Справа № 182/6770/17
Провадження № 1-кс/0182/13/2018
У Х В А Л А
Іменем України
15.03.2018 року м. Нікополь

Слідчий -суддя Нікопольського міськрайонного суду, Дніпропетровської області, ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровської області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0004619, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні має двох синів 2013 р.н., 2016 р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 3 ст. 191 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 1, 3 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 03 листопада 2017 року розпочато кримінальне провадження №0004619 за правовою кваліфікацією ст.191 ч.1, 3 КК України.

28 листопада 2017 року по вказаному кримінальному провадженню було оголошено підозру ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 191 КК України за ознаками привласнення чужого майна,яке перебувало у віддані особи та за ч. 3 ст. 191 КК України привласнення чужого майна, яке перебувало у віддані особи, вчинене повторно.

11.12.2017 року ОСОБА_5 оголошений у розшук.

12.12.2017 ухвалою слідчого судді надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою доставки до суду для розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14.03.2018 року підозрюваний ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 191 КПК України за ухвалою суду.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання. Просили обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що вина його повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами. Слідчий посилався на те, що існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки у разі доведеності його вини йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, крім того, ОСОБА_5 виїхав за межі України, не повідомивши про це слідчого узв`язку з чим з 11.12.2017 р. був оголошений у розшук.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_9 проти клопотання слідчого та прокурора заперечували та просили обрати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід , а саме домашній арешт за місцем його постійного проживання з родиною. При цьому ОСОБА_5 повідомив, що наміру ухилятися від суду він не мав, вихав в Польщу в пошуках роботи і повідомив про це слідчого. Йому було відомо, що розпочато кримінальне провадження за фактом привласнення ним грошових коштів потерпілого. Він з`явився до слідчого з проханням визначити його статус та прийняти остаточне рішення у провадженні, оскільки мав намір виїхати працювати за кордон. Але слідчий протягом тижня його не викликав а він заздалегідь придав білет, і поїхав до Польщі про що повідомив слідчому телефоном. 19.02.2018 року він повернувся додому і одразу ж з`явився до слідчого, який не міг його навіть допитати протягом майже двох тижнів, а коли він в черговий раз прийшов у відділ поліції його затримали співробітники поліції ніби то за те, що він перебував у розшуку. Про що особисто йому не було відомо. Оскільки він без перешкод, за паспортом перетинав кордон України. В якості підозрюваного його не допитували і він особисто підозру отримав лише вчора після затримання. Обставини, викладені в підозрі не відповідають дійсності в частині того. що він працював лише з 06.10.2017 року у ФОП ОСОБА_10 , оскільки він працював більше ніж рік і дійсно був матеріально відповідальною особою, а кошти, які він привласнив у сумі приблизно 14 тис. гривень, він взяв в рахунок заборгованості по заробітній платі, тому наміру повертати привласнені кошти він немає, оскільки вважає свої дії законними.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні наполягав на обранні запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, оскільки він впевнений, що підозрюваний буде ухилятися від слідства та суду та він причетний до скоєння розкрадання іншого майна.

Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, думку потерпілого у провадженні. слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, слід врахувати позицію ЄСПЛ, яку він неодноразово висловлював у різних рішеннях (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 р. та інших), відповідно до якої «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

На думку слідчого судді, в наданих матеріалах наявні докази, які підтверджують обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 , а саме за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 1,3 КК України. Також слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може в подальшому переховуватися від слідства та суду, оскільки він, достовірно знаючи, що вчинив кримінальне правопорушення і за цим фактом розпочате кримінальне провадження, не змінив своїх планів і заздалегідь придбавши квиток, виїхав у Польщу. А повернувся лише тому, як він повідомив у в судовому засіданні, що виїжджав за біометричним паспортом, у зв`язку з чим перебування на території країн ЄС можливе лише протягом трьох місяців. При цьому повідомив, що він має намір в подальшому також виїхати за межі України. Доказів того, що у потерпілого, як роботодавця, була заборгованість перед ОСОБА_5 слідством не встановлено і не наведено самим підозрюваним. Але як повідомив ОСОБА_5 він не має наміру відшкодовувати завдану його діями шкоду.

До того ж, ОСОБА_5 не має постійного місця проживання на території м. Нікополя, оскільки зареєстрований в м. Токмак. Запорізької області, де не проживає. А останнє відоме місце проживання його дружини і малолітніх дітей є найманим житлом, навіть без відповідного оформлення договору найму. За таких обставин, вважаю, що існує ризик того, що ОСОБА_5 може ухилитися від слідства та суду в подальшому. Тому застосування більш м`яких запобіжних заходів на думку слідчого судді недостатньо для запобігання цьому ризику. І хоча ОСОБА_5 є особою раніше не судимою. Він підозрюється у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ч.3ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням відомих обставин провадження і майнового стану підозрюваного, вважаю що такою сума застави має бути у розмірі 72 тис. гривень. У разі внесенні застави за підозрюваного на нього слід покласти обов`язки передбачені п.1),3) ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. 176-178, 181,183, 194 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровської області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2017 за № 0004619 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк не більше 60 днів, тобто до 16 квітня 2018 року.

Визначити стосовно підозрюваного ОСОБА_5 розмір застави у сумі сімдесяти двох тисяч гривень. У разі внесення застави, на підозрюваного покладаються наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії визначених обов`язків у разі внесення застави не більше ніж два місяці з моменту її внесення. Після закінчення зазначеного строку, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює слідчий., а коли справа перебуває в провадженні суду прокурор.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1