Дата документу 21.02.2018 Справа № 554/3131/17
Провадження №1-кс/554/1636/2018
УХВАЛА
Іменем України
21 лютого 2018 року м.Полтава
ВСТАНОВИВ:
Клопотання обґрунтовується тим, що 11.03.2017 року близько 21.00 год. ОСОБА_5 , правомірно перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних особистих стосунків, з положення стоячи, правою рукою зігнутою в кулак наніс удар по голові ОСОБА_7 , а саме в ліву скроню. Від даного удару остання впала на підлогу та на декілька секунд втратила свідомість. Прийшовши до тями відчула, що за шию її кусає собака, а ОСОБА_5 за цим спостерігає. Відігнавши собаку ОСОБА_7 поповзла до вікна ванної кімнати, щоб покликати на допомогу. В цей час ОСОБА_5 двома руками схопив її за плечі, кинув на підлогу та носком лівої ноги завдав удар по обличчю, а носком правої ноги завдав удар по тулубу в область живота. Таким чином, ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран та набряк м`яких тканин голови, які в подальшому ускладнились посттравматичною невралгією С1 спава з чутливими розладами в зоні іннервації, кваліфікуються лише в своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно висновку експерта №539 від 10.05.2017 року.
Після чого, ОСОБА_7 намагалася встати та ОСОБА_5 завдав ще два удари носком лівої ноги по тулубу та ногам, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: синця тулубу, який кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, згідно висновку експерта №539 від 10.05.2017 року.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
22.12.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
06.02.2018 року досудове розслідування завершено та відкрито матеріали по вказаному кримінальному провадженні для ознайомлення.
06.02.2018 року підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 було повідомлено про завершення досудового розслідування та повісткою від 06.02.2018 року було викликано на 09.02.2018 року до слідчого для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, але для ознайомлення останні не прибули. 09.02.2018 року від захисника підозрюваного ОСОБА_6 надійшла письмова заява про неможливість прибуття для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з загостренням спортивної травми в комплексі з захворюванням хребта. Також, в заяві ОСОБА_6 прохає перенести даний виклик на будь-який день після 12.02.2018 року.
12.02.2018 року підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6 було направлено повістку про виклик на 15.02.2018 року, але останні до слідчого не з`явилися та про причини свого неприбуття не повідомили.
За період часу з 06.02.2018 року по 19.02.2018 року підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 із матеріалами кримінального провадження не ознайомилися, що свідчить про намагання затягнути досудове розслідування.
Таким чином, для закінчення досудового розслідування необхідно надати доступ до матеріалів кримінального провадження підозрюваному та йогу захиснику, для належного забезпечення права на захист.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, про розгляд клопотання повідомлені належним чином. Неприбуття цих осіб не перешкоджає розгляду клопотання, у відповідності до положень ст.290 КПК України.
Слідчий суддя, заслухавши слідчого, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, дійшов до наступного висновку.
У відповідності до вимог ст. 290 КПК України, після завершення досудового розслідування прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати, зокрема, стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, з забезпеченням права робити копії або відображення матеріалів.
Право на ознайомлення з усіма матеріалами досудового розслідування гарантує реалізацію конституційного права підозрюваного на отримання інформації, зокрема, щодо суті пред`явленого обвинувачення та стану розгляду справи, а також забезпечує підозрюваному чи його захиснику можливість підготувати захист від пред`явленого обвинувачення.
Отже, право на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування та право на отримання інформації про закінчення розслідування у кримінальному провадженні є складовими конституційного права на захист.
Відтак, право на таке ознайомлення не є абсолютним, про що також зазначив Конституційний Суд України у рішенні по справі № 1-4/2012 про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи. Ознайомлення обвинуваченого чи його захисника з матеріалами справи в межах розумних строків відповідає завданням кримінального судочинства, визначеним у ст. 2 КПК України, що з одного боку забезпечує реалізацію прав і свобод людини і громадянина, а з іншого -вимагає від особи відповідальної поведінки, зумовленої законними потребами, інтересами інших осіб (зокрема, потерпілого) та суспільства в цілому.
Згідно з ч. 10 ст. 290 КПК України у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.
Конституційний Суд України вважав, що положення КПК України щодо визначення сторонам строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження узгоджуються з практикою Європейського Суду з прав людини та з підпунктом „Ь" пункту 3 статті 6 Конвенції, відповідно до якого кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості для підготовки свого захисту. Так, Європейський Суд неодноразово зазначав, що право на захист не є абсолютним, а за змістом статті 6 Конвенції прийнятними є лише вкрай необхідні заходи, які обмежують право на захист (рішення від 23 квітня 1997 року у справі „Ван Мехелен та інші проти Нідерландів", від 25 вересня 2008 року у справі „Полуфакін і Чернишов проти Росії"). Як зауважив Європейський Суд, підпункт „Ь" пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує обвинуваченому мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту", а це означає, що така підготовка охоплює все, що є „необхідним" для підготовки розгляду справи судом. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення -для цілей підготовки свого захисту - з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі. Однак питання адекватності часу і можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі „Корнєв і Карпенко проти України").
Кримінально-процесуальний Кодекс України не містить поняття «затягування процесу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження», зазначений інститут кримінального судочинства є оціночною категорією і в кожному разі, з огляду на вищезазначену практику Європейського Суду з прав людини, вирішується судом в залежності від конкретних обставин справи.
Виходячи з вищезазначених положень кримінального процесуального закону України, обмеження в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження може мати місце виключно у випадку умисного зволікання, допущеного стороною кримінального провадження при ознайомленні з вказаними матеріалами.
Разом з тим, як вбачається з наданих слідчим в обґрунтування даного клопотання документів, будь-які об`єктивні дані, які б вказували на наявність фактів зволікань з боку підозрюваного при наданні йому можливості ознайомитись з матеріалами досудового розслідування відсутні.
Таким чином, суд вважає заявлене клопотання безпідставним та необґрунтованим, оскільки в матеріалах клопотання відсутні докази належного повідомлення підозрюваного та захисника про завершення досудового розслідування, про відкриття матеріалів кримінального провадження, дані про зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 290, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1