АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/115/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1895/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне заволодіння транпортним засобом
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно вироку, 20.11.2016 року близько 23-00 години обвинувачений ОСОБА_7 , маючи незняту та непогашену судимість, діючи повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в с. Гоптівка Дергачівського району Харківської області на вул. Петра Бондаренко, побачив біля домоволодіння № 8 автомобіль ГАЗ-3309 д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , після чого, маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння цим транспортним засобом, з метою подальшого керування ним, не маючи відповідного дозволу власника, а також права на даний транспортний засіб, умисно, незаконно відкрив його кабіну, сів до вказаного автомобіля та, провернувши ключі в замку запалення, завів двигун, а потім привівши автомобіль у рух, покинув на ньому місце злочину.
В апеляційній скарзі прокурорпросить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: ст.75 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, даний злочин, пов`язаний із керуванням транспортного засобу вчинив в стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушено правила безпеки дорожнього руху та поставлено під загрозу здоров`я та життя інших осіб. Також зазначає, що судом необґрунтовано не визнана обставина, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння. Тому просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається із вироку, покарання ОСОБА_7 призначено з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його особу, щире каяття в якості пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин.
Колегія суддів вважає, що хоча відповідно до положень ст. 12 КК України скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином , проте необхідно врахувати особливості цього злочину й обставини його вчинення зокрема, залишення потерпілим в незамкненому автомобілі ключів в замку запалювання, незначну відстань, яку автомобіль подолав до місця, в якому зупинився . Як в суді першої інстанції , так і при апеляційному розгляді не було встановлено корисливого мотиву в діях обвинуваченого ОСОБА_7 .
Тому колегія суддів не погоджується з доводами прокурора, поза увагою якого залишився характер суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 злочину, визначаючи який необхідно виходити з кваліфікації злочинів а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, як це рекомендовано п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
З доводами прокурора щодо невизнання судом в якості обтяжуючої обставини перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів не погоджується, враховуючи, що автомобіль під його керуванням проїхав відстань лише 289 метрів, після чого обвинувачений спав в кабіні до ранку. Закон (ч.2 ст.67 КК України) надає суду право , залежно від характеру вчиненого злочину, навівши мотиви свого рішення у вироку, не визнавати ряд перерахованих в цій статті обставин такими, що обтяжують покарання. Судом у вироку наведені мотиви, з яких він не визнав дану обставину обтяжуючою і автором апеляційної скарги не доведено їх необґрунтованість.
При таких обставинах покарання , призначене судом в межах санкції ч.2 ст. 289 КК України, на думку колегії суддів, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Приймаючи рішення про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання , суд виходив із тяжкості вчиненого ним злочину, особливостей й обставин його вчинення, інших обставин справи - сімейне становище, згідно з яким обвинувачений допомагає рідній сестрі з утриманням дитини-інваліда, за місцем проживання характеризується посередньо. При апеляційному розгляді було встановлено, що у потерпілого ОСОБА_8 обвинувачений працював по найму без укладення трудового договору як до вчинення злочину, так і продовжує працювати до теперішнього часу, матеріальних претензій потерпілий не має.
Приймаючи до уваги сукупність наведених обставин , рішення суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання зі встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України є мотивованим, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», п.19 роз`яснено , що в разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням конфіскація майна не застосовується, оскільки ст. 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені в такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.
З огляду на все вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом покарання відповідає засадам законності , справедливості, обґрунтованості, співмірності та індивідуалізації покарання, а тому немає підстав вважати його явно несправедливим за своїм видом та розміром через м`якість. Тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та залишає її без задоволення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
Керуючись: ст.ст.404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,- П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скаргу заступника прокурора Харківської області - залишити без задоволення.
Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 29 травня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий-суддя:

Судді: