Справа № 464/710/18
пр.№ 1-кс/464/401/18
У Х В А Л А
21 лютого 2018 року м.Львів
Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , а також слідчого ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Крічев Могильовської області Республіки Білорусь, мешканка АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и в :
старший слідчий Сихівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором у кримінальному провадженні начальником Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001721. Покликається на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Враховуючи характер та тяжкість вчиненого, особу підозрюваної, остання зможе ухилитися від органу досудового розслідування та продовжити злочинну діяльність, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити її належну поведінку.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали.

Підозрювана та її захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечили з покликанням на обрання більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту, так як хворіє та перенесла інсульт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 25 травня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001721. 19 лютого 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчим у клопотанні та доданих документах з достатньою на даній стадії кримінального провадження повнотою підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, санкція якої визначає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що відповідно до ст.12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин. Вказане підтверджується: даними протоколами огляду місця події від 5 грудня 2017 року, 6 лютого 2018 року, даними протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , « ОСОБА_14 » (із зміненими особистими даними відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні»), даними висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 16 грудня 2017 року та 14 лютого 2018 року, які є достатніми на даному етапі кримінального провадження для визнання підозри обґрунтованою. Будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Крім того, при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст.9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

ОСОБА_7 , 1965 року народження, уродженка м.Крічев Могильовської області Республіки Білорусь, мешканка м.Львова, громадянка України, неодружена, не працює, має формальну характеристику за місцем проживання, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, судимості немає.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми Кримінального процесуального кодексу України, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , слідчий суддя враховує: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, її вік, стан здоров`я (перенесення інсульту у грудні 2015 року), сімейний стан (неодружена, підтвердження перебування осіб на утриманні немає), майновий стан (не працює, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу та постійної зайнятості), особу підозрюваної, яка судимості немає, вагомість наведених доказів про вчинення підозрюваною тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в сукупності є всі підстави вважати, що застосування підозрюваній більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

За наведених вище обставин інший, більш м*який запобіжний захід, як просить захист, застосований бути не може; саме такий запобіжний захід сприятиме забезпеченню виконанню обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, з урахуванням викладеного та зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, клопотання слідчого про застосування підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задоволити. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному враховують положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, наявні по справі реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи підозрюваного. Так, з урахуванням обставин справи збуту підозрюваною за попередньою змовою наркотичних засобів за місцем проживання такий запобіжний захід як домашній арешт не забезпечить її належної поведінки.

Доказів неможливості за станом здоров`я перебувати в місцях ув`язнення не надано. Перенесення підозрюваною інсульту у 2015 році не є перешкодою для тримання під вартою, оскільки за ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування здійснюється відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

На підставі вимог ч.1 ст.197 КПК України, з урахуванням стадії досудового розслідування, строк тримання під вартою визначається до 60 днів. За умовою ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У даному випадку взяття під варту обчислюється з 19 лютого 2018 року, тобто з часу затримання в порядку ст.208 КПК України згідно з протоколом.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Враховуючи зазначене положення, відсутність обставин визначених ч.4 ст.183 КПК України, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, що становить підвищену суспільну небезпеку, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , дані про її особу наведені вище, суд вважає, що заставу останній слід визначити в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105 720 грн. З урахуванням обставин справи саме даний розмір застави, який захистом не заперечено, достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та не є завідомо непомірним для неї. У разі внесення підозрюваною суми застави покласти на неї обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 309, 369-372 КПК України,

п о с т а н о в и в :
клопотання задоволити.

Обрати ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 19 квітня 2018 року включно.
Визначити ОСОБА_8 заставу - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105 720 грн.
Підозрюваний або заставодавець /фізична або юридична особа/ мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_9 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Покласти на ОСОБА_16 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
- не відлучатись з м.Львова без дозволу слідчого, прокурора, суду.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Зазначені обов`язки діють до 19 квітня 2018 року включно.
Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1