Ухвала
іменем україни
01 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області

від 15 серпня 2016 року.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області

від 4 лютого 2016 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Білозерська Добропільського району Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості, обвинуваченого у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 121 КК України,

застосовано примусові заходи медичного характеру госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним наглядом з вирішенням соціальних питань.

Як установив суд, ОСОБА_7 21 березня 2015 року приблизно о 23.30 год.,перебуваючи у в стані алкогольного сп`яніння на АДРЕСА_2 , з метою подальшого з`ясування відносин зі своїми знайомим ОСОБА_8 тричі ударив останнього обухом топора по голові, завдавши йому тяжкихтілеснихушкоджень.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 серпня 2016 року ухвалу суду щодо ОСОБА_7 змінено. Виключено з її мотивувальної частини посилання про «умисне вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення», а з резолютивної частини рішення про звільнення вказаної особи від кримінальної відповідальності.
В касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через порушення цим судом вимог ст. 419 КПК. Стверджує, що апеляційний суд належним чином не спростував доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність поміщення ОСОБА_7 , який вчинив інкримінований злочин у стані неосудності, до психіатричного закладу із звичайним наглядом з вирішенням соціальних питань, а не до такої ж установи з суворим наглядом, всупереч положень ст. 94 КК.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скарги прокурора який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, заперечення захисника,перевіривши матеріали провадження та викладені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що ця скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Зокрема, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляційних скарг та докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду слід навести підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Апеляційний суд цих вимог закону належним чином не виконав.

Як убачається з матеріалів провадження, прокурор, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в тому числі, стосовно обраного ОСОБА_7 психіатричного закладу, що на думку прокурора суперечило положенням ст. 94 КК України, просив це рішення скасувати, постановити нову ухвалу, якою, з урахуванням характеру злочину, інкримінованого ОСОБА_7 , застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом. Крім того прокурор указував на безпідставність висновків суду про вчинення ОСОБА_7 умисного злочину та необґрунтоване звільнення його від кримінальної відповідальності.

Перевіркою матеріалів провадження з`ясовано, що апеляційний суд під час його розгляду доводів прокурора щодо неправильного, на його думку, визначення психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати ОСОБА_7 , ретельно не перевірив, відповіді на них не дав і не мотивував належним чином свого рішення про залишення апеляційної скарги у цій частині без задоволення.

Зокрема, апеляційний суд, мотивуючи свої висновки щодо безпідставності вимог прокурора щодо неправильності визначеного судом виду психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізований ОСОБА_7 в зв`язку із вчиненим ним злочином, зосередився лише на висновках судово-психіатричної експертизи без їх взаємозв`язку з вимогами зі ст. 94 КК, а тому дійшов передчасного висновку про правильність рішення суду першої інстанції.

Оскільки ухвалу апеляційного суду постановлено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, вона має бути скасована й призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого цьому суду необхідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також з урахуванням пунктів 3, 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»перевірити всі доводи апеляційної скарги прокурора, дати їм належну оцінку й ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 434, 436 КПК України,

п. 6 розділу ХII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

ухвалила:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення

й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3