11-сс/775/472/2017(м)
264/5838/17

Єдиний унікальний номер 264/5838/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/775/472/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001993 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2017 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Тюменської області РФ, українця, громадянина України, який має середньо - технічну освіту, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судимого:

1) 09 червня 2017 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з випробуванням на 3 роки,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі на строк 60 днів, тобто до 10 лютого 2018 року. Визначена сума застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 88100 грн.,

в с т а н о в и л а:

в провадженні СВ Кальміуського ВП Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження №0001993 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що в ніч з 03 жовтня 2017 року по 04 жовтня 2017 року ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, таємно, повторно, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, проникли на охоронювану територію ПрАТ «Азовзагальмаш», з метою вчинити крадіжку майна, яке знаходиться на території ПрАТ «ММК ім.Ілліча». Після чого ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , пройшовши по вищезазначеній території, проникли на охоронювану територію ПрАТ «ММК ім. Ілліча», де проникли до приміщення Мартенівського цеху розташованого на території ПрАТ «ММК ім. Ілліча», звідки шляхом вільного доступу викрали майно, яке належить вказаному підприємству, а саме: чотири електромагнітні котушки КПВ 605 вартістю 1600 грн. за одну котушку, загальною вартістю 6400 грн. та дріт ППСРВМ 1х95 довжиною 46 метрів, вартістю 304 грн. за один метр, загальною вартістю 13993 грн., а всього на загальну суму 20393,2 грн. Після чого ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , скрутивши вищевказаний кабель в бухти та взявши вищевказані котушки, пішли в напрямку території ПрАТ «Азовзагальмаш», однак з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки були затримані співробітниками ПАТ «Азовелектросталь».

24 листопада 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Крім того, підозрюваному ОСОБА_8 24 листопада 2017 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

24 листопада 2017 року до слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області звернувся стіл чий СВ Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_12 із клопотання, погодженим прокурором Маріупольської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2017 року щодо ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі на строк 60 днів, тобто до 10 лютого 2018 року. Визначена сума застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 88100 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, захисником ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій вона просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити з задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнивши останнього з-під варти.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначила, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не співрозмірне з ризиками, визначеними ст.177 КПК України. Крім того, вважає, що прокурором не надані достатні докази обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зазначає, що слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повній мірі не враховані дані, що характеризують особу підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати й постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнивши останнього з-під варти; прокурора, який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , а ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_8 , як законну і обґрунтовану, просив залишити без зміни; перевіривши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні й обговоривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог статей 177, 178, 193 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, наявність ризиків зазначених у ст.177 цього Кодексу, а також доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст.178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Зазначена підозра судом правильно визнана обґрунтованою, оскільки матеріали провадження містять достатні дані з приводу цього, в тому числі: протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами впізнання особи за участі свідків та протоколами допитів підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які підтверджують факт викриття ОСОБА_8 та його причетність до вказаного кримінального правопорушення.

Ураховуючи вказане вище, колегія суддів вважає, що доводи захисника щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, повинні бути відхилені з огляду на їх безпідставність.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст.177 КПК України.

Європейський суд в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Так, ОСОБА_8 , будучи особою, яка маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення не став, підозрюється у скоєнні умисного корисливого злочину проти власності, який відноситься до категорії тяжких, ніде не працює, у зв`язку із цим може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, незаконно впливати на свідків.

Таким чином колегія суддів вважає, що слідчий суддя, приймаючи рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів також звертає увагу, що слідчий суддя в повному обсязі дотримався практики Європейського суду з прав людини щодо забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів з огляду на тяжкість та специфіку самої підозри, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення ЄСПЛ у справах Летельє проти Франції, W проти Швейцарії).

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу саме в такий спосіб процесуального примусу.

Враховуючи наведене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри, відсутності ризиків, є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, в тому числі і ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

Посилання захисника на незадовільний стан здоров`я підозрюваного та наявність у нього дружини та малолітньої дитини само по собі, з рахуванням інших даних про особу підозрюваного та обставин даного кримінального провадження не можуть свідчить на відсутність ризиків його неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, колегія суддів вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому відсутні підстави вважати його завідомо непомірним чи напроти недостатнім для ОСОБА_8 .

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4