Справа № 342/352/16-к
Провадження № 11-кп/779/95/2018
Категорія ч.1 ст.187 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000062 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції начальника Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гвіздець, Коломийського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України 5 (п`ять) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з часу його затримання в порядку виконання вироку.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя, здоров`я потерпілого, який зазнав нападу (розбій).

Злочин вчинено при наступних обставинах:

18.03.2016 року, близько 20.30 год. ОСОБА_9 перебуваючи по вулиці Шевченка, біля Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зустрів свого односельчанина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 . З метою заволодіння майном ОСОБА_9 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вчинив напад на ОСОБА_12 поєднаний із застосуванням фізичного насильства, під час якого наніс ОСОБА_12 два удари рукою в обличчя та один удар ногою в область грудної клітки, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді рани верхньої та нижньої повіки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синяка лівого ока, крововиливу в сполучну тканину, синяка лівої вушної раковини, гематоми лобно-скроневих ділянок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після нанесених ударів ОСОБА_9 , користуючись вигідною для нього обстановкою, безпорадним станом потерпілого, після застосування до останнього фізичного насильства, заволодів майном ОСОБА_12 , а саме срібним ланцюжком та срібним хрестиком, загальною вагою 15г, який зняв з шиї потерпілого. Після вчинення розбійного нападу ОСОБА_9 з місця події втік та викрадені речі заховав по місцю свого проживання. Згідно довідки №10008/079 ПАТ «Ощадбанк» від 06.01.2016 року 10 тройських унцій срібла станом на 18.03.2016 року становить 4199грн.91коп. Своїми умисними діями, ОСОБА_9 завдав потерпілому ОСОБА_12 збитки на суму 202,5 гривень.

Не погодившись з вироком суду начальник Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх доводів прокурор послався на те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_9 безпідставно застосував ст.69 КК України. Зокрема, вважає, що суд першої інстанції безпідставно врахував як пом`якшуючу покарання обставину щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений будь-яких даних органу досудового розслідування щодо невідомих обставин не надавав, а під тиском беззаперечних доказів визнав свою вину.

Вважає, що дані про те, що ОСОБА_9 є інвалідом ІІ групи (загального захворювання) та потребує лікування, думка потерпілого, який просить суд суворо не карати обвинуваченого, не є підставами для переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, оскільки вони не передбачені ч.1 ст. 66 КК України та належно не вмотивовані. Крім того, вказані обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Просить вирок Городенківського районного суду від 17.01.2018 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним за ч.1 ст.187 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 вважає призначене судом першої інстанції покарання обґрунтованим, необхідним для можливого перевиховання обвинуваченого, профілактики та попередження вчинення нових злочинів, що відповідає тяжкості злочину, а тому знижує ступінь суспільної небезпечності особи винного. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_10 просили в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В своїй апеляційній скарзі прокурор не оскаржує правильність встановлених судом фактичних обставин, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи вирок суду в частині справедливості призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що посилання прокурора на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ґрунтуються на законі.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання: повне визнання вини, щире каяття, повне відшкодування заподіяних збитків потерпілому, активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наявність вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та враховуючи особу винного призначив покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував те, що кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_9 згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а також те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності та відповідно до вимог ст.89 КК України є несудимим.

Колегія суддів вважає вищевказані доводи прокурора обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність скасувати вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому більш суворе покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.187 КК України.

Враховуючи встановлені судом обставини вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів та дані про особу винного, колегія суддів вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе тільки за умови реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст. 66 КК України колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують покарання визнання обвинуваченим вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні.

Приймаючи до уваги наявність вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає за необхідне визнати ці обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та враховуючи особу винного призначити основне покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті кримінального закону.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 колегія суддів приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності і згідно ст.89 КК України є несудимий, негативно характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Городенківської ЦРЛ не знаходиться, знаходиться на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті Городенківської ЦРЛ, є інвалідом ІІ групи (загального захворювання), розлучений.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України однією із підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Частина 1 статті 421 КПК України визначає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, тільки у випадку, якщо за цими підставами апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий або його представник.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому більш суворе покарання за ч.1 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.370, 374, 376, 404, 405, 407, 418, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу начальника Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок.

Вважати, що вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2018 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з часу його затримання в порядку виконання вироку.

В решті вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач підписи ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом. Суддя: ОСОБА_3