Справа № 645/4139/17
Провадження № 1-кс/645/969/17
У Х В А Л А
іменем України

13 грудня 2017 року м. Харків

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 Кобзар ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 Кобзар ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0002428 від 15.09.2017 року,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , в якому просить суд накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) з забороною розпоряджатися нею у будь-який спосіб. З метою забезпечення арешту майна, на підставі ч.2 ст.172 КПК України, прошу розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 14.09.2017 року до СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_7 , 1971 р.н. та її адвоката ОСОБА_8 про те, що в квітні 2017 року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа її квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України. В ході проведення досудового розслідування допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 повідомила, що в листопаді 2016 року вона познайомилась з чоловіком, яким представився як ОСОБА_9 . Між потерпілою та ОСОБА_9 склалися доброзичливі відносини, останній подарував ОСОБА_7 мобільний телефон, на який згодом зателефонував раніше невідомий їй чоловік, який представився директором ЖКО на ім`я ОСОБА_10 . Вказана особа під приводом відновлення втрачених документів на квартиру, що належить ОСОБА_7 , привезла її до нотаріуса, де ОСОБА_7 підписала документи, не розуміючи їх суті, так як вона є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню. Через деякий час до поштової скриньки ОСОБА_7 стали приходити квитанції з розрахунку комунальних платежів на прізвище ОСОБА_11 . Звернувшись до ОСОБА_12 з цього приводу, останній повідомив, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 вже належить іншій особі. З 06.07.2017 року ОСОБА_7 знаходиться на лікуванні в ХОКПЛ №3 в зв`язку з загостренням хвороби. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу №64 від 31.01.2017 року перейшла у власність ОСОБА_13 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_1 . Державний реєстратор: приватний нотаріус ОСОБА_14 . Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 за договором дарування №245 від 12.04.2017 року перейшла у власність ОСОБА_15 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 . Державний реєстратор: приватний нотаріус ОСОБА_16 . Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу №985 від 12.04.2017 року перейшла у власність ОСОБА_17 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_3 . Державний реєстратор: приватний нотаріус ОСОБА_18 . Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу №2594 від 09.11.2017 року перейшла у власність ОСОБА_6 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 . Державний реєстратор: приватний нотаріус ОСОБА_19 . Вилучене в ході тимчасового доступу до речей і документів у приватного нотаріуса ОСОБА_14 свідоцтво про право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , видане 22.11.1996 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду на ім`я ОСОБА_15 . Допитані в якості свідків мешканці будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 повідомили, що в квартирі АДРЕСА_3 на протязі останніх 40 років проживала сім`я ОСОБА_23 , а саме батько ОСОБА_24 , мати- ОСОБА_25 та дві їх доньки ОСОБА_24 та ОСОБА_7 . На початку 90-х років ОСОБА_24 виїхала на постійне місце мешкання до м.Москва Російської Федерації. У телефонному режимі слідчому ОСОБА_26 повідомила, що з кінця 70-х до початку 90-х років вона разом з батьками ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сестрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . На початку 90-х років вона поїхала до м.Москва Російської Федерації, де лишилася постійно мешкати. У 90-х роках її батьки та сестра приватизували квартиру, у якій мешкали за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті батьків, а саме: ОСОБА_24 у 2009 році, ОСОБА_25 у 2011 році, ОСОБА_7 за вищевказаною адресою мешкала сама. Усі документи про право власності на квартиру зберігалися у ОСОБА_7 . На наданому фотознімку копії паспорта на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , зазначену на фотознімку особу не впізнали та повідомили, що дана особа ніколи не мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . За таких обставин, на думку слідчого, є обґрунтовані підстави вважати, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом шахрайських дій з боку невстановлених на даний час осіб. Даний факт також підтверджується надісланою ОСОБА_27 копією свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_5 від 22.11.1994, згідно якого квартира за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_24 та членам його сім`ї ОСОБА_25 та ОСОБА_7 . З метою забезпечення недопущення подальшого продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 та зміни власника майна, яке набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення до моменту закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, слідчий просить накласти арешт на вищевказану квартиру.

Прокурор у судовому засіданні підтримала вказане клопотання та просила суд його задовольнити.
Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь,перевіривши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного,обвинуваченого або осіб,які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду , завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому порядку. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери,корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних , або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Зібрані досудовим слідством докази вказують, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 є предметом та речовим доказом злочину, набута кримінально протиправним шляхом.

При цьому, відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, досудовим слідством встановлено, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном, тобто квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , може призвести до подальшої незаконної її передачі третім особам.

Необхідність арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1 , незважаючи на те, що вона перебуває у власності добросовісного набувача, відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, необхідна з метою забезпечення збереження її як речового доказу.

Згідно ч.4 ст.171 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до ч. 4ст.173 КПК Україниу разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання про накладення арешту на вказані приміщення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.167, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя
У х в а л и в :
Клопотання слідчого слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0002428 від 15.09.2017 року - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) з забороною розпоряджатися нею у будь-який спосіб.

З метою забезпечення арешту майна, на підставі ч.2 ст.172 КПК України, прошу розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя