АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003589, №000213 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 5 грудня 2017 року,

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 5 грудня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 6 у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.
Як зазначено в ухвалі, суд першої інстанції дійшов такого висновку у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, зокрема, в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не містить об`єктивних даних щодо події кримінального правопорушення із зазначенням форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, в тому числі кваліфікуючих ознак.
Також, як зазначено ухвалі, в обвинувальному акті не зазначено ні прізвища вантажників чи охоронця, ні назви автомобіля для перевезення вантажу та обставин його викрадення, а також не розкрито суб`єктивну сторону злочину, оскільки змістом умислу винуватого при крадіжці повинно охоплювати і переконаність в тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілого, очевидців або осіб, у володінні чи під охороною яких знаходиться майно.
Тому, неконкретність обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на захист, яка не може бути усунута судом в ході судового розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтуванням вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що посилання суду першої інстанції на відсутність в обвинувальному акті прізвищ вантажників чи охоронця, а також назви автомобіля для перевезення вантажу не впливає на суть обвинувачення, кваліфікацію кримінального правопорушення, не є обов`язковим в даному випадку, та не перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту по суті, оскільки органом досудового розслідування ОСОБА_9 не ставиться в провину вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.
Також, апелянт звертає увагу на те, що, на його думку, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень під час підготовчого засідання, оскільки обставини кримінального правопорушення, зміст умислу встановлюється під час розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення, а питання щодо наявності або відсутності складу злочину вирішується судом в нарадчій кімнаті за результатами розгляду кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Кримінальним процесуальним кодексом встановлені вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, та відомості, які він має містити.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003589, №000213 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України та містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; відомості про обвинуваченого та потерпілих, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; дату та місце його складення та затвердження (ас. 1-7, 59-66).

Посилання в ухвалі суду на те, що в обвинувальному акті не зазначено формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, зокрема, в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не містить об`єктивних даних щодо події кримінального правопорушення із зазначенням форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, в тому числі кваліфікуючих ознак, а також не зазначено прізвища вантажників чи охоронця, назви автомобіля для перевезення вантажу та обставин його викрадення, а також не розкрито суб`єктивну сторону злочину, на думку колегії суддів, є такими, що суперечать засадам кримінального провадження, передбаченим ст..7, 8, 9, 10, 17, 20, 22, 23, 26 КПК України, а, крім того, повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав, зазначених в ухвалі, яка оскаржується, суд вийшов за межі повноважень, наданих йому кримінальним процесуальним законом в стадії підготовчого засідання, оскільки вдався до оцінки змісту обвинувального акту щодо фактичних обставин кримінального правопорушення та висунутого обвинувачення.

При цьому колегія суддів враховує, що згідно до положень ст.. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України, покладається на слідчого і прокурора.

Таким чином, під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам ст.. 291 КПК України, яка б перешкоджала призначенню кримінального провадження до розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність повернення обвинувального акта є обґрунтованими.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 5 грудня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 6, скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________________ ____________________ ________________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2