11-кп/775/553/2017(м)
263/7972/17

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м. Маріуполі кримінальне провадження за №0001454 від 16.05.2017 року та за №0001869 від 28.06.2017р. за апеляційною обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 27 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, не одруженого, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, судимого:

-2.03.1998 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.140, ч.2 ст.17, ч.3 ст.81, 42,46-І КК України, в редакції Закону 1960 року, до 3 років позбавлення волі з відстрочкою на 1 рік, зі штрафом 680 грн., з конфіскацією 1/2 частки майна;

-17.06.1999 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.141, ч.1 ст.145, 42,43 КК України, в редакції Закону 1960 року, до 4 років позбавлення волі;

-20.03.2002 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.206,43 КК України, в редакції Закону 1960 року, до 4 років позбавлення волі;

-3.08.2006 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-17.05.2012 року Апеляційним судом Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.05.2014 року покарання замінено на обмеження волі, звільнився 31.03.2015 року за відбуттям строку покарання;

-10.03.2016 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн., ухвалою Приморського районного суду м.Маіруполя від 5.09.2016 року покарання у виді штрафу замінено на 100 годин громадських робіт, перебуває на обліку в Приморському РС ММВ з питань пробації з 20.09.2016 року по теперішній час, відбутий строк покарання становить - 8 годин, до відбуття 92 години,

який зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено:

за ч.2 ст.185 КК України до 3 (три) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.190 КК України до 2 (два) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяця років позбавлення волі.

У відповідності з ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Приморського районного суду міста Маріуполя від 10.03.2016 року, зміненого на 100 годин громадських робіт та за правилами складання покарань, передбачених ст.72 КК України, визначено остаточне покарання до відбуття у виді трьох років, шести місяців, десяти днів позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 1000 грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000 грн., а всього 2000 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 395,48 грн., 395,48 грн. та 790,96 грн., на загальну суму 1581,92 гривень.

В с т а н о в и л а :

за вироком суду ОСОБА_6 визнан6ий винним у тому, що він 13.05.2017 року приблизно о 16 годиені, знаходячись в тамбурі квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: дитячий велосипед «Profi Ukraine Р003», вартістю 736,25 грн., після чого залишив місце скоєння злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на свій розсуд.

Він же, 4.06.2017 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись біля будинку № 102 по пр.Мира в Центральному районі м.Маріуполя, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка, незаконно заволодів майном, що належить ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном «Samsung» GТ-С3782, вартістю 586,67 грн., з сім-картою мобільного оператора «Київстар» та картою пам`яті «Мікро СД», які для потерпілого матеріальної цінності не представляють, та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

Також, 28.06.2017 року приблизно о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля камери схову в приміщенні торгівельного центру «Обжора» по пр.Будівельників, 125 в Центральному районі м.Маріуполя, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: рюкзак торгівельної марки «Nike» вартістю 696,73 грн., кросівки торгівельної марки «Nike» вартістю 1000 грн., шорти торгівельної марки «Nike» вартістю 225 грн., шорти торгівельної марки «Nike» вартістю 224,25 грн., футболку «saucony», вартістю 235,25 грн., браслет з срібла вартістю 270,74 грн., паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ікону Святого Миколая, дезодорант «Ваlea men», дезодорант «Rexona men», два зарядних пристрої, іграшку у вигляді їжака, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють. Після чого, ОСОБА_6 залишив місце скоєння злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 2651,97 грн.

Обвинуваченим ОСОБА_6 подана апеляційна скарга.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінальних правопорушень, доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду щодо нього в частині призначеного покарання змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості, застосувати вимоги ст.69-1 КК України та призначити покарання за наявності обставин, що пом`якшують покарання, розмір покарання визначити не більш двох третин максимального строку, передбаченого відповідною санкцією ст.ст.185 ч.2,190 ч.2 КК України, та застосувати Закон України «Про амністію у 2016р.», оскільки, на думку обвинуваченого, він підпадає під дію зазначеного закону.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 від прокурора Маріупольської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 надійшли заперечення, в яких прокурор відсовує законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити йому покарання не більш двох третин максимального строку, передбаченого відповідною санкцією ст.ст.185 ч.2, 190 ч.2 КК України, застосувати Закон України Про амністію у 2016р., від призначеного покарання звільнити; думку прокурора ОСОБА_5 , який відстоював законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, за які його засуджено, були зроблені на підставі його визнавальних показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення покарання у спосіб (за правовою формулою), зазначений в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.

Так, відповідно до ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Дійсно, обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою провину, каявся у скоєному, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КПК України суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання, але добровільно не відшкодував завданого збитку, у зв`язку з чим суд задовольнив цивільний позов та стягнув з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 1000 грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000 грн., а всього 2000 грн.

Крім того, наявні обставини, що обтяжують покарання, - рецидив злочину.

При таких обставинах вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення покарання за наявності обставин, що пом`якшують покарання (ст.69-1КК) суперечать нормам діючого законодавства, а тому його доводи в цій частині є цілком безпідставними та задоволенню не підлягають.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про можливість застосування Закону України Про амністії в 2016р. також є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст.86 КК України та ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016р. амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Обвинувачений ОСОБА_6 не підпадає до будь-якої категорії осіб, зазначених в статті 1 Закону України «Про амністію у 2016році».

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за даним вироком визначений з 18 липня 2017р.

На день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016році», тобто на 07.09.2017р. обвинувачений ОСОБА_6 не відбув однієї чверті призначеного строку основаного покарання чи половини призначеного строку основаного покарання, що є обов`язковою умовою, тому не підпадає під дію ст.ст.3,4 Закону України «Про амністію у 2016році».

Крім того, відповідно до ст.9 п. «а» Закону України «Про амністію у 2016році» амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Обвинуваченому ОСОБА_6 за новим вироком призначено остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України, оскільки засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин.

Таким чином, перелік необхідних умов для звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк відсутній, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016році».

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що при розгляді справи приймав участь прокурор, який не мав на те повноважень, спростовуються постановою про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 29 червня 2917р., з якої вбачається, що прокурор ОСОБА_11 входив до групи прокурорів у зазначеному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим підтримання публічного обвинувачення здійснювалось на законних підставах.( а.с.64)

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст.65 УК України. Суд врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, тому, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Будь які дані, які свідчили б про необ`єктивність, упередженість органів досудового слідства або суду, істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які перешкоджали або могли перешкоджати повно і всебічно розглянути справу, у тому числі і ті, про які йде мова в апеляційної скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 , не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3