Дата документу Справа № 310/3090/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/3090/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1501/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області),
ВСТАНОВИЛА:
заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_6 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено:

- за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року, ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці;

- за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;

на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено рахувати з 24 травня 2017 року, зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення обвинуваченого з 24 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Сільпо-Фуд» 200 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_9 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

на підставі ч.4 ст.70 КК України, у строк призначеного покарання зарахувати частково відбуте покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізьзкої області від 22 березня 2017 року;

на підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що судом безпідставно не призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, при тому, що ОСОБА_6 вчинено два злочини із самостійною кваліфікацією за ч.2 ст.185 КК України та за ч.2 ст.186 КК України.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, не пов`язане із позбавленням волі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при призначенні покарання судом не в повній мірі враховані положення ст.65 КК України, а також дані про його особу, а саме те, що він свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, спричинену шкоду потерпілим відшкодував, має на утримані батьків похилого віку та сам є інвалідом за захворюванням.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 07 грудня 2016 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, знаходячись в приміщенні супермаркету «Сільпо», відділення №132, яке розташоване в будівлі ТЦ «КИТ», за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Свободи, 27-В, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до неповнолітньої ОСОБА_10 , після чого шляхом вільного доступу з правої кишені її пальто таємно, повторно викрав мобільний телефон «iPhone 4S» вартістю 874 гривень, який знаходився в чохлі вартістю 100 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_11 .

Відразу після цього ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 974 гривні.

Крім того, 12 грудня 2016 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Сільпо», відділення №132, яке розташоване в будівлі ТЦ «КИТ» за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Свободи 27-В, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з металевої корзини, яка знаходилась біля каси №1, таємно, повторно викрав блок цигарок «Davidoff Gold Slims» (10 пачок) вартістю 200 гривень, які належать ТОВ «Сільпо-Фуд».

Відразу після цього ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальну шкоду на загальну суму 200 гривень.

Крім того, 03 травня 2017 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні Бердянського міського центру зайнятості, розташованого за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Консульська (Комунарів), 14/2, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до робочого місця фахівця з питань зайнятості населення ОСОБА_12 , де з тумбочки дерев`яного столу взяв майно, що належить останній.

В цей час потерпіла ОСОБА_12 повернулась на своє робоче місце та побачила ОСОБА_6 , який направлявся на вихід з приміщення центру.

За приміщенням центру ОСОБА_12 почала вимагати від ОСОБА_6 повернути їй сумочку. ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його злочинні дії були виявлені потерпілою, діючи в умовах очевидності та продовжуючи утримувати при собі жіночу сумку, не реагуючи на вимоги ОСОБА_12 , діючи повторно, відкрито, утримуючи при собі сумочку, покинув місце вчинення злочину, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 405 гривень, але неподалік від приміщення центру був затриманий сторонніми громадянами, які вилучили у нього викрадене майно та повернули потерпілій.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, та за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

При призначення ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі, за місцем проживання характеризується задовільно, є інвалідом 1 групи, має батьків похилого віку, сприяв органу досудового розслідування і суду у встановленні обставин справи та частковому відшкодуванню шкоди, що судом визнано в якості обставин, які пом`якшують покарання. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання саме у виді позбавлення волі.

Разом з цим, при визначенні строку покарання, суд, хоч і послався на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 та наявність обставин, що пом`якшують покарання, але не в достатній мірі їх врахував.

Так, згідно з матеріалами провадження, обвинувачений ОСОБА_6 дійсно неодноразово судимий.

Разом з цим, він щиро покаявся у вчиненому, сприяв органу досудового розслідування розкриттю злочинів, а суду - у встановленні істини у провадженні, має ряд тяжких хвороб. Згідно з інформацією з Комунальної установи «Беряднський протитуберкульозний диспансер» Запорізької обласної ради, ОСОБА_6 є інвалідом 1 групи по зруйнованим хребцям, не може довго стояти і сидіти, не витримує статичного навантаження, мусить постійно носити корсет, що вимагає для нього особливих умов утримання.

На думку колегії суддів, вказані обставини є такими, що пом`якшують покарання та дають можливість для застосування при призначенні обвинуваченому покарання за ст.186 КК України положень ст.69 КК України, оскільки істотно знижують ступінь тяжкості вказаного злочину. При цьому колегія суддів звертає увагу і на те, що вказане правопорушення вчинене ОСОБА_6 без застосування будь-якого насильства, тяжких наслідків від його дій не настало.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе вирок суду змінити, при призначенні покарання за ч.2 ст.186 КК України, застосувати ст.69 КК України, зменшивши його до 3 років позбавлення волі, відповідно пом`якшити і остаточне покарання, що, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З врахуванням того, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України в період випробування, підстав для повторного застосування положень ст.ст.75, 76 КК України колегія суддів не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково.

Стосовно апеляційної скарги прокурора колегія суддів приходить до наступних висновків.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, суперечать змісту оскаржуваного вироку та не ґрунтуються на законі.

Так, суд першої інстанції правильно призначив спочатку покарання за епізодами від 07 грудня 2016 року та від 12 грудня 2016 року за ч.2 ст.185 КК України, вчиненими ОСОБА_6 до ухвалення попереднього вироку відносно нього Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року.

В подальшому суд обґрунтовано застосував положення ч.4 ст.70 КК України та призначив покарання за сукупністю злочинів.

Після цього суд правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначивши покарання за епізодом правопорушення від 03 травня 2017 року за ч.2 ст.186 КК України, вчиненого ОСОБА_6 під час випробування, та остаточне покарання призначив на підставі ст.71 КК України - за сукупністю вироків.

При цьому суд дотримався положень ст.ст.70, 71 КК України та врахував правову позицію, викладену у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (п.25).

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, змінити в частині призначеного покарання, шляхом його пом`якшення.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці;

- за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання, призначеного за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4