Справа №463/4014/17
Провадження №1-кс/463/976/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 р. Личаківський районний суд м.Львова
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 у розгляді справи за скаргою №1-кс/463/976/17 (єдиний унікальний номер судової справи 463/4014/17) ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження, -
в с т а н о в и в:
12 вересня 2017 року на адресу суду надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження від 14 червня 2016 року.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної скарги обрано слідчого суддю ОСОБА_3 .
Проте, суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід з підстав того, що скаржник ОСОБА_4 , є особою за участю якої суддя ОСОБА_3 неодноразово в минулому розглядала справи та який неодноразово висловлював недовіру судді ОСОБА_3 шляхом звернення з відповідними скаргами на дії судді до Вищої кваліфікаційної комісії України.
Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Відповідно ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
У відповідності до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23 дійсно передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Нижче наведені лише окремі приклади таких випадків:
а) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається;
b) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок;
с) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі;
Суддя, у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, які передані їй для розгляду.
Прихожу до висновку про те, що суддею ОСОБА_3 наведені у заяві про самовідвід обставини є надуманими, жодними об`єктивними даними не підтверджені і можуть свідчити про небажання суддею дотримуватись Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і небажання проводити судовий розгляду справ.
Окремо, суд вважає за необхідне звернути увагу судді на ті ж висновки Консультативної ради європейських суддів про які згадується в заяві і згідно з якими, незмінюваність суддів повинна бути важливим елементом незалежності, закріпленим на найвищому внутрішньому рівні, а незалежність кожного окремого судді при виконанні ним своїх обов`язків існує попри будь-яку внутрішню судову ієрархію.
Наявність скарги на дії судді в такому випадку не може впливати на здатність останньої приймати належне рішення, оскільки не скарга, а професійність судді є важливим елементом якості судового рішення, про що зазначено у Висновку № 11 Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (2008), згідно з якими саме професійність судді є головною гарантією якості рішень та важливою частиною внутрішнього середовища, що впливає на судові рішення. Професійність передбачає високий рівень юридичної підготовки суддів, а також розвиток культури суддівської незалежності, етики та деонтології. Вона вимагає від судді знання не лише юридичного матеріалу, а й неправових питань.
Тому заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження - відхилити за безпідставністю.
Керуючись ст.ст.75, 80, 81 КПК України, суд
у х в а л и в:
відмовити в задоволенні заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1