Справа № 357/7041/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6
захисника особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру - адвоката ОСОБА_7
законного представника особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8
в присутності особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9
розглянувши в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому судовому засіданні, клопотання про застування примусових заходів медичного характеру
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Білої Церкви, Київської області, громадянину України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , , раніше не судимого,
за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

02 березня 2017 року, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_9 та ОСОБА_5 перебували за адресою проживання біля будинку АДРЕСА_1 . В цей час ОСОБА_9 страждаючи на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, не усвідомлюючи свої дії та не керуючи ними, штовхнув потерпілого на землю. Після чого, коли ОСОБА_5 перевернувся на живіт та намагався піднятися, ОСОБА_10 наніс потерпілому не менше чотирьох ударів ногами по голові та обличчю чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді саден на голові. Далі в ході боротьби з потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_9 завдав йому декілька ударів викруткою в тіло чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на тілі.
ОСОБА_9 своїми суспільно небезпечними діями спричинив ОСОБА_5 наступні тілесні ушкодження: синці та садна на тілі, садна на тілі, садна на голові, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
ОСОБА_9 як особа, щодо якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, у зв`язку із вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України відповідно до ст. 512 КПК України в судове засідання не викликався, однак з ініціативи близьких був присутній в залі судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 , оскільки його хвороба - не дозволяла і не дозволяє йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Законний представник ОСОБА_9 ОСОБА_8 та захисник адвокат ОСОБА_11 проти задоволення клопотання не заперечують частково. Не оспорюючи фактичних обставин вчинення суспільно-небезпечного діяння вважають, що підстав для госпіталізації його до психіатричного закладу з посиленим наглядом немає, а тому просять застувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, за обставин викладених у клопотанні, повністю визнається учасниками судового провадження та обставини його вчинення ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: прокурор, потерпілий та його представник, законний представник особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру та захисник особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру, не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення суспільно небезпечного діяння, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Водночас необхідність застосування до ОСОБА_9 такого виду примусового заходу медичного характеру як госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом обґрунтовується наступними доказами:

Висновком судової психіатричної експертизи № 254 від 17.05.2017 року, яким встановлено, що ОСОБА_9 в період інкримінованих йому дій і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію. ОСОБА_9 не міг під час скоєння інкримінованих йому дій та не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Він потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару з посиленим наглядом.

Не погоджуючись з висновком експертизи щодо виду примусових заходів медичного характеру, захист посилається на доказ, що спростовує висновок показання свідка ОСОБА_12 .

Допитаний судом свідок захисту ОСОБА_12 дав суду показання, що він був лікарем -психіатром, у якого приблизно 5-6 років час лікувався ОСОБА_9 з діагнозом шизофренія параноїчної форми. З 2015 року стан пацієнта стабільний, маячних ідей не висловлював, емоційно врівноважений. На даний час в ОСОБА_9 такий стан, що не потребує ізоляції від суспільства. Вважає, що за психічним станом ОСОБА_9 , не можна віднести до небезпечного.

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного, і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що суспільно небезпечне діяння підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Наявний у справі висновок експертів-психіатрів не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.

Відповідно дост.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого суспільно-0небезпечного діяння суд враховує, що вчинене суспільно небезпечне діяння вчинене у формі насильницьких дій направлених на заподіяння іншій особі тілесних ушкоджень, що характеризує ОСОБА_9 як особу з підвищеним ступенем небезпечності

На підставі вищевикладеного суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно-небезпечного діяння, необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, відносно ОСОБА_9 суд не вбачає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано.

Цивільні позови не заявлялися. Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 394, 512, 513 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у виді у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Судові витрати у справі відсутні цивільний позов не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано.
Речові докази: ніж, з дерев`яним руків`ям коричневого кольору в шкіряному чохлі, який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області (квитанція №545/6/2017) повернути законному представнику особи, щодо якої вирішено питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30днів з дня її проголошення. Ухвала суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 20.03.2018 року о 13 год. 45 хв.
Суддя ОСОБА_1