Справа № 488/2503/17
Провадження № 1-м/488/2/17 р.
УХВАЛА
08.08.2017 року
Корабельний районний суд міста Миколаєва
у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України, -
ВСТАНОВИВ:
11.07.2017 року до Корабельного районного суду міста Миколаєва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність до чинного законодавства України вироку Дорогомиловського районного суду міста Москви від 25.08.2016 року, для подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_4 на території України відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Дорогомиловського районного суду міста Москви від 25.08.2016 року ОСОБА_4 засуджений за частиною 3 статті 30, пунктом «г» частини 4 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, тобто за вчинення замаху на незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах, до 10 (десяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму; строк покарання ухвалено рахувати з 25 серпня 2016 року; в строк відбування покарання зарахувати тримання під вартою в період з 06 травня 2016 року по 25 серпня 2016 року.
Ухвалою судової колегії апеляційної інстанції по кримінальним справам Московського міського суду від 25.10.2016р. вказаний вирок залишений без змін.
25 жовтня 2016 року вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.
ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Липецькій області»; кінець строку відбування покарання 05.11.2026 року.
11 квітня 2017 року, після засудження, ОСОБА_4 звернувся із заявою про переведення його в Україну для подальшого відбування покарання, посилаючись на те, що він є громадянином даної держави.
Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання.
В судовому засіданні, заслухавши думку прокурора, який вважав, клопотання обґрунтованим і таким, що та відповідає вимогам закону, дослідивши письмові матеріали, додані до клопотання, заяву засудженого ОСОБА_4 про передачу його в Україну для подальшого відбування покарання у відповідності до Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України "Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік" встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Згідно частини 1 статті 602 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Суд, виконуючи вказані вимоги, а також положення частини 3 статті 603 Кримінального процесуального кодексу України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями Кримінального процесуального кодексу України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».
Зазначена Європейська Конвенція згідно з положеннями статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 7 Кримінального кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.
За вимогами частин 1 статті 610 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, відповідно до частини третьої статті 609 Кримінального процесуального кодексу України, розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи.
На розгляд суду, крім клопотання Міністерства юстиції України, надані всі необхідні документи згідно статті 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року і частини 2 статті 610 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:
- копія вироку Дорогомиловського районного суду м. Москви від 25.08.2016 року;
- копія ухвали апеляційної інстанції по кримінальним справам Московського міського суду від 25.10.2016 року;
- копія розпорядження про набрання вироком законної сили;
- копія тексту статей Кримінального кодексу Російської Федерації, згідно яким засуджено ОСОБА_4 ;
- письмова заява засудженого ОСОБА_4 від 11.04.2017 року про передачу в Україну для подальшого відбування покарання;
- довідка про тривалість відбутої частини строку покарання та довідка про невідбуту частину покарання;
- інформація про стан здоров`я і поведінку засудженого, характеристика;
- копія листа ДМС України від 10.02.2017року №6.4/1894-17 про наявність у засудженого ОСОБА_4 громадянства України;
Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за злочин, вчинений засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 30, пунктом «г» частини 4 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, тобто за вчинення замаху на незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність і відповідає статті 15, частині 2 статті 307 Кримінального кодексу України.
Санкція частини 2 статті 307 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; при вчиненні замаху на вказаний злочин (ст.15 КК України) покарання не може перевищувати двох третин максимального строку, передбаченого санкцією статті 307 ч.2 КК України, відповідно до ст. 68 ч.3 КК України, тобто: 10 (десять) років = 120 (сто двадцять) місяців; 2/3 = 80 (вісімдесят) місяців = 6 (шість) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі..
Таким чином, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606 610 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи положення щодо того, що у разі, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України, суд визначає ОСОБА_4 покарання за статтею 15, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі без конфіскації майна, так як санкцією пункту 4 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації не передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна і засудженому воно не призначалось, а тому суд не застосовує його при визначенні покарання.

Частиною 1 пункту 1 статті 603 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що за результатами судового розгляду суд постановляє ухвалу про виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково. При цьому суд визначає, яка частина покарання може бути виконана в Україні, керуючись положеннями Кримінального кодексу України, що передбачають кримінальну відповідальність за злочин, у зв`язку з яким ухвалено вирок, та вирішує питання про застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили.

Строк відбування покарання слід рахувати з 25.08.2016 року.

На підставі статті 72 Кримінального кодексу України, в строк відбування покарання зарахувати термін перебування під вартою засудженого з 06.05.2016 року по 25.08.2016 року включно із розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись статтями 609, 610 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Дорогомиловського районного суду міста Москви від 25.08.2016 року, яким громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, зареєстрований (останнє відоме місце проживання): АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 30, пунктом «г» частини 4 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 10 (десяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму.
Визначити, що кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачена статтею 15, частиною 2 статті 307 КК України.
Визначити засудженому ОСОБА_4 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Дорогомиловського районного суду м. Москви від 25.08.2016 року, за статтею 15, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців без конфіскації майна.
Строк відбування покарання рахувати з 25.08.2016 року.
На підставі статті 72 Кримінального кодексу України в строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати термін його перебування під вартою у даному кримінальному провадженні з 06 травня 2016 року по 25 серпня 2016 року включно із розрахунку один день перебування під вартою з два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1