№ провадження 1-кп/646/180/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.11.17 м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого у справі судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001929 від 12.08.2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на працюючого, неодруженого, раніше судимого:

-28.04.2004 року вироком апеляційного суду Харківської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ст.70, ст.71 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, звільнений умовно-достроково 06.11.2015 відповідно до ст.81 КК України на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 05.11.2015, невідбутий строк покарання 2 роки 1 місяць 3 дні,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, у тому числі за ч.2 ст.185, ч.4 ст.187 КК України, на шлях виправлення не став та у період умовно-дострокового звільнення знову вчинив корисливий злочин проти власності за таких обставин.

Так, 12.08.2016 приблизно о 12:45 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на мосту у Банному сквері у м. Харкові, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей момент ОСОБА_7 діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, вирішив відкрито заволодіти майном, що знаходилося у малолітнього ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, повторно, знаходячись у вказаному місці, відкрито витягнув із кишені джинсів малолітнього ОСОБА_8 , що були одягнуті на ньому, мобільний телефон «Lenovo А 6000», вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи Харківського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру № 4490 від 02.09.2016 - 1619,00 гривень. Після цього ОСОБА_7 на вимоги малолітнього ОСОБА_8 повернути викрадений мобільний телефон, висловив на адресу останнього погрозу спричинити тілесні ушкодження та намагався зникнути з місця скоєння злочину разом з викраденим майном, направившись в бік вул. Університетської у м. Харкові. Під час втечі з місця події ОСОБА_7 побачивши, що на крики потерпілого сторонні особи намагаються його зупинити, викинув викрадений у ОСОБА_8 мобільний телефон «Lenovo А 6000» в річку, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 1619, 00 гривень.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та зазначила про відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння, пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні пояснив, що він дійсно 12.08.2016 приблизно о 12:45 год., перебуваючи на мосту у Банному сквері у м. Харкові, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого витягнув із кишені джинсів мобільний телефон та побіг та зупиняючись на оклики останнього.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

У відповідності до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, вчинений повторно.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття, та добровільне відшкодування завданого потерпілому збитку.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 є рецидив злочину та вчинення злочину щодо малолітнього.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, неодружений, має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, раніше судимий 28.04.2004 року вироком апеляційного суду Харківської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ст.70, ст.71 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, звільнений умовно-достроково 06.11.2015 відповідно до ст.81 КК України на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 05.11.2015, невідбутий строк покарання 2 роки 1 місяць 3 дні.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, позиції сторони обвинувачення, відсутність матеріальних та моральних претензій від потерпілого, в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком апеляційного суду Харківської області від 28.04.2004 року визнати остаточне покарання у вигляді позбавлення волі. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає, оскільки встановлені обставини що обтяжують покарання ОСОБА_7 це рецидив злочину та вчинення злочину щодо малолітнього.

Крім того, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.08.2016 року накладено арешт на сумку з ручкою, ремень брючний, картку «Приват Банку» № НОМЕР_1 , картку "Приват Банку» № НОМЕР_2 , картку для проїзда в метро, ключі від домофону, мобільний телефон «Siemens A 50», мобільний телефон «Iphone 4» вилучені у ОСОБА_7 з метою забезпечення відшкодування шкоди.

За змістом ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи те, що в подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба, а саме шкода під час розгляду справи відшкодована, цивільний позов не заявлений, суд приходить до висновку про скасування арешту майна на відповідно до ст. 100 КПК України вирішити долю речових доказів.

Суд погоджується з доводами прокурора про необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Крім того, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (№ 2046-VIII від 18.05.2017), ч. 5 ст. 72 КК України викладена в новій редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 КК України, суд вважає правильним, до часу, який передував дню набрання чинності вказаним Законом, застосувати положення ч.5 ст.72 КК України, у редакції, що діяла до 21.06.2017, і зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , враховуючи, що ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст.208 КПК України з 12.08.2016 року та до теперішнього часу перебуває під вартою, в строк відбування покарання слід зарахувати час його попереднього ув`язнення з урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.08.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку: два дні позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 21.06.2017 року ОСОБА_7 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі з 21.06.2017 року по 02.11.2017 року.

Долю речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст.ст.100, 124 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 1349,369,373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 4 років 2 двох місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком апеляційного суду Харківської області від 28.04.2004 року остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 ( трьох ) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 12.08.2016 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 по 02.11.2017 ув`язнення із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з 12.08.2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, продовжити до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт накладений ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.08.2016 року на сумку з ручкою, ремень брючний, картку «Приват Банку» № НОМЕР_1 , картку "Приват Банку» НОМЕР_2 , картку для проїзда в метро, ключі від домофону, мобільний телефон «Siemens A 50», мобільний телефон «Iphone 4» вилучені у ОСОБА_7 з метою забезпечення відшкодування шкоди.

Речові докази по справі: сумка с ручкою, ремень брючний, картку «Приват Банку» НОМЕР_1 , картку "Приват Банку» НОМЕР_2 , картку для проїзда в метро, ключі від домофону, мобільний телефон «Siemens A 50», мобільний телефон «Iphone 4» вилучені у ОСОБА_7 , повернути останньому.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на проведення товарознавчої експертизи № 4490 від 02.09.2016 року у сумі 263,88 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору негайно вручити копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1