АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2593/17 Номер провадження 11-кп/786/1078/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представник установи ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 1 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання задоволено та засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, раніше не судимого, засудженого:

1.09.2015 Апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 286 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки,

звільнено умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 24 дні від відбування покарання, призначеного 1.09.2015 Апеляційним судом Кіровоградської області.

Ухвалюючи таке рішення суд зазначив, що засуджений відбув ? строку покарання, за період відбування покарання в установі зарекомендував себе з позитивної сторони, мав 7 стягнень, які погашені в установленому законом порядку та має 5 заохочень, працевлаштований днювальним відділення № 1.
В апеляційній скарзі прокурор, просить скасувати ухвалу суду через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судом не було враховано те, що: згідно довідки про заохочення та стягнення засуджений має 7 стягнень та 5 заохочень, останнє стягнення накладене 6.02.2017 за зберігання заборонених предметів, яке погашене 6.08.2017, рішенням комісії установи від 26.09.2016 засудженому відмовлено в поданні документів на умовно-дострокове звільнення у зв`язку з недоведеністю останнім, що він став на шлях виправлення, згідно вироку суду останній вчинив злочин за наявності обтяжуючої обставини перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, засудженого про законність судового рішення, який просив врахувати стан здоров`я, представника виправної колонії, який вказав, що засуджений став на шлях виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половину строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений 1.09.2015 Апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, за те, що він 12.06.2014, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ИЖ 271501 д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнившись у допустимій величині сумарного люфту в з`єднаннях рульового керування, допустив встановлення шини на заднє ліве колесо з наднормативним зносом малюнку протектора, чим порушив вимоги п.п. 2.9 (а), 2.3 (а), 31.1, 31.4, 31.4.2 (а), 31.4.5 (а) ПДР, внаслідок того виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з мотоциклом Вайпер який рухався йому назустріч, під керуванням ОСОБА_10 .. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоциклу ОСОБА_11 помер, а водій мотоцикла ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження (а.м.о.с. 47-52).

5.02.2016 Полтавським районним судом засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.06.2014 по 1.09.2015 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.м. о.с. 63).
Початок строку покарання ОСОБА_7 13.06.2014, кінець строку покарання 25.03.2020 (а. п. 6).
У Державній установі «Крюківська виправна колонія № 16» ОСОБА_7 відбуває покарання з 10.11.2015. Під час утримання в Полтавському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
Згідно характеристики засудженого, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_12 , погодженого в.о. начальника установи соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_12 , затвердженої в.о. начальника Державної установи «Крюківська виправна колонія №29» ОСОБА_13 від 3.10.2017, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в установі мав 7 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку та 5 заохочень. На час складання характеристики засуджений характеризується позитивно. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з представниками адміністрації. Працевлаштований днювальним відділення № 1, до праці ставиться сумлінно, проявляв розумну ініціативу. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реорганізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», підвищив наявний загальноосвітній рівень, закінчив загальноосвітній навчальний заклад при установі. За час перебування в установі отримав професію слюсар. Бере участь у самодільних організаціях. Підтримує зв`язок з рідними. Вину у вчиненому злочині визнає, покарання вважає справедливим. Рішенням комісії від 26.02.2016 засудженому відмовлено у поданні документів про застосування ст. 82 КК України, а 26.09.2016 у застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення (а.п.6).
У характеристиці зазначено, що адміністрація установи вважає, що ОСОБА_7 можливо звільнити умовно-достроково.

За час відбування покарання ОСОБА_7 має 7 стягнень: 18.01.2016 за спробу пронести спиртні напої до житлової зони, 17.02.2016 за паління у не відведеному для цього місці, 29.02.2016 за категоричну відмову по благоустрою установи згідно графіка, 25.08.2016, 28.08.2016, 1.09.2016 за невихід на поіменну перевірку, 6.02.2017 за зберігання заборонених предметів. Має заохочення 11.05.2016, 18.07.2016, 9.11.2016, 6.02.2017 за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 8.07.2017, 23.10.2017 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, а також дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці (а.п. 7).
Окрім вказаного: 13.02.2016 засудженим ОСОБА_7 було допущено порушення вимог режиму утриманні та зберігання заборонених предметів, а саме за зберігання мобільного телефону; 27.11.2016 - курив у не відведеному для цього місці, за яке він не притягувався до відповідальності та з ним була проведена бесіда (а.п.о.с. 160, 200).
Згідно особової справи ОСОБА_7 : 26.02.2016 відмовлено у зверненні з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням згідно ст. 82 КК України, 26.09.2016 відмовлено у зверненні з поданням про умовно-дострокове звільнення, як такому, що не став на шлях виправлення (а.о.с. 144, 190).
Задовольняючи подання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, суд першої інстанції вказав, що засуджений відбув ? строку покарання, за період відбування покарання в установі зарекомендував себе з позитивної сторони, мав 7 стягнень, які погашені в установленому законом порядку та має 5 заохочень, працевлаштований днювальним відділення № 1. Тому суд дійшов висновку, що засуджений довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання.
З даним твердженням суду не погоджується колегія суддів, оскільки відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Тому при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого колегія суддів враховує особу засудженого, дані щодо заохочень та стягнень за весь період відбування ним покарання, у тому числі знятих та погашених, які наведені вище наявність 7 стягнень та 6 заохочень, те, що засудженому ОСОБА_7 було відмовлено 26.02.2016 у зверненні з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням згідно ст. 82 КК України, а 26.09.2016 відмовлено у зверненні з поданням про умовно-дострокове звільнення, як такому, що не став на шлях виправлення (а.о.с. 144, 190).
В попередній характеристиці на засудженого від 26.09.2016 зазначено, що ОСОБА_7 характеризується негативно, не працевлаштований, поставлені перед ним завдання не виконує. Допустив шість порушень режиму відбування покарання, за що притягувався до відповідальності, які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку та отримав два заохочення. Не завжди дотримується правомірних взаємовідносин та ставлення з персоналом. Іноді веде себе зухвало, виказує неповагу до працівників адміністрації установи (а.о.с. 188, 213).
Шкоду потерпілим ОСОБА_7 не відшкодував, що було підтвердив під час апеляційного перегляду засуджений та представник установи.
Колегія суддів враховує поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а місцевий суд врахував поведінку засудженого за період, який передував настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Приймаючи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, а саме дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечного виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, тому висновок суду першої інстанції про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, не ґрунтуються на матеріалах провадження, оскільки матеріали в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення. Тому апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 1 листопада 2017 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4