Провадження № 11-сс/792/463/17
Справа № 688/2316/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 8 листопада 2017 року про відмову у знятті арешту з майна, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 8 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту, накладеного на автомобіль «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Своє рішення слідчий суддя мотивувала тим, що вказаний транспортний засіб є речовим доказом. Згідно з висновком експерта № 142 кдтз від 24 жовтня 2017 року ідентифікаційні позначення номера двигуна даного автомобіля піддавались змінам шляхом механічного спилу верхнього шару номерного майданчика. А тому, з метою недопущення втрати, пошкодження, знищення чи відчуження речового доказу, слідчий суддя дійшов висновку, що потреба у застосуванні даного заходу не відпала, досудове розслідування триває та існує потреба у проведенні ряду слідчих дій.
На вказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і постановити нову, якою задовольнити його клопотання про зняття арешту з автомобіля «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтва про його реєстрацію, або передачі йому вказаного майна на відповідальне зберігання до винесення рішення у кримінальному провадженні № 0001131 від 10 серпня 2017 року. Ухвалу вважає незаконною. Слідчий суддя не врахував, що двигун не є невід`ємною частиною автомобіля, а є лише запчастиною, яка може бути знята з нього. Ні кузов, ні державний номерний знак, ні свідоцтво про реєстрацію не відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.
В порушення вимог КПК України сторона обвинувачення не довела, що існує обґрунтована підозра про вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту та утримання майна, як забезпечення кримінального провадження, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у його права і свободи.
Так, поза увагою суду залишилося те, що з моменту порушення кримінального провадження, а саме з 9 серпня 2017 року, підозра у вказаному провадженні нікому не повідомлялась. Не встановлено наявність шкоди та її розмір у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя не врахував, що санкція статті 290 КК України передбачає покарання у виді штрафу, який у декілька разів менший за вартість автомобіля. Окрім того, санкція вказаної статті не передбачає конфіскації, як однієї із підстав накладення арешту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається із з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів кримінального провадження, СВ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадження, яке внесено 10 серпня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001131 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 14 серпня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області та накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , із забороною ОСОБА_8 , ОСОБА_7 користуватися та розпоряджатися ним. Накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Місцем зберігання транспортного засобу визначено прилеглу територію майданчику Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області.
Відповідно до висновку експерта № 142 кдтз від 24 жовтня 2017 року ідентифікаційні позначення номера двигуна автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «Е250» з прикріпленими до нього державними номерними знаками НОМЕР_1 піддавались змінам шляхом механічного спилу верхнього шару номерного майданчика. Первинні ідентифікаційні позначення номера двигуна встановити не представилось можливим, у зв`язку з відсутністю носія інформації.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що потреба у застосуванні даного заходу не відпала, досудове розслідування триває та існує потреба у проведенні ряду слідчих дій. А тому, з метою недопущення втрати, пошкодження, знищення чи відчуження речового доказу, даний захід забезпечення кримінального провадження слід залишити.

Доводи апеляційної скарги про те, що двигун не є невід`ємною частиною автомобіля, а є лише запчастиною, яка може бути знята з нього, а кузов автомобіля, державний номерний знак, свідоцтво про реєстрацію не відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, не ґрунтуються на доказах, наявним в матеріалах провадження.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Так, постановою слідчого СВ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 від 10 серпня 2017 року автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовими доказами, автомобіль переданий на зберігання на території Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Як видно з ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2017 року арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу накладався з метою забезпечення збереження речових доказів.
Отже, автомобіль з усіма його складовими частинами: кузовом, двигуном, державним номерним знаком та свідоцтво про його реєстрацію визнані речовими доказами, а тому вони відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Транспортний засіб містить на собі сліди злочину, є речовим доказом, тобто матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, та містить відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час розслідування вказаного кримінального провадження, що підтверджено даними кримінального провадження.
Доводи апелянта про те, що сторона обвинувачення не довела існування обґрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту та утримання майна, як забезпечення кримінального провадження, а потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у його права і свободи, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Виходячи із положень ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатись та арештовуватись незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини в кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Твердження про те, що відсутні підстави для арешту майна, оскільки санкція статті 290 КК України передбачає лише покарання у виді штрафу, конфіскації не передбачає та не встановлено наявність шкоди і її розмір у даному кримінальному провадженні, не ґрунтується на вимогах КПК України.

Так, законодавець не пов`язує вид та міру покарання, які передбачені санкцією статті КК України, за якою внесено відомості до ЄРДР та здійснюється досудове розслідування, з метою та підставами накладення арешту в межах цього ж кримінального провадження, зазначеними у ст. 170 КПК України.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Тобто, законом передбачено чотири самостійних підстави для накладення арешту.
В даному кримінальному провадженні арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу накладався з метою забезпечення збереження речових доказів. А тому, відсутність шкоди у цьому кримінальному провадженні та конфіскації майна, як виду покарання, у даному випадку значення не мають.
Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 8 листопада 2017 року про відмову у знятті арешту з майна залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2