Справа № 289/2093/17
Номер провадження 1-кп/289/54/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.01.2018 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000629 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Георгієвка Жовтневого району Амурської області, Росія, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, знятий з реєстрації місця проживання, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.05.2017 року Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Після вступу вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 11.05.2017 року в законну силу 10.06.2017 року, даний вирок направлений на виконання в Радомишльський районний відділ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, де засуджений ОСОБА_4 11.07.2017 року ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання.

Відділом пробації засудженого ОСОБА_4 11.07.2017 року направлено на відпрацювання громадських робіт до приватного підприємства «Житлоремсервіс-9» за адресою: Житомирська обл., м. Радомишль, вул. Велика Житомирська, 19-А, де він почав відбувати покарання і відпрацював 12,13,14 липня, 17,18,19 жовтня 2017 року, відбувши загалом 24 із призначених 150 годин, після чого, не дивлячись на неодноразові попередження про необхідність подальшого відбування покарання з боку працівників пробації, ОСОБА_4 , без поважних причин, протягом періоду з 15 липня до 16 жовтня та починаючи з 20 жовтня 2017 року по даний час не з`являвся до місця відбування покарання, чим порушив вимоги ст. 40 КВК України та ухилився від відбування покарання.

Обвинувачений у вчиненні інкримінованого йому злочину винним себе визнав повністю і підтвердив факт вчинення злочину при викладених вище обставинах. Зазначив, що не відпрацював громадські роботи, бо необхідно заробляти собі на життя, так як він являється сиротою і має сам себе забезпечувати, також пояснив, що звертався до роботодавця, щоб він змінив йому графік відпрацювання громадських робіт з можливістю їздити на заробітки, однак, йому було відмовлено. Щиро кається у вчиненому.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- матеріалами подання начальника Радомишльського РВ з питань пробації для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт: копія вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 11.05.2017 року; довідкою про відбутий час покарання; підписками ОСОБА_4 ; направленням ОСОБА_4 на відпрацювання громадських робіт в ПП «Житлоремсервіс-9» та матеріали про відбування покарання ОСОБА_4 в ПП «Житлоремсервіс-9»; попередження ОСОБА_4 про наслідки порушення порядку та умов відбування покарання та пояснення останнього; дані відносно відбування покарання у вигляді 150 год. громадських робіт ОСОБА_4 ; графіки та табеля виходу на роботу засудженого ОСОБА_4 ; повідомлення з Радомишльської ЦРЛ про звернення ОСОБА_4 до лікувального закладу.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Згідно до ст. 337 КПК України, суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: раніше судимий; за місцем проживання характеризується посередньо; на утриманні нікого не має; згідно досудової доповіді ОСОБА_4 являється сиротою, житла не має, проживає разом зі співмешканкою у сторонніх людей, за житло розплачується продуктами харчування, постійної роботи не має, підробляє собі на життя на різних роботах, однак, має плани на майбутнє, не вважає правопорушення нормою свого життя, хоче розпочати нове життя, проте не знає, яким чином це зробити, оцінка ризику вчинення повторного правопорушення визначена висока, ризик небезпеки для суспільства дуже високий.

В суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, щиро розкаявся, надав покази, які відповідають дослідженим письмовим доказам, що свідчить про надання допомоги суду у встановленні обставин справи, що визнається судом пом`якшуючою обставиною.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , в судовому засіданні не виявлено.

При призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості - вчинений злочин є злочином невеликої тяжкості, враховує думку прокурора, бере до уваги, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності не вперше, однак, щиро розкаюється у вчиненому, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у вигляді арешту в наближеному до мінімального розмірі, остаточне покарання призначити за сукупністю вироків частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує правила складання покарань, визначені п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення: одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт.

Застосування більш суворих розмірів покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки обвинуваченого, суд визнає явно не справедливим і достатніх підстав для цього не вбачається, так само як і для застосування правил ст. 69 КК України.

Цивільний позов у справі заявлено не було.

Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-378 КПК України, ч.2 ст.389 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на 2 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України та враховуючи п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_4 частково приєднати не відбутий строк покарання, призначений за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 11.05.2017 року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді арешту на 2 місяці 5 днів.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, ОСОБА_4 обрати - особисте зобов`язання поклавши на нього наступні обов`язки:

1) прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу суду.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1
"___" __________ 20 __
(дата засвідчення копії)