Справа № 339/352/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2017 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
з участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника: ОСОБА_8 ,
потерпілого: ОСОБА_9 , представника: ОСОБА_10 ,
розглянувши в відкритому судового засідання в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, інваліда ІІІ групи, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, непрацюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого за ч.1 ст. 122, ч.2 ст.162 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше не судимого у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 162 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили незаконне проникнення до житла із застосуванням насильства та погрозою його застосування, тобто вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.162 Кримінального кодексу України.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , тобто злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України.

Злочини вчинено при наступних обставинах.

Так, 25 липня 2017року, близько 15.00 год., ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 на автомобілі «таксі» приїхали до будинку по місцю проживання ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_3 . Зайшовши на територію подвір`я, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , почали кликати ОСОБА_9 , щоб останній відчинив вхідні двері житлового будинку та вийшов до них, при цьому словесно погрожували, що у разі того, як останній не вийде до них вони застосують фізичну силу для того, щоб проникнути в житло та щодо нього. Однак, ОСОБА_9 , вхідні двері житлового будинку не відчинив, а тому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішили незаконно проникнути до житлового будинку в якому проживає ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 25 липня 2017року, біля 15.00 год., без згоди власника та всупереч волі законного володільця домогосподарства, а саме ОСОБА_9 , за допомогою металічного прута, який вони знайшли на території подвір`я, шляхом віджиму, виламали вхідні двері та відчинивши їх, всупереч волі ОСОБА_9 , який протягом останніх 20-ти років проживає у вказаному будинку, незаконно проникли в середину даного житла, де знаходились ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Проникнувши в житловий будинок та перебуваючи в житловій кімнаті, де знаходився ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , рукою наніс останньому декілька ударів в обличчя, після чого металічним прутом, якого тримав у руках наніс ОСОБА_9 декілька ударів по тулубу та ногах, внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синці з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці обличчя, обширний синець з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці правого плечового суглоба з переходом на плече, перелом 8-9 ребер зліва зі зміщенням, забою з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці правої гомілки, рани, що нагноїлася в ділянці лівої гомілки.

Крім цього, ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_3 , підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, рукою наніс останньому декілька ударів в обличчя після чого металічним прутом, якого тримав у руках наніс ОСОБА_9 декілька ударів по тулубу та ногах, внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синці з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці обличчя, обширний синець з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці правого плечового суглоба з переходом на плече, перелом 8, 9 ребер зліва зі зміщенням, забою з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці правої гомілки, рани що нагноїлася в ділянці лівої гомілки. Відповідно до висновку експерта № 105 від 25.09.2017р. травма грудної клітки зліва відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, рана, що нагноїлася, відноситься до ушкодження легких, як таких що викликали короткочасний розлад здоров`я, синці з травматичним набряком м`яких тканин відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Ухвалою Болехівського міського суду від 28 грудня 2017 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 в частині пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (умисне заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 ) - закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_9 від обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному визнав, просив суворо не карати. Цивільний позов визнав частково. Додатково пояснивши, що потерпілий ОСОБА_9 являється чоловіком померлої тітки ОСОБА_12 . ОСОБА_13 хотів, щоб потерпілий ОСОБА_9 відписав йому спадкове майно його тітки будинок на АДРЕСА_3 . Спочатку ОСОБА_9 , погоджувався, а потім не захотів переписувати будинок на користь ОСОБА_7 . Тому, 25 липня 2017 року він разом з ОСОБА_7 приїхали до ОСОБА_14 додому, для того щоб той відписав будинок. Однак, потерпілий не вийшов до них, та не відкривав двері будинку, що обурило їх з ОСОБА_13 , тому почали стукати в двері і кричати, щоб він впустив їх у будинок. Після чого проникли в будинок через вікно, яке розбили, де перебував ОСОБА_9 з якоюсь жінкою. Знаходячись у будинку, перебуваючи в агресивному стані завдав ряд ударів руками та ногами потерпілому, який лежав на ліжку, потім взявши металевий прут наніс декілька ударів по ногах і тілу ОСОБА_9 . ОСОБА_7 ударів ОСОБА_9 не завдавав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєному визнав, просив суворо не карати. Цивільний позов визнав частково. Додатково вказавши, що в будинку на АДРЕСА_3 проживали його дід та бабця, потім тітка з ОСОБА_9 . Після смерті тітки ОСОБА_9 обіцяв йому переписати будинковолодіння по АДРЕСА_3 , однак, обманув його. Тому, він разом із товаришем ОСОБА_6 зібралися вирішити дане питання з ОСОБА_9 , та поїхали до нього додому. Однак, останній закрився в будинку та не впускав їх. Стукали і шарпали двері та кричали ОСОБА_9 , що як він не відкриє двері то проникнуть в будинок. Через вікно, яке розбили ліктем, разом із ОСОБА_6 залізли в будинок. На ліжку лежав потерпілий, в будинку також була якась жінка. ОСОБА_6 побіг до ОСОБА_9 і почав його бити, в цей час кричав на потерпілого, що він не виконав обіцянки і не переписав будинок. ОСОБА_6 наносив удари рукою та ногами, а також металевим прутом. ОСОБА_9 перебував у лежачому стані, опору не чинив.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні просив суд при призначенні покарання врахувати, що обвинувачені вину визнали, шкоду відшкодували потерпілому. Обвинувачений ОСОБА_6 є інвалідом 3 групи та має на утриманні двох інвалідів ІІ групи. Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин вперше, позитивно характеризується по місцю проживання. Також наголошував, що погоджується із кваліфікацією дій обвинувачених, про те просив врахувати, що метою візиту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_9 було вирішення сімейного конфлікту щодо перепису будинку, який являється спадковим майном.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що в обід 25 липня 2017 року центрі м.Болехова між ним та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 виник конфлікт, оскільки останні хотіли, що він переписав на них будинок по АДРЕСА_3 . Обвинувачені завдали йому декілька ударів. Після чого він пішов додому, де перебувала ОСОБА_11 , щоб сховатися від обвинувачених. Через невеликий проміжок часу до будинку під`їхав автомобіль з якого вийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Обвинувачені почали гримати в двері і вікна, погрожувати фізичною розправою, щоб впустити їх в будинок. Проникнувши в будинок без дозволу ОСОБА_6 почав наносити йому удари рукою, копати ногами, та бити металевим прутом. ОСОБА_6 вибив йому 4 зуби, зломав ребра, спричинив тріщину в нозі та інші ушкодження. ОСОБА_13 ударів не наносив, стояв збоку і кричав, що то його будинок. ОСОБА_11 обвинувачені вигнали з будинку. Потерпілий також зазначив, що обіцянок подарувати будинок ОСОБА_7 не давав, будь-яких прав після смерті його дружини на будинок в обвинувачених немає, в даному будинку він проживає близько 20 років. Додатково вказавши, що обвинуваченими йому відшкодовано моральну та матеріальну шкоду, просив їх суворо не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_10 в судовому засіданні просив суд закрити справу про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України та як шкоду відшкодовано потерпілому. Щодо обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст. 162 КК України просив призначити покарання в межах санкції вказаної статті. Цивільний позов потерпілого до обвинувачених просив залишити без розгляду.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що в обід 25 липня 2017 року до неї зателефонував ОСОБА_9 , який попросив приїхати до нього додому та надати йому першу допомогу так як його побили в центрі міста. Прийшовши за місцем проживання ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 побачила, що останній лежить на ліжку і стогне. Давши ОСОБА_9 обезболюючі таблетки побачила, що до будинку під`їхала машина таксі, з якої вибігли двоє хлопців. ОСОБА_9 попросив закрити двері, бо то були ті люди, які побили його в центрі. Дані особи гупали і тягали двері, матюкали та кричали, що розправляться з ОСОБА_9 та з нею. Підваживши і вирвавши двері, обвинувачені проникли до будинку та побігли до лежачого ОСОБА_9 , який перебував на ліжку і не чинив опору. ОСОБА_6 почав бити потерпілого рукою, потім виліз на ліжко і копав ОСОБА_9 ногами, та наносив удари металевим предметом. Потерпілий, ліжко і стіни всі були в крові. Вона просила хлопців припинити їх дії, на що ОСОБА_6 вдарив її в лице і випхав за плечі з будинку. Після чого вона подзвонила до матері ОСОБА_9 та пішла геть.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що 25 липня 2017 року підвозив ОСОБА_16 та ОСОБА_7 на «Руський Болехів», де останні вийшли та пішли до будинку. Через певний проміжок часу (приблизно 15 хв.) ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернулися до автомобіля та поїхали в центр. Конфлікту не бачив так як автомобіль був припаркований з іншої сторони до входу.
Крім, визнання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, їх винність у вчиненні даного злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- рапортом Долинського відділення поліції за № 3807, з якого вбачається, що по телефону до чергової частини надійшло повідомлення від невідомої про те, що 25 липня 2017року о 15:32год. за адресою м. Болехів, вул. Лисовицька, буд. 61 троє невідомих поводять себе неадекватно, намагаються увірватись в її будинок, виламують їх. Просила прискорити прибуття наряду поліції;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.07.2017року;
- протоколом огляду місця події з фототаблицями - підтверджується місце та обставини вчинення злочину;

- висновком № 105 судово-медичної експертизи від 22.08.2017року у потерпілого ОСОБА_9 малися тілесні ушкодження: синці з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці обличчя, обширний синець з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці правого плечового суглобу з переходом на плече, переломом 8,9 ребер зліва зі зміщенням, забій з травматичним набряком м`яких тканин в ділянці правої гомілки, рана, що нагноїлася, в ділянці лівої гомілки, які відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості та легких тілесних ушкоджень та викликали короткочасний розлад здоров`я;

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, з якої вбачається, що вилучений з місця події 25.07.2017року в будинку ОСОБА_9 металевий прут довжиною 0,5 м діаметром 1 см визнано речовим доказам.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину повністю доведена, їхні дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 162 КК України, оскільки вони незаконно проникли до житла із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

Суд критично оцінює посилання захисника ОСОБА_8 , про те, що на утриманні в ОСОБА_6 перебувають двоє інвалідів ІІ групи ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , оскільки стороною захисту не надано документів, які б підтверджували, що ОСОБА_6 оформляв догляд (чи утримання) за зазначеними особами, а також не надано документу на підтвердження інвалідності ОСОБА_18 .
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України, злочин вчинений ОСОБА_6 за ч.2 ст. 162 КК Українивідноситься до злочину середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає: визнання вини, те, що ОСОБА_6 є інвалідом ІІІ групи, відшкодування потерпілому ОСОБА_9 в повному розмірі матеріальної та моральної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання судом не здобуто.

Щодо особи обвинуваченого, то суд враховує те, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо, проживає з дядьком ОСОБА_17 , який є інвалідом ІІ групи, не одружений, не працює, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінеті не перебуває, схильний до протиправної поведінки та є особою, яка раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин.

З огляду на викладене, враховуючи обставини злочину, особу обвинуваченого, зокрема схильність до протиправної поведінки, те що він визнав вину, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі на строк три роки, думку потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_6 , шкоду йому відшкодовано; позицію захисника, що просив призначити покарання без позбавлення волі; позицію обвинуваченого, який просив суворо його не карати; суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.2 ст.162 КК України із застосуванням ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 162 ч.2 КК України, зокрема, у виді арешту. Суд вважає, що саме покарання у виді арешту буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України, злочин вчинений ОСОБА_7 за ч.2 ст. 162 КК Українивідноситься до злочину середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає: визнання вини, відшкодування потерпілому ОСОБА_9 в повному розмірі матеріальної та моральної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання судом не здобуто.

Щодо особи обвинуваченого, то суд враховує те, що ОСОБА_13 за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, непрацюючий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінеті не перебуває, є особою молодого віку, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, враховуючи обставини злочину, особу обвинуваченого, те що він визнав вину, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі на строк два роки, думку потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_13 , шкоду йому відшкодовано; позицію захисника, що просив призначити покарання без позбавлення волі; позицію обвинуваченого, який просив суворо його не карати; суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_13 покарання в межах санкції ч.2 ст.162 КК України із застосуванням ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 162 ч.2 КК України, зокрема, у виді арешту. Суд вважає, що саме покарання у виді арешту буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_13 та попередження вчинення нових злочинів.
Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого сплив 07.10.2017року.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про доцільність обрання покарання у виді арешту, клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також репутацію обвинуваченого, який раніше притягався до відповідальності, з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановивши при цьому заставу в сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить тридцять дві тисячі гривень, яка в разі внесення, буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов"язку з"явитися для відбуття покарання.
Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжний захід не обирався.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про доцільність обрання покарання у виді арешту, клопотання прокурора про обрання ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також обставини злочину, з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановивши при цьому заставу в сумі п`ятнадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить двадцять чотири тисячі гривень, яка в разі внесення, буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_13 обов"язку з"явитися для відбуття покарання.
Заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов про стягнення з обвинувачених моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. слід залишити без розгляду, у зв`язку із поданою заявою, на підставі ст. 257 ЦПК України.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
Обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою після проголошення вироку.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання з 11:15 год. 28 грудня 2017 року.
Встановити заставу в сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить тридцять дві тисячі гривень, яка може бути внесена як самим засудженим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Івано-Франківській області (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: 2265).
У разі внесення застави, ОСОБА_6 з під варти звільнити і покласти на нього обов"язок після вступу вироку в законну силу прибути до Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області для подальшого відбуття покарання у виді арешту.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.
Обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою після проголошення вироку.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання з 11:15 год. 28 грудня 2017 року.
Встановити заставу в сумі п`ятнадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить двадцять чотири тисячі гривень, яка може бути внесена як самим засудженим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Івано-Франківській області (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: 2265).
У разі внесення застави, ОСОБА_7 з під варти звільнити і покласти на нього обов"язок після вступу вироку в законну силу прибути до Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області для подальшого відбуття покарання у виді арешту.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 - залишити без розгляду, у зв`язку із поданою заявою.
Речовий доказ: металевий прут довжиною 0,5 м діаметром 1 см, який знаходиться в кімнаті речових доказів Долинського ВП - знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано судом апеляційної інстанції, набирає законної сили після прийняття рішенням судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області на протязі 30 днів з часу його проголошення через Болехівський міський суд.

Суддя ОСОБА_1