ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336/4379/17к

пр. 1кп-336/96/2018

23 березня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Велика Білозерка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, одруженого, має неповну середню освіту, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді водія взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_4 з 13.02.2017 року до цього часу проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді водія взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону.
Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.06.2017 № 130 солдата ОСОБА_4 переведено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
У цей же день солдату ОСОБА_4 командиром військової частини НОМЕР_2 видано припис № 1/100 відповідно до якого, солдат ОСОБА_4 повинен був 02.06.2017 убути з військової частини НОМЕР_2 , а 03.06.2017 прибути до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого проходження військової служби.
Однак, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 03 червня 2017 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження служби до_ 21 червня 2017 року, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
Обвинувачений свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини скоєного дав відповідні написаному вище свідчення, згідно яких дійсно він проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді водія взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону. Так, командиром військової частини НОМЕР_2 було видано припис відповідно до якого, ОСОБА_4 повинен був 02.06.2017 убути з військової частини НОМЕР_2 , а 03.06.2017 прибути до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , натомість 3 червня 2017 року обвинувачений не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 та ухилявся від проходження служби до 21 червня 2017 року. У вчиненому щиро розкаявся.

Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовця військової служби за контрактом без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом визнано його щире каяття.
При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказану обставину, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини, що відобразились у порушенні порядку несення військової служби, суд враховує і особу винуватого, склад його сім`ї та стан здоров`я:одружений, на обліку у лікарів не перебуває, не інвалід, проходить військову службу, має постійне місце проживання.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
7 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, а також, особи, визнанні винними у вчинені злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діяннями, передбаченими частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального Кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій ( крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 КК України, статті 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону.
Судом встановлено, що обвинувачений захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, має відповідне посвідчення, накази про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ВизнатиОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році»ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного за цим вироком, у зв`язку з амністією.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1