Пр. № 1-кс/336/44/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00276 від 26.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому зазначила, що 21 листопада 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00276 внесено відомості за ч. 4 ст. 190 КК України за фактом заволодінням належним потерпілому товариству з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Сіті» майном шляхом зловживання довірою (шахрайства), вчиненого в особливо великих розмірах.

12 грудня 2017 року про підозру у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом шахрайства в особливо великих розмірах за ч. 4 ст. 190 КК України повідомлено ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування потерпілим в справі - товариством з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Сіті» пред`явлений цивільний позов до ОСОБА_4 ціною 5243210 грн.
Слідчий просить про накладення арешту на належну підозрюваному квартиру АДРЕСА_1 з метою відшкодування майнової шкоди і забезпечення цивільного позову в кримінальному провадженні.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення клопотання слідчий, підозрюваний, представник потерпілого до суду не з`явилися, що в силу ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає вирішенню клопотання у їхню відсутність.
Від представника потерпілого і цивільного позивача надійшло письмове звернення про вирішення справи у її відсутність у зв`язку з перебуванням в іншому населеному пункті і задоволення клопотання з мотивів істотної шкоди для суб`єкта господарювання.
Вивчивши доводи клопотання, перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Як випливає із змісту ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, якщо арешт накладається з метою забезпечення відшкодування шкоди, слідчий суддя повинен враховувати, окрім правової підстави для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість відчуження нерухомого майна, а також мету застосування арешту - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Суддя враховує і наявність повідомлення про підозру у вчиненні заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом шахрайства (ч. 4 ст. 190 КК України) і відповідно до цього розмір спричиненої злочином майнової шкоди, що становить 5243210 грн., а також подання потерпілим цивільного позову, який повинен розглядатися одночасно з кримінальним провадженням.
Бере до уваги суддя і співрозмірність зазначеного заходу забезпечення завданням кримінального провадження, якими є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження. У зв`язку з відсутністю заборони користуватися житлом слідчий суддя не вбачає і неспівмірної шкоди для інтересів власника майна та інших осіб.

Таким чином, за наявності правових підстав для накладення арешту слідчий суддя знаходить всі підстави для задоволення клопотання з застереженням в ухвалі про те, що обмеження для власника транспортного засобу встановлюються лише у вигляді заборони розпоряджатися транспортним засобом.

Як зазначено, в частині 1 ст. 170 КПК України, арешт майна скасовується у встановлених кримінальним процесуальним законодавством випадках.

Ухвалюючи про процесуальну доцільність застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя знаходить за необхідне роз`яснити підозрюваному, який не брав участі в розгляді цього клопотання, як власнику майна його право звернутися в силу ст. 174 КПК України до слідчого судді, суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИЛА:

Накласти арешт на належну ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 24.10.2012 року, виданого Судацькою міською радою, квартиру АДРЕСА_1 з встановленням заборони її відчуження.

Роз`яснити ОСОБА_4 право звернутися в порядку ст. 174 КПК України до слідчого судді, суду з клопотанням про скасування арешту.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1