Номер провадження: 11-кп/785/564/18
Номер справи місцевого суду: 518/1473/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 13.02.2018 року якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Василівка Арцизького району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово перебуваючого у Житомирському СІЗО УВП №8, м. Житомир, прос. Незалежності, 172, раніше судимого,
-обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 186, ч.ч. 3,4 ст. 187 КК України,
встановив:
Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 186, ч.ч. 3,4 ст. 187 КК України,повернутий прокурору з наступних підстав:

1) в обвинувальному акті не дотримані вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України;
2) обвинувальний акт містить посилання на ОСОБА_8 , відносно якого матеріали виділені в окреме провадження, за попередньою змовою з яким, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, а також на ОСОБА_9 , провадження відносно якого, закрито 18 квітня 2014 року у зв`язку з його смертю, за попередньою змовою з яким, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення.
Зазначення імені, прізвища, та по-батькові іншої особи, яка не визнана винуватою, чи якій за цих самих обставин не пред`явлено обвинувачення, є неприпустимим;
3) формулювання обвинувачення у обвинувальному акті є неконкретним, та таким що суперечить положенням ч.ч. 1, 2 ст. 291 КПК України, оскільки:
- по епізоду розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_10 , не зазначено найменування вулиці та номер будинку, яким чином був пошкоджений замок у вхідних дверях та як здійснено проникнення у будинок, у чому полягала небезпечність нападу та де знаходились гроші в сумі 640 грн. і як саме вони ними заволоділи, де були батон хліба та дві пачки цигарок;
- по епізоду відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , не зазначено, як саме було здійснено проникнення у її будинок та як вчинене відкрите заволодіння її грошима в сумі 90 грн., мобільним телефоном «Моторолла - СІ 15» з сім-карткою мобільного оператора «МТС» вартістю 85 грн.
- по епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_12 і спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останнього, не зазначено, як вчинено проникнення у будинок потерпілого, чим, як і скільки ударів потерпілому було завдано, як заволоділи його грошима в сумі 2000 грн.;
4) в обвинувальному акті є чисельні посилання на висновки експертів щодо тяжкості отриманих тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_10 та причин смерті потерпілого ОСОБА_12 , що є неприпустимим, оскільки це є посиланням на докази та суперечить положенням ч. 2 ст. 291 КПК України;
5) зазначені недоліки унеможливлюють судовий розгляд за правилами ст. 337 КПК України, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а вищенаведене є обставинами що перешкоджають судовому розгляду даного обвинувального акту.
В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

- обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України в повному обсязі, оскільки він містить належне формулювання обвинувачення, яке викладено за результатами об`єктивного з`ясування усіх обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень із зазначенням об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони злочинів;

- судом першої інстанції не наведено в ухвалі, у чому саме полягає порушення норм КПК України та яким чином це призведе до порушення прав сторін кримінального провадження або стане підставою для скасування судового рішення;

У зв`язку з викладеним, прокурор просить ухвалу суду скасувати та направити обвинувальний акт до іншого районного суду Одеської області для розгляду по суті.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз змісту обвинувального акту показав, що у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, але він містить посилання на конкретних осіб (із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові), яким обвинувачення у даному обвинувальному акті не висувалося, що є неприпустимим.
Окрім того, суд першої інстанції правильно зазначив в ухвалі, що обвинувачення у обвинувальному акті є неконкретним, оскільки: по епізоду розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_10 , не зазначено найменування вулиці та номер будинку, спосіб проникнення у будинок та у чому полягала небезпечність нападу; по епізоду відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , не зазначено, як саме було здійснено проникнення у її будинок та як вчинене відкрите заволодіння її грошима в сумі 90 грн., мобільним телефоном «Моторолла - СІ 15» з сім-карткою мобільного оператора «МТС» вартістю 85 грн.; по епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_12 і спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть останнього, не зазначено, як вчинено проникнення у будинок потерпілого, чим, як і скільки ударів потерпілому було завдано, як заволоділи його грошима в сумі 2000 грн.
Суд першої інстанції також правильно зазначив в ухвалі, що обвинувальний акт містить чисельні посилання на висновки експертів, що є неприпустимим, оскільки це є посиланням на докази та суперечить положенням ч. 2 ст. 291 КПК України.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені недоліки унеможливлюють судовий розгляд за правилами ст. 337 КПК України, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

Відповідно до приписів ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Мотивуючи необхідність повернення обвинувального акту, суд першої інстанції обгрунтовано мотивував підстави для повернення обвинувального акту, його недоліками, перелік яких наведений в ухвалі.
Отже, колегія суддів вважає доводи прокурора про відсутність підстав для повернення обвинувального акту такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Таким чином, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, судове рішення є законним і справедливим, тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 13.02.2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 186, ч.ч. 3, 4 ст. 187 КК України,повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України залишити без змін.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3