Справа № 487/4341/17
Провадження № 1-кп/487/585/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва підготовче судове засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

По вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження на 60 днів строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд не розпочався, вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за корисливі злочини, не працює, не має офіційного і стабільного джерела доходу, а тобто не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання, наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення майнового характеру, а також незаконного впливу на потерпілу, оскільки обвинувачений обізнаний про її місце проживання, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, а вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають його утриманню в СІЗО .

В судовому засіданні обвинувачений заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважав можливим і достатнім запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту, оскільки прокурором не доведені ризики та його стан здоров`я, наявність хронічних захворювань, перешкоджає перебуванню його в СІЗО, оскільки він потребує лікування.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого підтримав думку обвинуваченого та вважав достатнім запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 11.08.2017 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ухвалою апеляційним суду Миколаївської області від 06.10.2017 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинуваченого 07.12.2017 року закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, у тому числі беручи до уваги особу обвинуваченого те, що він раніше неодноразово судимий, у тому числі за корисливі злочини, не працює, не має офіційного і стабільного джерела доходу, тобто не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання, наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення майнового характеру, а також незаконного впливу на потерпілу, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому, судом враховується і стан здоров`я потерпілого, відповідно до медичної довідки медичної частини СІЗО м. Миколаєва від 07.11.2017 року, згідно якої ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку МС СІЗО м. Миколаєва, має ряд хронічних захворювань та потребує лише медікоментозного лікування, що не перешкоджає його утриманню в СІЗО.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Доводи обвинуваченого та його захисника суд не приймає до уваги.
Керуючись ст.ст. 177, 314-316, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва до 03.02.2018 року до 17-00 годин.

Копію ухвали надіслати начальнику СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1