АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2085/17 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 624/312/17 ОСОБА_1
Категорія: п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29 червня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Високе Харківського району Харківської області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, не працює, раніше судимий:

- 09.06.2000 Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.141 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, звільнений 30.06.2001 року по відбуттю строку;

- 27.06.2003 Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.141 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений 25.07.2003 року по відбуттю строку покарання;

- 26.01.2005 Вовчанським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 25.03.2005 Вовчанським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

- 17.06.2005 Вовчанським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 03.11.2008 року по відбуттю строку покарання;

- 08.09.2009 Нововодолазьким районним судом Харківської області за ст.395, ч.1 ст.309 КК України, на підставі ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений 03.07.2010 року по відбуттю строку покарання;

- 03.09.2010 Нововодолазьким районним судом Харківської області за ст.395 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці, звільнений 03.12.2010 року по відбуттю строку покарання;

- 20.12.2011 Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, на підставі 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений 18.05.2013 року по відбуттю строку покарання,

зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,, -
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115 КК України, ч.4 ст.187 КК України та ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі;
- за ч.4 ст.187 КК України 12 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
- за п.6 ч.2 ст.115 КК України 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_11 покарання 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Обраний відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишено до набрання вироком законної сили.
Строк покарання ОСОБА_11 постановлено рахувати з 20.03.2017 року, тобто з моменту затримання.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_11 у строк призначеного покарання час попереднього ув`язнення з 20.03.2017 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_11 процесуальні витрати за залучення експерта на користь держави в сумі 2607 грн. 66 копійок.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.
Як встановив суд, 07 квітня 2016 року, приблизно о 13 годині 20 хвилин, ОСОБА_11 прийшов до приміщення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , з дозволу ОСОБА_12 , з яким був мало знайомий, в якій мешкає останній та з яким ОСОБА_11 незадовго цього ж дня розпивали алкогольні напої у спільного знайомого ОСОБА_13 , з метою попрохати у борг грошові кошти на придбання алкогольних напоїв. В цей час при спілкуванні з ОСОБА_12 , який знаходився на ліжку, перебуваючи у кімнаті ОСОБА_11 помітив мобільний телефон марки «S-Tell» моделі «М-615», що знаходився на дерев`яній тумбі навпроти ліжка. Скориставшись неуважністю потерпілого, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи за раптово виниклим корисливим мотивом, умисно та повторно, поза увагою потерпілого, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку вказаного мобільного телефону марки «S-Tell» моделі «М-615», вартість якого на квітень 2016 року, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 24.04.2017 за №1866 становить 1350 гривень 00 копійок, після чого залишив місце вчиненого кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_12 на вказану суму.
19 березня 2017 року, приблизно о 22 годині 10 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи злочинний умисел, направлений на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, умисно, відкрито та протиправно, з метою незаконного збагачення, взяв за своїм місцем мешкання: АДРЕСА_2 , кухонний ніж рукоятка якого обмотана ізоляцією чорного кольору, маску типу «балаклава» чорного кольору та робочі рукавиці чорного кольору, з метою приховати свою зовнішність та прийшов до домоволодіння потерпілої ОСОБА_14 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з якою останній був раніше знайомий та попередньо неодноразово допомагав їй поратись по господарству, достовірно знаючи про наявність грошових коштів у останньої.
Після цього ОСОБА_11 , переліз через цегляний паркан та потрапив на територію подвір`я, підійшовши до будинку ОСОБА_14 та лівою рукою розбив скло у віконній рамі будинку, після чого через отвір розбитого вікна, своєю лівою рукою відчинив замок вхідних дверей до будинку та проник до нього, після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, в приміщенні коридору будинку вступив в бійку з потерпілою ОСОБА_14 , під час якої остання почала чинити йому опір.
В цей момент у ОСОБА_11 виник умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_14 з корисливих мотивів. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілої і бажаючи їх настання, ОСОБА_11 умисно почав наносити вищевказаним, заздалегідь заготовленим кухонним ножем удари по обличчю ОСОБА_14 в області лівої та правої щоки, а потерпіла при опорі вчиняла спроби забрати руками ніж. Усвідомивши, що ці спроби є марними, почала втікати від вхідних дверей до кімнати. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_11 наздогнав потерпілу, яка знаходилась у коридорі будинку, перебуваючи позаду неї схватив її лівою рукою за ліве плече та розвернув її обличчям до себе, після чого відразу своєю правою рукою в якій тримав ніж, долаючи опір потерпілої, наніс ОСОБА_14 один удар кухонним ножем в область грудної клітки зліва в області серця, після чого та впала на підлогу у приміщенні коридору свого будинку та померла на місці від отриманих ножових поранень.
Після цього ОСОБА_11 , подолавши опір потерпілої ОСОБА_14 , позбавивши останню життя, відшукав у приміщенні будинку грошові кошти в сумі 200 гривень однією купюрою номіналом 200 гривень, привласнив їх, після чого зник з місця скоєння злочину та розпорядився викраденими коштами на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_11 відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 №74-КРт/17 від 17 травня 2017 року, спричинив потерпілій проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з пораненням серця, раньовий канал якого становить 12,0 см., крім того сліпе колото-різане поранення правої щоки, глибиною 2,5 см., колото-різане поранення лівої щоки, розташоване з низу у гору, з переду назад, глибиною 7,5 см., різані рани долонної поверхні 3,4 пальців лівої кисті, крововиливи на внутрішній поверхні лівого стегна, два крововиливи на передній поверхні лівої голені. Різані рани 3,4 пальців правої кисті, які наявні у потерпілої, утворилися в результаті захоплення пальцями рук клинка ножа при самообороні.
За ступенем тяжкості проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням серця має ознаки тяжких, як небезпечних для життя. Колото-різана рана лівої щоки має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, колото-різана рана правої щоки та різані рани правої кисті мають ознаки легких тілесних ушкоджень, крововиливи на лівій нозі утворилися від дії тупих твердих предметів та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Всі наявні тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_14 прижиттєві і утворилися за невеликий проміжок часу до настання смерті, обчислювані першими хвилинами. Між спричиненням поранення грудної клітини з пошкодженням серця та настанням смерті мається причинний зв`язок. Після спричинення поранення грудної клітини з пошкодженням серця, смерть ОСОБА_14 наступила через невеликий проміжок часу, який міг обчислюватися першими хвилинами.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за п.6 ч.2 ст.115 КК України довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, за ч.4 ст.187 КК України 12 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна. Вважає, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував суспільну небезпеку скоєного злочину, особу обвинуваченого, а також те, що він раніше неодноразово судимий до реального позбавлення волі за скоєння тяжких злочинів, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став. Також просить врахувати обставини скоєного злочину, а саме заподіяння смерті людині, зухвалий характер та готування до його вчинення, корисливий мотив, а також ненадання допомоги потерпілій.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання у виді довічного позбавлення волі. Вважає, що суд не врахував суспільну небезпеку діяння, ставлення ОСОБА_11 до скоєного, характер та ступінь тяжкості наслідків та думку потерпілої. З посиланням на санкцію злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України, зазначає, що даний злочин вкрай небезпечний для суспільства та підростаючих поколінь, головна мета зазначеної санкції не лише покарання винної особи, а і як приклад нагадування іншим про недопустимість вчинення подібних соціально-небезпечних кримінально-карних діянь і того, що невідворотним наслідком їх вчинення є тривале або довічне виключення таких осіб із суспільства.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить пом`якшити призначене йому покарання як надто суворе. Посилається на повне визнання вини, сприяння слідству, щире каяття у вчинених злочинах.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілу ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційні скарги сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України за обставин, викладених у вироку, та юридична кваліфікація дій обвинуваченого є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_11 в інкримінованих йому злочинах та юридична кваліфікація його дій в апеляційних скаргах не оспорюються і не є предметом апеляційного розгляду.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Судом першої інстанції ці вимоги закону були дотримані у повному обсязі.
Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_11 максимально можливий розмір строкового покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, який віднесено до категорії особливо тяжких. Враховано дані про особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «12.25» та у лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість, з емоційно-вольовою нестійкістю (олігофренія в ст. помірно вираженої дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю), раніше судимий, визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_11 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості з порушеними формами поведінки. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_11 перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_11 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого у скоєному, принесення вибачень потерпілій та активне сприяння розкриттю злочинів.

В якості обставин, що обтяжують покарання, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку, а також рецидив злочинів.

Рішення суду щодо призначення обвинуваченому строкового, а не довічного позбавлення волі за вчинення зазначеного злочину належним чином вмотивовано у вироку.

Так, суд врахував обставини і характер скоєного правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше судимий, зважив на щире каяття обвинуваченого, взяв до уваги наявність обставин, що обтяжують покарання та наявність пом`якшуючих обставин, а тому зваживши на те, що довічне позбавлення волі є найсуворішим видом покарання передбаченим кримінальним законодавством України, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без застосування покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки обвинувачений усвідомив тяжкість скоєного, щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю, приніс вибачення потерпілій. Суд небезпідставно вказав на відсутність в матеріалах кримінального провадження обставин, за яких ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого і вчиненого ним злочину підвищувалися б таким чином, щоб однозначно вказували на необхідність застосування найсуворішого виду покарання та позбавляли суд можливості призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Отже, всупереч доводам апеляційних скарг прокурора та потерпілої, суд при призначенні покарання належним чином врахував як тяжкість і суспільну небезпеку скоєного злочину, так і дані про особу обвинуваченого, в тому числі і те, що він раніше судимий. Також судом належним чином враховані і ті обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.

Доводи потерпілої про те, що суд при призначенні покарання не врахував її думку, колегія суддів розцінює критично, оскільки відповідно до ст. 65 КК суд при призначенні покарання не пов`язаний з цього приводу думкою потерпілого чи будь-якого іншого учасника кримінального провадження.

Отже, на переконання апеляційного суду, сукупність наведених обставин дає право судовій колегії погодитись із рішенням районного суду щодо виду і розміру призначеного ОСОБА_11 покарання. Суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, врахував всі передбачені законом України про кримінальну відповідальність обставини та дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на максимально можливий строк і саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав вважати, що призначене обвинуваченому покарання є несправедливим через його м`якість, як про те зазначають в апеляційних скаргах прокурор та потерпіла, або надто суворим, як про це зазначає обвинувачений, не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29 червня 2017 року у відношенні ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5