Справа № 370/2060/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1094/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 04.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копилів, Макарівського району, Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шевченко, Чуднівського району, Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року: ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України; ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_6 призначене покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за попереднім вироком Святошинського районного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч.1 ст. 162 КК України ОСОБА_6 призначене покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст.ст. 70, 72 КК України, ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; остаточне покарання ОСОБА_6 визначено на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання, визначеного за ч.4 ст.70 КК України за попереднім вироком Святошинського районного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Крім того, вказаним вироком суду цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_6 задоволений повністю, стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином 47 600 (сорок сім тисяч шістсот) гривень та на відшкодування моральної шкоди 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень. Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, у незаконному проникненні до житла, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення; ОСОБА_7 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, за наступних обставин.

18 липня 2016 року, приблизно о 23 годині, перебуваючи в приміщенні охорони Київської обласної громадської організації «Гольф Клуб», що знаходиться по вул. Польова, 1, в с. Северинівка, Макарівського району, Київської області, ОСОБА_6 вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 щодо крадіжки вікна дерев`яного арочного типу, яке знаходилось в недобудованому приміщенні готелю, розташованому на вказаній території.
В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, прийшли до недобудованого приміщення готелю, яке належить ОСОБА_11 , де, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, умисно, з метою збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу через отвір для дверей проникли в середину приміщення, звідки таємно викрали вікно дерев`яне арочного типу, вартістю 2324 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 2324 гривні.
Крім того, 19 березня 2017 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 прийшов до домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_3 , де діючи умисно, реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне проникнення до володіння іншої особи та на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до паркану домоволодіння, та упевнившись, що на зазначеній території домоволодіння немає володільця, і за його діями ніхто не спостерігає, не маючи дозволу володільця на знаходження, і пересування по території зазначеного домоволодіння, через огорожу переліз на територію будинку ОСОБА_10 , яка належить йому на праві приватної власності, де, продовжуючи свої протиправні дії, знаходячись біля будинку, з метою незаконного проникнення до житла, зірвав із металопластикового вікна решітку, після чого віджав руками вікно, яке розташоване з бокової сторони будинку та незаконно проник до середини будинку.
Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, маючи прямий умисел на протиправне вилучення транспортного засобу, переслідуючи мету збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження пластикового вікна, з метою відшукання ключів від приміщення гаража, проник в середину будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , де, в прихожій кімнаті, в шафі на нижній полиці, знайшов в`язку ключів. Після чого, через вікно вийшов на вулицю, підійшов до гаражного приміщення та шляхом підбору ключа, відчинив приміщення, проник в середину, де діючи всупереч волі користувача транспортного засобу, підійшов до автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , таємно для інших осіб, відкрив капот автомобіля, надів клему електроживлення на акумулятор та сів за водійське сидіння автомобіля, де за допомогою ключа до замка запалювання завів двигун автомобіля та поїхав на ньому в напрямку с. Ясногородка, Макарівського району, Київської області.
Крім того, 19 березня 2017 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні гаража за адресою: АДРЕСА_3 , куди він проник з метою заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , побачив електроінструменти та інші цінні речі, які вирішив викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою збагачення за рахунок чужого майна, умисно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед, диски та шини до автомобіля, а також електро - та будівельні інструменти, завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 27 421 гривню 74 копійки. Після цього, викрадене майно ОСОБА_6 завантажив до автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому з місця вчинення злочину зник.
Не погоджуючись із вироком Бородянського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалений відносно нього вирок змінити та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю три роки. Обґрунтовуючи свої вимоги, обвинувачений вказує на невідповідність призначеного йому судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, яке, на його думку, за своїм видом та розміром є явно несправедливим. На переконання ОСОБА_6 , при призначенні йому покарання судом першої інстанції не було надано належної оцінки обставинам, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також іншим обставинам, які мають важливе значення для призначення ОСОБА_6 справедливого покарання, зокрема, визнання ОСОБА_6 вини у інкримінованих злочинах, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, одна дитина з яких є тяжко хворою, дружини, яка не працює, та матері похилого віку, а також наявність у обвинуваченого постійного місця роботи.

Вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , доводи прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти поданої апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, у незаконному проникненні до житла, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, тобто у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, а ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними доказами в їх сукупності, які не оспорювались також і обвинуваченими та досліджувались за згодою учасників судового провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а тому, згідно із ч.2 ст. 394 КПК України, апеляційному оскарженню не підлягають і апелянтом не оспорюються.

Згідно із ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Всупереч доводів апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, два з яких, відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом першої інстанції визнано та враховано повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття. Також, як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував наявність у ОСОБА_6 на утриманні неповнолітніх дітей. Таким чином, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 були враховані всі обставини, передбачені ст. 65 КК України в тому числі і ті на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання за сукупністю вчинених ним злочинів та за сукупністю вироків за своїм видом і розміром, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства. При цьому, звертає на себе увагу той факт, що обвинувачений вчинив три злочини, за які його засуджено, під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення, а, крім того, допустив рецидив злочинів.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів поданої ним апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Бородянського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишити без змін.
Судді:

_____________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4