Постанова
Іменем України
30 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 201/17235/16-к

провадження № 51-462 км 17
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2016 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2016 року у кримінальному провадженні №0001500.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року.
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що оскаржуваним рішенням, суд апеляційної інстанції позбавив останню права на оскарження ухвали слідчого судді, чим порушив одну з основних засад судочинства гарантованих Конституцією України, а саме забезпечення оскарження судового рішення в апеляційному порядку. При цьому посилається на порушення судом апеляційної інстанції статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, вказуючи на порушення права на справедливий суд та доступ до правосуддя.

Також, ОСОБА_6 зазначає, що апеляційним судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду належним чином забезпечити її права та законні інтереси та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали, які надійшли за скаргою, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до частини 4 статті 424 КПК України, ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Так, положеннями частини 4 статті 399 КПК України визначено, що суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: відмову у наданні дозволу на затримання;застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; арешт майна або відмову у ньому; тимчасовий доступ до речей і

документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; відсторонення від посади або відмову у ньому; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування.

Крім того, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Цей перелік є вичерпний та розширеному тлумаченню не підлягає, при цьому частиною 3 статті 309 КПК України прямо передбачено, що скарги та інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 щодо можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту, є неспроможними.
Тобто, оскільки оскаржувана ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту на майно, який накладено ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2016 року, не входить до переліку ухвал, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, відповідно до статті 309 КПК України, то рішення суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження є законним та обґрунтованим.
Між тим, міжнародні стандарти у галузі судочинства, в тому числі ті, на які є посилання у скарзі, послідовно стверджують про неприпустимість нехтування правом на справедливий розгляд.
При цьому, посилання ОСОБА_6 у касаційній скарзі на рішення Європейського суду щодо забезпечення права на ефективний засіб правового захисту та доступу до суду, не вказують на порушення такого права скаржника, оскільки діючим кримінального процессуального Законм чітко визначено порядок оскарження рішень слідчого судді, а відповідно до ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
Вказані обставини надали суду апеляційної інстанції всі підстави для висновку, що при оскарженні ухвали слідчого судді діють норми, якими такий порядок встановлений.
Отже, наведені у касаційній скарзі доводи ОСОБА_6 попри їх сукупність та зміст не спростовують правильності визначення судом апеляційної інстанції застосування вимог кримінального процесуального закону.
Відтак, касаційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, суд
ухвалив:
ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2016 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 залишити без зміни, а її касаційну скаргу без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3