Справа №486/186/17 19.03.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/220/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження № 0000996 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 жовтня 2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого
- 30.12.2015 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч.2 ст.307 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, такого, що має на утриманні малолітню дитину доньку Єлизавету ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше несудимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8 ,
обвинувачений: ОСОБА_6
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання, призначене за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30.12.2015 року, і остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 07.12.2016 року по 20.06.2017 року включно, виходячи з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі. З 21.06.2017 року та по день набрання вироком законної сили зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі,
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання звільнено з випробуванням строком на 3 роки з покладанням на нього обов`язків відповідно до п.п.1,2 ч.1 та п.3 ч. 2 ст.76 КК України.
Вирішено питання стосовно речових доказів та судових витрат.

В апеляційній скарзі та у доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зазначає про погіршення стану здоров`я, тому просить запобіжний захід йому змінити на домашній арешт, щоб він мав можливість отримати необхідну медичну допомогу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
ОСОБА_6 стверджує, що себе обмовив та зізнався в інкримінованому йому злочині під фізичним тиском з боку правоохоронних органів та погрозою підкинути йому наркотики.

Вказує про свою непричетність до цих злочинів.

Зазначає, що всі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками були проведені з порушенням ч.7 ст.228 КПК України.

Вважає, що кримінальне провадження відносно нього є сфабрикованим, а саме, перекручені покази свідка ОСОБА_9 .

На переконання апелянта, стороною обвинувачення не було надано доказів, які б підтверджували його вину.

Вказує, що покази ОСОБА_7 щодо його причетності до скоєння злочинів були вимушені, він їх надавав під погрозами та у зв`язку з залякуваннями.

Звертає увагу на те, що на момент ухвалення вироку дія запобіжного заходу від 11.08.2017 року у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів закінчилась 09.10.2017 року, а не як зазначено в рішенні 11.10.2017 року, тим самим, на переконання апелянта, його дві доби незаконно позбавляли волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом першої інстанції встановлено, що у нічний час з 30.11.2016 року на 01.12.2016 року ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 прийшли до приміщення виробничого цеху, який знаходиться по АДРЕСА_3 , де з метою вчинення крадіжки чужого майна, шляхом зриву ОСОБА_7 навісного замка проникли в середину приміщення. Перебуваючи в середині цеху, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 таємно викрали належні ОСОБА_10 електроінструменти та мідну кабельно-провідну продукцію, а всього чужого майна на загальну суму 12065 грн. Чим спричинили ФОП ОСОБА_11 матеріальну шкоду на зазначену суму. Викраденим розпорядились на власний розсуд.
04.12.2016 року, близько 21.00 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 прийшли до підсобного приміщення обладнаного під студію звукозапису, яке знаходиться по АДРЕСА_4 , де з метою крадіжки чужого майна, шляхом зриву ОСОБА_7 навісного замка, проникли в середину приміщення. Реалізуючи злочинний умисел, переслідуючи мету та ціль незаконного збагачення, діючи умисно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 проникли в середину приміщення, звідки таємно викрали наступне майно: ноутбук «Lenovo G 565», вартістю 2 600 грн., ноутбук «Acer Aspire 5551G», вартістю 3 200 грн., електролобзик «Зенит ЗПЛ-1050М», вартістю 595 грн., комбопідсилювач «Laney LX12», вартістю 1 200 грн. та грошові кошти у розмірі 11 000 грн., а всього чужого майна на загальну суму 18 595 грн. Чим спричинили ОСОБА_12 матеріальну шкоду на зазначену суму. Викраденим розпорядились на власний розсуд.
05.12.2016 року близько 20.00 год., ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 з приміщення цеху ремонту меблів розташованого по АДРЕСА_4 таємно викрали наступне майно: електричний компресор «Werk», вартістю 1 862 грн., автомобільний акумулятор «Varta», вартість якого не встановлена, електрорубанок, вартістю 750 грн., господарську сокиру, вартістю 108 грн., плоскогубці, вартістю 89 грн. 60 коп., плоскогубці вартістю 26 грн., фігурну викрутку, вартістю 20 грн., канцелярський ніж, вартістю 22 грн. 40 коп., чемодан «Master Tool» зі вмістом набору у виді ключа, викрутки та головок різного розміру, вартістю 527 грн. 80 коп. Своїми протиправними діями спричинили ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 3 405 грн. 80 коп. Викраденим розпорядились на власний розсуд.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду 1 інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у скоєнні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає сукупності зібраних у матеріалах кримінального провадження доказам, яким дана правильна юридична оцінка, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого є безпідставними, оскільки незважаючи на невизнання вини у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю досліджених судом доказів.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 не визнав свою вину у скоєнні злочину і пояснив, що інкримінованих йому злочинів не вчиняв. В зазначені в обвинувальному акті дату та час знаходився вдома, а ОСОБА_7 з незрозумілих йому причин його обмовив. Дані на досудовому слідстві покази, в яких він визнавав свою вину були дані під психологічним тиском працівників поліції, які загрожували йому підкинути наркотичні засоби, у разі відмови від дачі таких показів.
Вирішуючи питання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , суд 1 інстанції виходив із сукупності всіх обставин вчинення ним злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про винність ОСОБА_6 підтверджені перевіреними й викладеними у вироку суду доказами, а саме показами потерпілих, свідків, даними, що містяться у протоколах огляду місця подій, з яких вбачається звідки саме та як були викрадені речі потерпілих, протоколами огляду викрадених предметів, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.12.2016 року та довідки до протоколу, відповідно яких потерпілий ОСОБА_12 та свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 серед пред`явлених їм чотирьох осіб впізнали ОСОБА_6 , як чоловіка, який приніс викрадений ноутбук після затримання ОСОБА_7 та який пропонував придбати 7 кг викраденого мідного дроту, висновками судово-товарознавчих експертиз від 09.12.2016, 26.01.2017, 01.02.2017, 02.02.2017 року, з яких вбачається, яка саме ринкова вартість викраденого майна.

Так, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що коли, в перших числах грудня 2016 року приїхав на роботу до цеху по обробці граніту по АДРЕСА_3 , то виявив, що замки вхідних дверей були зламані, а з цеху зникли усі інструменти, які були перераховані в матеріалах справи. Також була вирвана та викрадена уся проводка в цеху. Після чого він звернувся до поліції. Цивільний позов не заявляв, оскільки майже все викрадене йому повернули в ході досудового розслідування.
Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він приймає участь в музичному колективі, який орендує приміщення під студію звукозапису по АДРЕСА_4 . Там же зберігалась апаратура та спільні гроші колективу в сумі 11000 грн. 04.12.2016 року йому зателефонував член групи ОСОБА_16 та повідомив, що їх студію пограбували. Він одразу ж зателефонував управляючому приміщенням ОСОБА_9 та поїхав до студії. По приїзду там вже були ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Він побачив зламаний замок вхідних дверей та пошкоджені вхідні двері. В приміщенні був безлад та зникли гроші і речі зазначені в обвинувальному акті, в зв`язку з чим ними було викликано працівників поліції. Для уникнення в подальшому крадіжок вирішили організувати охорону приміщення. Наступного дня з телефонної розмови з ОСОБА_20 йому стало відомо, що мати останнього гуляючи з собакою, побачила за парканом, за яким знаходиться орендоване ними приміщення, перебуває підозріла особа. Відреагувавши на цей сигнал вони приїхали на місце, де затримали ОСОБА_7 , який спочатку заперечував свою причетність до вчинення крадіжки, але коли приїхали працівники поліції, ближче до ночі все ж таки зізнався і зателефонував ОСОБА_6 , який пізніше приніс з собою ноутбук. Їм все майно повернули, окрім грошей. Цивільний позов не заявляв.
Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердив, що в орендованому ним приміщенні по АДРЕСА_4 , зберігається обладнання призначене для виробництва меблів. 05.12.2016 року приблизно з 20.00 до 21.00 год. йому зателефонував знайомий та повідомив, що їх приміщення пограбували. Коли він приїхав на місце, там вже були працівники поліції та хлопців зі студії звукозапису - ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , та інших. Речі викрадені з цеху він побачив за парканом. Він розмовляв з ОСОБА_7 коли останнього було затримано та бачив, як ОСОБА_6 прийшов пізніше та приніс викрадений ноутбук.
Як на доказ невинуватості у скоєнні злочину ОСОБА_6 посилається на те, що усі зізнавальні покази були надані ним під фізичним тиском та погрозою підкинути йому наркотики, а свідок ОСОБА_15 особисто не бачила як він викрадав мідний дріт. Вона лише стверджує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пропонували їй купити дріт. Свідок ОСОБА_22 також підтверджує те, що придбав інструменти саме у ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 у той день не бачив.

Однак, вказані обставини спростовуються вищевказаними доказами, в тому числі даними, що містяться в протоколах проведення слідчих експериментів. З них вбачається, що ОСОБА_6 не заперечував своєї причетності до скоєння крадіжок, надав свідчення працівникам поліції про спосіб та обставини скоєння. При цьому ніякого тиску, як стверджують свідки, з боку правоохоронних органів на останнього не здійснювалось.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 в ході досудового слідства добровільно видав працівникам поліції чемодан, в якому знаходиться комплект «Master Tool» для ремонту автомобіля, який було викрадено з приміщення цеху з ремонту меблів.

Також, вина ОСОБА_6 підтверджується поясненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні повністю визнав свою вину, підтвердив співучасть ОСОБА_6 вчиненні крадіжок, послідовно розказував та показував, яким чином вони разом вчиняли крадіжки.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 обмовив його через погрози, залякування та тиск на нього з боку правоохоронних органів є безпідставними та нічим не підтверджені.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно поклав в основу вироку висновки експертизи про вартість майна, показання потерпілих сторін, свідків, покази обвинувачених при проведенні слідчого експерименту, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою, що свідчить про їх достовірність.

Тому апеляційний суд не може погодитися з доводами обвинуваченого ОСОБА_6 щодо постановлення вироку за відсутності сукупності доказів його у таємному викраденні чужого майна.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , правильності кваліфікації його дій, передбачених ч.3 ст.185 КК України є правильними.

Доводи апелянта щодо окремих недоліків проведення слідчих дій, не впливає на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 . При цьому ніяких заяв щодо порушення проведення процесуальних дій чи здійснення на обвинувачених будь-якого тиску від самих обвинувачених не надходило.

Наведені вище докази спростовують твердження обвинуваченого про недоведеність винуватості ОСОБА_6 у скоєні вказаного злочину, а тому апеляційний суд не має підстав для скасування з цих підстав вироку, тим більш, що він не навів в своїй апеляційній скарзі жодної переконливої підстави для скасування вироку, або доказів на підтвердження своєї невинуватості.

Будь-яких істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, зокрема щодо недопустимості досліджених судом доказів та які б давали підстави для скасування вироку саме за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, органами досудового розслідування та судом не допущено, а тому апеляційний суд вважає, що немає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Що ж стосується клопотання ОСОБА_6 про зарахування йому у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 07.12.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі то вона є необґрунтованим та таким, що протирічать законодавству про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в чинній редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №2046-VIII від 18.05.2017), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Вказані зміни до законодавства набули чинності 21.06.2017 року.

Судом зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 07.12.2016 року по 20.06.2017 року включно, виходячи з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: