Справа № 243/4612/17
№ 1-кп/243/160/2018
ВИРОК
Іменем України
02 квітня 2018 року м. Слов`янськ Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши (в режимі відеоконференції) у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000091 від 09.02.2015 року, за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше судимого 02.09.2016 року Святошинським районними судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком згідно ст.ст. 75, 76 КК України на 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього військовослужбовця призову за контрактом, заступника командира 1 патрульного батальйону командира 1 відділення патрульної роти 1 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержант, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
19 грудня 2014 року громадянин ОСОБА_6 у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду заступника командира 1 патрульного батальйону - командира 1 відділення патрульної роти 1 патрульного батальйону, у військовому званні «сержант». Місцем постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 є АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом сержант ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 58, 59, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, сержант ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши умисний злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

09 січня 2015 року сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем за контрактом, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України та Конституції України, в період проходження військової служби та будучи придатним до проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від несення обов`язків військової служби, діючи умисно, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби самовільно, без дозволу командування вчинив нез`явлення вчасно на службу до військової частини, яка дислокується в АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби, та без поважних причин ухилявся від несення обов`язків військової служби, використовуючи час на власний розсуд до 08 листопада 2016 року, доки його злочинну діяльність не було зупинено.

Тим самим, 09 січня 2015 року сержант ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , зчинив нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без важних на те причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не вживав, про своє місцезнаходження до органів військового, цивільного управління, державної влади та місцевого самоврядування, не заявляв, за медичною допомогою у період незаконної відсутності не звертався, та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 08 листопада 2016 року.

08 листопада 2016 року слідчим суддею Ленінського районного суду міста Миколаєва відносно ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, чим його злочинну діяльність було зупинено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення вказані в обвинувальному акті та суду пояснив, що він дійсно проходив службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 з дислокацією у АДРЕСА_2 . 09.01.2015 року він не з`явився до місця розташування в/ч НОМЕР_1 без поважних причин і не з`являвся на службу до 08.11.2016 року. В вказаний час знаходився за місцем свого проживання та бажав перевестися служити за місцем проживання.

В скоєному щиросердечно розкаюється. Просив суворо не карати.

Враховуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , повне визнання своєї винуватості, а також те, що він не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, суд, переконавшись у добровільності його позиції, роз`яснивши, що у такому випадку учасники кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, з урахуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніхто не оспорює, обмеживши обсяг доказів показами обвинуваченого, без дослідження інших доказів, що стосуються фактичних обставин справи.

Окрім повного визнання своєї провини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення вчасно на службу з метою ухилитися від військової служби.

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

Суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, віднесення кримінального правопорушення у відповідності до ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки; ступінь негативної майнової шкоди і наслідків (майнової шкоди не завдано, тяжких наслідків не настало), відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, негативно характеризується за місцем проходження служби, посередньо характеризується за місцем ув`язнення. Судом враховується також досудова доповідь органу пробації від 26.01.2018 року, відповідно до якої виправлення обвинуваченого без обмеження чи позбавлення волі на певний строк неможливе.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає, те що він щиро покаявся. Про щиросердне каяття обвинуваченого свідчить визнання ним своєї вини як під час досудового розслідування, так і судового розгляду справи, критичне ставлення до скоєного.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень призначення остаточного покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 статті 408 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до п.23 Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про призначення кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Оскільки встановлено, що ОСОБА_6 за даним вироком злочин вчинений до постановлення вироку 02.09.2016 року Святошинським районними судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання 4 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки, то у відповідності до вимог п.23 Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про призначення кримінального покарання» вказаний вирок Святошинського районного суду м. Києва від 02.09.2016 року виконувати самостійно.

Цивільний позов по справі не заявлений, судових витрат, речових доказів немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва яким ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком згідно ст. ст. 75, 76 КК України на 2 роки - виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 по данному кримінальному провадженню не обирався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили обчислювати з дня фактичного виконання вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1