. Вказав, що порушення Інструкції «Про порядок вилучення, обліку уберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання,досудового слідства і суду» при проведенні обшуку робить саму слідчу дію незаконною, а отримані речові докази недопустимими. Зазначив, що в протоколі обшуку не вказано, що на ліхтарику є нашарування бурого кольору, які видно при звичайному освітлені. Поняті та дружина ОСОБА_8 , які були присутні під час обшуку в судовому засіданні не були допитані, обставини вилучення ліхтарика не були з`ясовані, що призвело до неповноти судового розгляду справи, а тому суд повинен був виключити вказаний доказ як неналежний, а не посилатися у вироку як на доказ винуватості ОСОБА_14 у вчинені кримінального правопорушення. Вказав, що як на докази доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення суд послався на протокол слідчого експерименту від 17 січня 2015 року, який було проведено без захисника під психологічним тиском під контролем та примусом працівників поліції, що є порушенням органами досудового розслідування права на захист ОСОБА_8 , передбаченого п.6 ч.3 ст.129 Конституції України, а також ч.2 ст.87 КПК України. Вказав, що у той час коли проводився слідчий експеримент ОСОБА_14 перебував під арештом по адміністративній справі, чому суд першої інстанції ніякого аналізу не надав, разом із тим стосовно перевірки цього вказувалося в ухвалі апеляційного суду Кіровоградської області якою було скасовано вироку суду першої інстанції у зв`язку із допущенням істотних порушень закону Зазначив, що висновки судово-психологічної експертизи №147 від 27.02.2015 року та висновки судово-психіатричної експертизи №58 від 03.02.215 року не містять доказів про винуватість ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення. Вказав, що судом досліджений в судовому засіданні відеозапис до протоколу за № 30/92 від 18 березня 2015 року по результатам проведення негласної слідчої дії-аудіо-відео контроль особи під час якої ніби то ОСОБА_8 розповів працівнику правоохоронного органу про те як 08 січня 2015 року приблизно о 2 годині 30 хв. він наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 .Однак, вказані негласні слідчі дії були проведені під тиском та погрозами працівників поліції про що неодноразово наголошував ОСОБА_8 . Крім того, із 20 свідків які були заявлені стороною обвинувачення, судом допитано тільки одного ОСОБА_15 , інші свідки судом не допитані, а тому обставини побиття потерпілого ОСОБА_11 ґрунтуються не на доказах, а на припущеннях. Вказав, що в день ухвалення вироку, сторона захисту та сторона обвинувачення готувалися до допиту свідків, які були викликані судом. У зв`язку з тим, що свідки стороною обвинувачення не були доставлені до суду, сторона захисту та обвинувачення клопотали до суду про привід свідків, але не дивлячись на клопотання, суд закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами та запропонував перейти до дебатів. За таких обставин, суд позбавив сторону захисту належним чином захищатися від обвинувачення і що призвело до ухвалення незаконного вироку. Також вказав, що судом першої інстанції при розгляді справи допущено інші істотні порушення вимог закону, зокрема, порушення право на захист обвинуваченого при тому, що ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області було скасовано попередній вирок у зв`язку із допущенням істотних порушень закону, в тому числі порушення права на захист. В ухвалі апеляційного суду вказано про те, що судом фактично не встановлено дату та місце скоєння кримінального правопорушення, не перевірено та не враховано те, що час скоєння ОСОБА_14 кримінального правопорушення співпадає з часом вчинення ним адміністративного правопорушення взагалі в іншому місці міста Долинка, за яке його піддано адміністративному стягненню на 5 діб. Крім того не перевірено та не проведено аналіз і не враховано те, що механізм завдання тілесних ушкоджень вказаний в обвинувальному акті не співпадає з тим що встановлено в ході слідчого експерименту, що слідчий експеримент проводився без участі захисника, та в період відбування ОСОБА_8 адміністративного арешту по адміністративній справі. Також допущено порушення права на захист і, зокрема, підготовче судове засідання проведено без участі захисника, при тому, що обвинувачений наполягав щоб підготовче судове засідання було проведено за участю захисника, при проведенні підготовчого судового засідання. Проте суд це проігнорував, провів підготовче засідання без участі захисника, а тільки потім призначив йому захисника за призначенням, у зв`язку із чим обвинуваченим було заявлено відвід судді.

Заслухавши доповідача, прокурора який просив задовольнити подану апеляційну скаргу із доповненням та просив частково задовольнити апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника у частині порушення права обвинуваченого на захист та допущення інших істотних порушень КПК, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 про задоволення їх апеляційних скарг та часткове задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню, з таких підстав.
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409, 412 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і, зокрема порушення права на захист.
Згідно ст.45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Згідно ст.50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю. 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до п «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що під час ухвалення вироку, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку та призначення по кримінальному провадженню нового судового розгляду. Крім того судом при розгляді справи допущена неповнота та поверховість судового розгляду, яку неможливо усунути під час апеляційного розгляду.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, перед підготовчим судовим засіданням обвинуваченим ОСОБА_8 заявлено клопотання про призначення захисника із числа адвокатів Кіровоградського обласного центру із надання безоплатної вторинної правової допомоги для захисту його прав та інтересів, у тому числі для захисту його прав та інтересів у підготовчому судовому засіданні.

Проте, судом не зроблено перерву в підготовчому судовому засіданні не призначено захисника обвинуваченому та проведено підготовче судове засідання без участі захисника, якого просив йому призначити обвинувачений, та ухвалою призначено кримінальне провадження до судового розгляду та тільки тоді призначено захисника, тобто допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і, зокрема, проведено підготовче судове засідання без участі захисника, якого бажав мати обвинувачений, чим допущено порушення права на захист обвинуваченого.

Крім того, суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 захисника із числа адвокатів Кіровоградського обласного центру із надання безоплатної вторинної правової допомоги не прийняв відповідно до ст. 54 КПК України відмову від захисника ОСОБА_16 , яка представляла його інтереси під час судового розгляду кримінального провадження Долинським районним судом Кіровоградської області, вирок якого скасовано колегією суддів Апеляційного суду Кіровоградської області.

Положенням ст. 59 та пунктом 6 ч.3 ст.129 Конституції України закріплено конституційне право громадян на захист від обвинувачення.
Ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом. Встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висувного обвинувачення про нього кримінального обвинувачення.
Частинами 1, 6 ст. 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно із ч.1 та ч.3 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. При цьому висновки суду, зазначені у рішенні, мають прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто такими, що не допускають неоднозначного трактування.
Згідно ч.3 ст.415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді після скасування вироку чи ухвали суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Разом із тим, судом першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження знову допущено істотні порушення кримінального процесуального закону і, зокрема, не в повній мірі виконано вказівки на які було звернуто увагу в ухвалі колегії суддів Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.08.2016 року якою було скасовано попередній вирок суду першої інстанції від 28 березня2016 року, виконання яких для суду першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження є обов`язковими.( Т.2 А.С. 168).
Так, колегія суддів апеляційної інстанції звертала увагу на показання обвинуваченого ОСОБА_8 , надані ним при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції стосовно застосування до нього під час проведення досудового розслідування недозволених мір психологічного та фізичного впливу з боку співробітників правоохоронних органів, що не було належним чином перевірено та не надано цьому взагалі ніякої правової оцінки при ухваленні вироку суду. Крім того колегія суддів вказувала, щодо перевірки та проведення належного аналізу щодо допустимості зібраних доказів у кримінальному провадженні.
Проте, суд першої інстанції під час нового розгляду не призначив перевірку за фактом застосування психологічного та фізичного тиску на ОСОБА_8 під час досудового розслідування, та не надав належної оцінки доказам, здобутим органом досудового розслідування із застосуванням недозволених методів слідства, на що вказує обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник.
Крім того, при новому судовому розгляді суд допустив істотну неповноту та поверховість судового розгляду так в обвинувальному акті направленому для розгляду до суду вказано 21 свідка ( Т.1 а. с. 7), проте судом було допитано у судовому засіданні тільки одного ОСОБА_13 при тому, що прокурор, обвинувачений та його захисник наполягали на допиті вказаних свідків та на їх примусовому приводі у судове засідання.
Крім того, суд першої інстанції при новому розгляді допустив також інші істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання.
Разом із тим, дослідивши матеріали кримінального провадження колегією суддів встановлено, що у даному кримінальному провадженні відсутні журнали судових засідань 20.10.2016 року, 27.10.2016 року, 14.11.2016 року, 24.11.2016 року, 12.12.2016 року, 27.12.2016 року та 12.01.2017 року, що також є безумовною підставою для скасування вироку суду.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту та поверховість судового розгляду, що є безумовною підставою для скасування вироку суду та призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а тому апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції необхідно усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі зібрані докази по кримінальному провадженню та перевірити всі доводи апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого та його захисника та вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, а також детально перевірити всі доводи викладені у заявлених клопотаннях по справі обвинуваченого та його захисника, у тому числі, з приводу порушення права на захист обвинуваченого на стадії досудового слідства, надати їм належну правову оцінку та за результатами розгляду ухвалити мотивоване, законне та обґрунтоване рішення.

Призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі також заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 10 років у разі доведеності його вини та наявністю ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Крім того, скасовуючи вирок суду першої інстанції з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд колегія суддів враховує, що на даний час в Устинівському районного судді Кіровоградської області, вирок якого скасовано працює двоє суддів. Судді ОСОБА_1 вирок скасовано, що унеможливлює його повторну участь у розгляді даного кримінального провадження, суддя ОСОБА_17 перебуває на лікарняному, а тому колегія суддів вважає за необхідне направити дане кримінальне провадження на розгляд до найбільш територіально наближеного суду, тобто до Долинського районного суду Кіровоградської області.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407,409, 412, 415 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги начальника Устинівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_9 із доповненням, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року стосовно ОСОБА_8 - скасувати, призначивши новий судовий розгляд кримінального провадження у Долинському районному суді Кіровоградської області.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 січня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4