Справа № 204/1135/18
Провадження № 1-м/204/2/18
УХВАЛА
Іменем України
21 лютого 2018 року слідча суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про застосування екстрадиційного арешту у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (мовою паспорта: ОСОБА_7 ), уродженки м.Актобе Актюбінської області Республіки Казахстан, громадянки Республіки Казахстан, яка розшукується компетентними органами Республіки Казахстан у зв`язку зі скоєнням злочинів, передбачених ч.1 ст.175, п.«б» ч.3 ст.175, п.«б» ч.4 ст.176, п.«б» ч.4 ст.176 КК Республіки Казахстан, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
в с т а н о в и л а:
19 лютого 2018 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (мовою паспорта: ОСОБА_7 ), яка розшукується компетентними органами Республіки Казахстан у зв`язку зі скоєнням злочинів, передбачених ч.1 ст.175, п.«б» ч.3 ст.175, п.«б» ч.4 ст.176, п.«б» ч.4 ст.176 Кримінального кодексу Республіки Казахстан.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 16.11.2017р. працівниками СКП Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримано в порядку ст.ст.208, 582 КПК України громадянку Республіки Казахстан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває у міждержавному розшуку та розшукується Саздинським ВП УВС м.Актобе Актюбінської області по кримінальній справі №2211 з метою арешту та екстрадиції за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.175, п.«б» ч.3. ст.175, п.«б» ч.4 ст.176, п.«б» ч.4 ст.176 КК Республіки Казахстан (крадіжка; крадіжка вчинена неодноразово у великому розмірі; заволодіння чужого майна довіреного винному вчинене з використанням службового становища неодноразово в особливо великому розмірі), що карається позбавленням волі на строк до 12 років. Ухвалою суду №2 м.Актобе Актюбінської області Республіки Казахстан від 02.09.2014р. відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 12.12.2017р. до Генеральної прокуратури України від Генеральної прокуратури Республіки Казахстану відповідно до ст.ст.56, 58, 60, 80 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993р. надійшов запит №2-271 про застосування тримання під вартою та екстрадицію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для притягнення до кримінальної відповідальності за злочини, передбачені ч.1 ст.175, п.«б» ч.3. ст.175, п.«б» ч.4 ст.176, п.«б» ч.4 ст.176 КК Республіки Казахстан. Проведення екстрадиційної перевірки Генеральною прокуратурою України доручено прокуратурі Дніпропетровської області. Згідно довідки ДВС Актюбінської області УМС від 21.11.2017р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою Республіки Казахстан. Інкриміновані ОСОБА_4 злочини за законодавством України відповідають ч.1 ст.185, ч.4 ст.185, ч.5 ст.191 КК України, і є екстрадиційним, оскільки передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, тобто відповідно до ч.2 ст.56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993р. діяння ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на термін не менше одного року, а саме більш тяжке покарання. Строк давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинений злочин відповідно до вимог ст.49 КК України не закінчився.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання і просив суд застосувати екстрадиційний арешт відносно ОСОБА_4 , з утриманням в Дніпропетровський установі виконання покарань №4 для забезпечення її видачі правоохоронним органам Республіки Казахстан строком до 12 місяців.
ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила суд застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, та зазначив, що у задоволенні клопотання слід відмовити, та застосувати домашній арешт. Суду пояснив, що прокурором не доведено існування будь-яких ризиків, які б свідчили про необхідність застосування до неї виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Надав суду копію ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.01.2018р., якою ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2017р. про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 залишено без змін. Також повідомив, що перебуваючи у ДУВП №4 ОСОБА_4 звернулася до міграційної служби з заявою про надання їй статусу біженця. Надав суду довідку про звернення ОСОБА_4 за захистом в Україні №003206 від 04.01.2018р., договір оренди житла, характеристику з місця стажування на роботу та свідоцтво про народження дитини ОСОБА_8 . Враховуючи те, що у затриманої є родина та малолітня дитина, просив у задоволенні клопотання відмовити.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані прокурором матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 , слідча суддя доходить таких висновків.
Відповідно до ст.584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються: 1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України; 2) документи про громадянство особи; 3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки. При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу. Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Згідно з ст.56 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993р. договірні сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбаченими цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності або для приведення вироку у виконання. Видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної договірних сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2017р. у справі №2048219/17, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, звільнено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду, покладено на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: - прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час; - не залишати місце свого постійного проживання в період часу з 19.00 години по 06.00 годину кожного дня, а саме квартиру АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; - не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання. Визначено строк дії обов`язків, покладених судом, до 18 лютого 2018 року.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.01.2018р. апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 залишено без задоволення, ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2017р. про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 залишено без змін.
У матеріалах клопотання міститься запит №2-271 від 12.12.2017р., компетентних органів Республіки Казахстан про видачу (екстрадицію) громадянки Республіки Казахстан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за злочини, передбачені ч.1 ст.175, п.«б» ч.3 ст.175, п.«б» ч.4 ст.176, п.«б» ч.4 ст.176 Кримінального кодексу Республіки Казахстан.
Постановою слідчого СВ Саздинського ВП УВС м.Актобе від 30.08.2014р. ОСОБА_4 притягнуто в якості обвинуваченого по кримінальній справі та пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.175, п.«б» ч.3 ст.175, п.«б» ч.4 ст.176 Кримінального кодексу Республіки Казахстан (а.с.5-6).
Постановою суду №2 м.Актобе Актюбінської області від 02.09.2014р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звинуваченій у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.175, п.«б» ч.3 ст.175, п.«б» ч.4 ст.176 Кримінального кодексу Республіки Казахстан санкціоновано арешт на строк два місяці з моменту затримання (а.с.7).
Інкриміновані ОСОБА_4 злочини за законодавством України відповідають ч.1 ст.185, ч.4 ст.185, ч.5 ст.191 КК України, і є екстрадиційним, оскільки передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років. Строк давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинений злочин відповідно до вимог ст.49 КК України не закінчився.
Згідно з листом Відділу міжнародного поліцейського співробітництва від 16.11.2017р. Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться в міжнародному розшуку з 25.12.2014р. по «червоній картці Інтерполу №«А-10224/12-2014», з метою арешту та екстрадиції до Республіки Казахстан для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.4 «Б» ст.175, ч.3 ст.176 КК Республіки Казахстан, ініціатор розшуку - правоохоронні органи Казахстану (а.с.18).
Суд наголошує, що під час вирішення клопотання про екстрадиційний арешт затриманої, суд не досліджує питання про її винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі ОСОБА_4 .
Судом встановлено, що згідно з довідкою Департаменту внутрішніх справ Актюбінської області Управління міграційної служи від 21.11.2017р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Республіки Казахстан (а.с.14).
Як зазначили затримана та її захисник, у грудні 2017 року, після її затримання, вона звернулася до ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про надання статусу біженця.
Згідно з ч.ч.1-2 ст.585 УПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Необхідно зазначити, що прокурором не надано слідчому судді відомостей про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень, а з матеріалів клопотання встановлено, що під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом №2 м.Актобе Актюбінської області 02.09.2014р. розгляд справи відбувався за відсутності ОСОБА_4 , оскільки вона на той час вже перебувала на території України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, тяжкість покарання, що загрожує особі в разі її засудження не може бути виключною підставою для висновку про те, що ця особа буде переховуватися від суду.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) суд бере до уваги такі факти.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 проживає разом зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у м.Дніпрі у орендованій квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору оренди житла від 16.08.2017р. Разом з ними проживає матір затриманої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка має посвідку на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 , видану 23.04.2015р.
За таких обставин суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_4 має повноцінну родину, має на своєму утриманні малолітню доньку, яку вона зобов`язана утримувати.
Крім того, суд враховує той факт, що ОСОБА_4 до її затримання, мала місце роботи на ТОВ «Флагман».
Таким чином, на підставі досліджених матеріалів, суд доходить висновку про наявність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_4 за місцем її постійного проживання.
Необхідно зазначити, що наявність у ОСОБА_4 родини та малолітньої дитини, міцних соціальних зв`язків, суд розцінює як наявність обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі.
Згідно з ч.2 ст.589 КПК України особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
У судовому засіданні встановлено, що на цей час ОСОБА_4 звернулася до Державної міграційної служби з заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує особистого захисту.
Так, у випадку вирішення питання про надання ОСОБА_4 статусу біженця або особи, яка потребує особистого захисту, підстав для її видачі запитуваній стороні не буде.
При вирішенні клопотання прокурора необхідно приділити особливу уваги забезпеченню прав та законних інтересів малолітньої дитини затриманої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з огляду на таке.
Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до принципу 6 «Декларації прав дитини», прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка є частиною національного законодавства України - дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові а також моральної та матеріальної забезпеченості.
Крім того, вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із своєю матір`ю.
Вирішуючи клопотання про застосування екстрадиційного арешту суд враховує вік малолітньої дитини, якій виповнилося 4 повних роки, її стать, оскільки дитина є дівчинкою, забезпечення їй матір`ю необхідних умов побуту, виховання, розвитку дитини як дівчинки, відсутність в неї батька на території України, керуючись перш за все інтересами дитини, слідча суддя доходить висновку, що розлучення дитини з матір`ю на тривалий час завдасть дитині непоправної шкоди і вкрай негативно відобразиться на її духовному та моральному розвитку, оскільки в такому випадку вона буде позбавлена батьківського піклування, любові та догляду зі сторони матері.
При вирішенні клопотання слідча суддя також враховує, що прокурором під час розгляду клопотання не було доведено, що застосування інших, не пов`язаних з триманням під вартою, більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для забезпечення видачі особи (екстрадиції) компетентним органам Республіки Казахстан.
З урахуванням вищенаведеного, віку та стану здоров`я особи, щодо якої подано клопотання, відсутності в неї судимостей, міцності її соціальних зв`язків, враховуючи наявність у неї родини та перебування на її утриманні малодітної дитини, яка потребує постійного догляду матері та розлучення з якою буде мати вкрай негативний вплив на дитину, приймаючи до уваги наявність заяви про визнання її біженцем або особою, яка потребує особистого захисту, наявність місця роботи та постійного місця проживання у м.Дніпрі, слідча суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вважає за можливе обрати щодо неї запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), а саме домашній арешт на певний період доби.
При цьому, слідча суддя вважає за необхідне покласти на затриману обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст.181, 194, 574, 584, 585, 589 КПК України,
у х в а л и л а:
У задоволенні клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (мовою паспорта: ОСОБА_7 ), яка розшукується компетентними органами Республіки Казахстан у зв`язку зі скоєнням злочинів, передбачених ч.1 ст.175, п.«б» ч.3 ст.175, п.«б» ч.4 ст.176, п.«б» ч.4 ст.176 Кримінального кодексу Республіки Казахстан відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, а саме до 17 години 30 хвилин 21 квітня 2018 року.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:
- прибувати по першому виклику до прокурора або суду на визначений ними час;
- не відлучатися за межі міста Дніпра без дозволу прокурора або суду;
- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 19 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин кожного дня, без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту оголошення.
Слідча суддя ОСОБА_1