Справа № 635/5071/17
Провадження № 1-кп/635/772/2017
У Х В А Л А
10 жовтня 2017 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -
в с т а н о в и в:
В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адже на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений може переховувати від суду, може вплинути на свідків в цьому кримінальному провадженні, з якими він знайомий, може вчинити інші кримінальні правопорушення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду та перевіривши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року застосовано відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» на 60 днів, включно по 14 жовтня 2017 року. Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 14 жовтня 2017 року.
У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вимогами п.2 ч.3 ст.331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд, оцінивши в сукупності всі обставини, дані про особу обвинуваченого, характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, у тому числі тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, який вчинено в період відбування покарання у виправному центрі, беручи до уваги посилання прокурора на те, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд прийшов до висновку про обґрунтованість доводів прокурора та доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Також необхідно зазначити, що суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, викладеної в рішенні від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину, обставина, що злочин вчинено в період відбування покарання у виді обмеженні волі, а також можливість незаконного впливу на свідків, ухилення від явки до суду та можливість вчинення іншого злочину.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Так, в рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово зазначалось, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками.
Окрім того, відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Відтак, з урахуванням вищенаведених обставин та розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 177, 194, 199, 315, 331, 371-372 КПК України, суд, -

постановив:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» строком на шістдесят днів, тобто по 08 грудня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя - ОСОБА_1