справа № 462/2267/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потрепілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001507 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :
17 квітня 2017 року, близько 01год. 20хв., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні магазину «ЗахідКлас», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 291 під час раптово виниклого конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень наніс руками близько десяти ударів в обличчя та тулуб потерпілому ОСОБА_5 .Своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 синці на голові, садна на голові, на лівій вушній раковині, на шиї, на слизовій оболонці щоки зліва, в ділянці лівого надпліччя, на правій руці, над правою ключицею, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та відмовився від дачі показань.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані вірно, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлені.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно, особу винного, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк. 43-51), висновок органу пробації, та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді штрафу. Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересу потерпілого.

Цивільний позов по справі не заявлений. Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні. Запобіжний захід по справі не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: