Справа №590/31/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/592/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 590/31/16-к за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 19 травня 2017 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 і ч.1 ст.309 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 просить змінити вирок суду у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та виправдати ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України, оскільки під час судового розгляду не було встановлено належних і допустимих доказів його причетності до вчинення злочину, суд не допитав свідка ОСОБА_13 , при цьому показання інших свідків є недостовірними доказами. Крім того суд не встановив суб`єктивну сторону злочину;

- обвинувачений ОСОБА_14 також просить виправдати його за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він не вчиняв злочину, суд не допитав свідка ОСОБА_13 та не взяв до уваги показання свідків, які підтверджують його показання, потерпіла перебувала у стані алкогольного сп`яніння, завдана ним шкода була повністю відшкодована, наміру на заволодіння чужим майном він не мав, до потерпілої фізичної сили не застосовував.

За вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 19.05.2017 ОСОБА_10 був визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.309 КК України і йому було призначено покарання: за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців; за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 30.05.2014 у виді шести місяців позбавлення волі, і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_10 було зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 28.12.2015 по 19.05.2017 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком суду ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 1197,96 грн. судових витрат.

Відповідно до вироку суду 17.05.2015 о 17 год. 00 хв. ОСОБА_10 , знаходячись у кв. АДРЕСА_2 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, відкрито заволодів золотою обручкою ОСОБА_15 вартістю 1020 грн., не спричинивши при цьому останній тілесних ушкоджень.

22.12.2015 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_10 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , незаконно придбав наркотичний засіб «канабіс», який переніс у квартиру за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 та почав незаконно зберігати без мети збуту, і цього ж дня два рази його особисто вжив. 28.12.2015 близько 10-20 години працівниками поліції був проведений обшук вказаної квартири, під час якого було виявлено та вилучено наркотичний засіб «канабіс» масою в перерахунку на висушену речовину 25,089 г та «екстракту канабісу» масою в перерахунку на висушену речовину 0,247 г.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні скарги, просили виправдати ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України, доводи прокурора ОСОБА_9 про залишення вироку суду без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги обвинуваченого і захисника задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 і ч.1 ст.309 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах. При цьому, вказані висновки суду щодо вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 про те, що встановлені під час судового розгляду докази не доводять його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки обставини вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому злочину були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, повністю підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_15 , яка будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила, що 17.05.2015 під час святкування дня народження були присутні ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_10 . Близько 16 год. 00 хв. останній став казати, що золота обручка, яка знаходилась у неї на пальці лівої руки, йому подобається та попросив її йому показати. Вона показала обручку на руці, не знімаючи її з пальця, а коли вона перебувала на кухні, то обвинувачений заламав її ліву руку та ривком зняв обручку з пальця, після цього обручку поклав до рота та сказав, що проковтнув її. Потім вона бачила, як ОСОБА_10 достав обручку та поклав на стіл. Вона просила віддати каблучку, але ОСОБА_10 заховав обручку, пояснивши, що її проковтнув. Обручку їй не повернули.

Зазначені показання потерпілої ОСОБА_15 об`єктивно підтверджуються іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема показаннями свідків та висновком експерта.

Так, свідок ОСОБА_18 в суді першої інстанції пояснила, що вона також бачила, як ОСОБА_10 завів ліву руку ОСОБА_15 , яка сиділа на стільці, їй за спину, відразу після чого ОСОБА_15 почала просити ОСОБА_10 повернути їй кільце. Куди ОСОБА_10 подів кільце, вона не бачила.

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , дійсно 17.05.2015 вона разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та донькою ОСОБА_20 у лісі святкували день народження. З лісу повернулися до квартири ОСОБА_20 , де ОСОБА_16 пішов в зал, всі інші пішли в кухню продовжувати святкувати. Потім вона з дитиною пішла в зал, де спав ОСОБА_16 . Через деякий час до зали зайшла ОСОБА_15 і плачучи розказала, що у неї на кухні ОСОБА_10 зняв з пальця золоту обручку та не хоче віддати, сказавши, що її проковтнув. ОСОБА_15 розбудила ОСОБА_16 та все йому розповіла.

Аналогічні показання суду першої інстанції дала і свідок ОСОБА_20 , яка не бачила як ОСОБА_10 знімав з пальця каблучку у ОСОБА_15 , але бачила як остання плакала та просила обвинуваченого повернути її, але ОСОБА_10 сказав, що проковтнув її.

Свідок ОСОБА_16 в суді пояснив, що у лісі він разом з ОСОБА_15 , а також з ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та донькою ОСОБА_20 святкували день народження. Коли вони прийшли із лісу в квартиру, то він ліг спати в залі на дивані. Потім його розбудила ОСОБА_15 та сказала, що ОСОБА_10 зняв з її руки золоту каблучку та не віддає. Він запропонував ОСОБА_10 повернути каблучку, на що той відповів, що її проковтнув.

Вказані вище показання потерпілої ОСОБА_15 та свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і ОСОБА_16 є послідовними, логічними та в повному обсязі узгоджуються між собою.

З висновку експерта № 1203 від 22.06.2015 (т.2 а.к.п.33-35) вбачається, що вартість викраденого у потерпілої майна становить 1020,98 грн.

Відповідно до положень ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 щодо фактичних обставин інкримінованого йому злочину за ч.2 ст.186 КК України, який категорично заперечив відкрите заволодіння ним чужим майном та свою вину у вчиненні таких дій за обставин, викладених у вироку суду.

Твердження апеляційної скарги про те, що каблучку ОСОБА_15 зняла сама спростовуються показаннями свідка ОСОБА_18 , які підтверджують той факт, що каблучка знаходилася на лівій руці потерпілої, а ОСОБА_10 завів її ліву руку за спину.

Не може колегія суддів погодитися і з доводами апеляційної скарги про те, що обвинувачений не мав наміру на заволодіння майном потерпілої, а каблучку ковтнув випадково, оскільки вони є необґрунтованими та спростовуються дослідженими доказами.

Крім того, колегія суддів враховує і той факт, що після вказаних вище подій потерпіла ОСОБА_15 деякий час не зверталася до органів національної поліції і намагалася врегулювати проблему, яка виникла між нею та ОСОБА_10 у добровільному порядку, але останній відмовився відшкодувати завдану ним шкоду, умисно утримуючи таким чином у незаконний спосіб чуже майно.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом не був допитаний свідок ОСОБА_13 , то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки судом першої інстанції та стороною обвинувачення були вжиті всі можливі і передбачені законом заходи для забезпечення явки свідка ОСОБА_13 в судове засідання, проте останній проігнорував неодноразові виклики до суду і жодного разу в судове засідання не з`явився, внаслідок чого судом першої інстанції цілком правильно і з дотриманням вимог кримінального процесуального закону було ухвалено рішення про розгляд кримінального провадження у відсутність ОСОБА_13 , так як неодноразове відкладення судового розгляду провадження по причині неявки свідка порушувало розумний строк розгляду даного кримінального провадження і подальше відкладення його розгляду було недоцільним через відсутність позитивного прогнозу явки свідка.

Однак, незважаючи на те, що свідок ОСОБА_13 хоча і не був допитаний судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що сукупність інших зібраних у кримінальному провадженні доказів, які зазначені у вироку суду першої інстанції та які були викладені вище, є достатніми з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, в даному конкретному випадку обвинувального вироку у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 .

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що кримінальне провадження було розглянуто судом першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а тому твердження апеляційних скарг про упередженість, неповноту та неправильність судового розгляду є необґрунтованими.

На підставі викладеного, при розгляді даного кримінального провадження у відношенні ОСОБА_10 судом першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення кримінального та кримінального процесуального законів, вирок суду є законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим, тому він підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 19 травня 2017 року відносно ОСОБА_21 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Зарахувати ОСОБА_22 у строк відбування покарання:

- час попереднього ув`язнення з 20.05.2017 по 20.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

- час попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по 12.09.2017 включно день за день;

Запобіжний захід ОСОБА_23 залишити тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4