У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.12.2017 Справа №607/13442/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0003058 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

Обвинувачений заявив клопотання, підтримане захисником, про зміну йому, обвинуваченому, запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи його тим, що виникли обставини, які раніше були невідомі, пов`язані зі станом здоров`я обвинуваченого, а саме його захворювання, що були виявлене при обстеженні лікарем-кардіологом у м.Чорткові хвороба серцевого нерва, що потребує лікування в умовах стаціонару.
Суд, заслухавши клопотання обвинуваченого, підтриманого захисником, проте заперечене прокурором, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що дане клопотання до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

07 листопада 2017 року за ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у задоволенні клопотання захисника, підтриманого обвинуваченим, про зміну раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт було відмовлено, а раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо нього під час досудового розслідування продовжено до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 05 січня 2018 року.

Вказаною вище ухвалою було визначено, крім іншого, наступне, зокрема, що ОСОБА_3 , хоча і будучи особою молодого віку, одруженим та маючим постійне місце проживання, однак неодноразово судимим за вчинення тяжких злочинів проти власності, востаннє 18 липня 2017 року, ніде не працює, на даний час обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, поєднаного із застосуванням насильства, що дає суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі обрання йому іншого, більш м`якого запобіжного заходу, як про це клопоче сторона захисту, матиме можливість, зважаючи на санкцію кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують своє існування та стороною захисту доказів про зменшення їх обсягу не подано.

Вищенаведені обставини в сукупності їх аналізу, дають суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі зміни йому чинного запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, як про це клопоче ОСОБА_3 , останній запобіжний захід не забезпечить мети його застосування, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам.

При цьому, будь-яких доказів, які б свідчили про вкрай негативний стан здоров`я обвинуваченого, що перешкоджало б останньому перебувати в умовах СІЗО та потребувало стаціонарного лікування ні обвинуваченим ні його захисником не подано та судом не здобуто.

На підставі викладеного і керуючись ст.331, главою 18 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання обвинуваченого, підтриманого захисником, про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України

Головуючий суддяОСОБА_1