АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/499/17 Справа № 712/5584/16-к Категорія: ч. 1 ст. 122 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брусилов Житомирської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодружений, пенсіонер, інвалід 3 групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання за вказаною статтею, у зв`язку із закінченням строку давності; запобіжний захід до набуття вироком чинності залишено без змін особисте зобов`язання; стягнуто на користь ОСОБА_8 матеріальні збитки, завдані злочином, в розмірі 1 600 грн. 00 коп. та 50 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а всього 51 600 грн. 00 коп.,

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком обвинувачений ОСОБА_7 25 червня 2011 року близько 13 години 30 хвилин, перебуваючи на території, яка розташована між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у ході конфлікту, який виник на ґрунті раніше виниклих тривалих особистих неприязних відносин із сусідом ОСОБА_8 , умисно завдав останньому тілесне ушкодження за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , знаходячись у вищевказаному місці, близько 13 години 30 хвилин, провокуючи конфліктні дії із своїм сусідом, вилив відро з водою на ОСОБА_8 , а в подальшому, схопивши в руки дерев`яну дошку від паркану, який знаходився між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, завдав дошкою ОСОБА_8 один удар в область грудної клітки та один удар по кисті правої руки.

В результаті умисних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: черезсуглобового косо-повздовжного перелом основи середньої фаланги третього пальця правої кисті; садна грудної клітки і живота, крововиливу на передній поверхні живота.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 06-к від 13.02.2014 вказані вище ушкодження виникли від дії тупих предметів (предмету), та відносяться:

- перелом середньої фаланги третього пальця правої кисті до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я;

- садно грудної клітки і живота, крововилив на передній поверхні живота справа до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2017 року та закрити провадження у кримінальній справі за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Також просить задовольнити його клопотання про повторне дослідження обставин справи.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, у зв`язку з неповнотою та однобічністю досудового і судового слідства, а висновки суду щодо доведеності його вини в умисному спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 є передчасними та не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що місцевим судом не встановлено час та конкретне місце, де відбувся конфлікт між ним та ОСОБА_8 . Посилання в обвинуваченні на те, що конфлікт стався на території, яка розташована між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , вважає необґрунтованим.

Зазначає, що оскільки рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2011 року скасовано Державний акт на землю ОСОБА_11 , до якого була включена частина його земельної ділянки, приватизованої в 1999 році, він 25.06.2011 р. почав відновлювати огорожу між їхніми земельними ділянками відповідно до плану земельної ділянки ОСОБА_11 від 01.10.2009 р. Того ж дня ОСОБА_8 за допомогою арматури почав ламати його огорожу, тому, захищаючи свою власність, він вилив на потерпілого двічі з відра по 3 л води. Також пригрозив ОСОБА_8 газовим балончиком та черговою порцією води, на що син потерпілого ОСОБА_12 заявив, що дістане пістолет та буде стріляти, а ОСОБА_8 кинувся на металеву огорожу та через неї схопив його ззаду за піджак, підтягнув до себе та почав наносити удари по голові і шиї. Намагаючись втекти від потерпілого, він вислизнув з піджака, але ОСОБА_8 схопив його ззаду під руки, а потім за сорочку, яку порвав. Після цього потерпілий почав відривати дошки з дерев`яної секції огорожі (5 шт.) та кидати в нього. До міліції він телефонував о 12 год. 48 хв., що зафіксовано відповідною довідкою. При цьому згідно з оскаржуваним вироком він наносив ОСОБА_8 тілесні ушкодження після 13 год. 30 хв., що не співпадає з реальними обставинами справи. Одна з дошок, які відривав та кидав до його двору ОСОБА_8 попала йому в ногу, а інша - в поперековий відділ хребта, від чого він закричав, а ОСОБА_8 та його син злякались й покинули місце конфлікту. Це бачила свідок ОСОБА_13 , однак вона не була допитана в суді першої інстанції.

Крім того, вказує апелянт, відповідно до висновку СМЕ від 29.07. - 03.08.2011 року в нього були виявлені тілесні ушкодження у виді розтягнення зв`язок лівого гомілково-ступневого суглобу, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також у виді садна ділянки поперекового відділу хребта, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Однак, цей висновок експерта є неправдивий, оскільки в подальшому у нього був визначений висновком експерта № 117 м/д від 14.03.2012 р. перелом кіски ноги та 5-го хребця на спині.

Також зазначає, що місцевий суд, безпідставно посилаючись на показання свідка ОСОБА_14 , не врахував в сукупності попередню неправомірну, злочинну поведінку ОСОБА_8 щодо огорожі, меж земельної ділянки та особисто ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_14 не є щирим у своїх показах, оскільки не бачив конфлікту та неодноразово змінював свої показання, путався в обставинах конфлікту, надавав показання відмінні від показань потерпілого. Крім того, свідок ОСОБА_14 приховує особу, з якою він монтував кондиціонер у ОСОБА_8 . Клопотання обвинуваченого про встановлення та допит цієї особи було задоволено, але не було реалізоване, а декілька клопотань щодо цього судом були проігноровані. Також свідок ОСОБА_14 , як і свідок ОСОБА_15 , не бачили в руках ОСОБА_8 кусок арматури, якою той пробував зламувати огорожу. В той же час, суд безпідставно відмовив у допиті свідків захисту: ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , чим грубо порушив право на захист обвинуваченого.

Також в порушення права на захист судом було відмовлено в реалізації поданих ним клопотань про проведення слідчих, розшукових дій, експертиз та слідчого експерименту, досліджень матеріалів кримінального провадження.

Крім того, обвинувачений посилається на те, що слідча дія відтворення обстановки та обставин події від 15.07.2011 р. за участю свідка ОСОБА_15 проводилось не в умовах місця конфлікту, не в умовах наближених до реальних, а знаряддя злочину - огризок дошки не відповідає тій, яку ОСОБА_15 бачив на місці конфлікту. Відтворення обстановки та обставин події від 15.07.2011 р. за участю потерпілого ОСОБА_8 є аналогічним проведеному з сином останнього. Відтворення обстановки та обставин події від 16.07.2011 р. за участю свідка ОСОБА_14 був проведений на місці конфлікту, але за відсутності огорожі, яку задекларували потерпілий та його свідки. При цьому свідок ОСОБА_14 тримає в руках шматок дошки, якою не б`є статиста по тулубу, а штовхає того, незважаючи, що в протоколі очної ставки від 16.07.2011 р. зазначено, що обвинувачений наносив удари дерев`яною штахетиною близько 1,5-2 метрів. Дошка була ОСОБА_14 свідомо зменшена, у зв`язку з тим, що в умовах місця конфлікту, коли за 1 метр над металевою огорожею проходить газова труба, а відстань від стіни споруди апелянта до огорожі становить 60-70 см., дошкою довжиною в 1,5 метра неможливо було махати та наносити удари.

Висновок СМЕ № 753/152 від 26.07.2011р., який був проведений без огляду потерпілого ОСОБА_8 , без проведення рекомендованої контрольної рентгенограми, незважаючи на те, що у порушеній 05.07.2011 р. кримінальній справі № апелянт подав 18 заяв та клопотань, які були залишені без розгляду, два з яких від 18.07.2011 р. та 06.09.2011 р. стосувались призначення експертизи з метою встановити, в який спосіб ОСОБА_8 були отримані визначені у нього тілесні ушкодження, оскільки він ОСОБА_8 жодних ударів не наносив, не маючи змоги їх наносити за станом здоров`я.

Відтворення обстановки та обставин події від 10.03.2012 р. за участю потерпілого ОСОБА_8 проводилось у кримінальній справі № від 10.11.2011 р. відносно ОСОБА_8 , де також відсутня задекларована ОСОБА_8 огорожа та в руках потерпілого огризок дошки, які на огорожі були відсутні. Під час слідчої дії - відтворення обстановки та обставин події від 28.12.2012 р., яке проводилось на підставі постанови судді Соснівського районного суду м. Черкаси в кримінальній справі № від 05.07.2011 р. відносно ОСОБА_7 та кримінальної справи № 7 від 10.11.2011 р. відносно ОСОБА_8 , також відсутня задекларована ОСОБА_8 огорожа, а штахетина, роль якої виконував плінтус, збільшилась вже вдвічі. Але навіть плінтусом розмахувати в умовах місця конфлікту було неможливо.

Висновок СМЕ № 36 м/д від 05.02.2014 р. є сумнівним. У висновку комісійної СМЕ № 06-к від 13.02.14 р. є суттєві протиріччя. Слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_15 від 13.01.2014 р., слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_8 від 13.01.2014р., слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_14 від 13.01.2014 р. були проведені неналежним чином та з порушенням КПК України.

Судово-медичний експерт ОСОБА_19 , який складав висновок № 191 від 06.01. - 08.02.2016 року, навіть не оглянув апелянта, не дослідив та не взяв інформацію з його медичної карти про наявність у нього залишкових явищ після отриманих раніше травм, а саме: незрісшийся перелом човникоподібної кістки лівої кисті, який визначений у висновках експерта № 1259/3 та № 1259/195 від 24.07.2009 р., що підтвердженні постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.09.2009 р. Крім того, цим же експертом не були взяті до уваги попередні травми, заподіяні обвинуваченому ОСОБА_8 ще 15.06.2011 р., що зазначені в акті СМО № 699 від 16.06.2011 р., згідно з яким, у нього була пошкоджена бокова зв`язка першого пальця правої руки. Тому ці травми та захворювання ніг, внаслідок чого він має інвалідність, в їх сукупності, вказує апелянт, не давали жодної можливості йому бігати, скакати п`ять разів на трамплін висотою в 60 см. махати перед ОСОБА_8 дошкою з огорожі та наносити йому удари.

Також місцевим судом проігноровані клопотання про призначення повторної СМЕ стану його здоров`я та можливості наносити удари ОСОБА_8 в незалежній експертній установі та допит в суді судово-медичного експерта ОСОБА_19 . При цьому не була виконана ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.05.2016 р., якою зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 розглянути клопотання ОСОБА_7 від 16.03.2016 р. про призначення та проведення судово-медичної експертизи для визначення стану його здоров`я та можливості наносити удари ОСОБА_8 .

Встановлення факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , спосіб їх отримання, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого, визначених в АКТІ СМЕ № 753/152 від 26.07.2011 р. та висновку експертів № 06-к від 13.02.2014 р., які призначались у кримінальній справі № та кримінальному провадженні № 0003125, визначались без участі потерпілого та є сумнівними.

Крім того, апелянт вказує, що під час розслідуванні кримінального провадження № 0003125 ним у 2013-2015 р. з метою захисту було заявлено 84 клопотання, з яких реалізовані були чотири. Слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_20 не було реалізоване жодне клопотання про проведення слідчих, розшукових дій, досліджень, експертиз, а постанови про відмову в задоволенні клопотань виносились «заднім» числом та були надані йому в присутності адвоката тільки 10.05.2015 р., за три дні до направлення справи до суду.

Також судом неналежним чином досліджені докази спричинення ОСОБА_8 матеріальних збитків відповідно до заявленого ним цивільного позову, оскільки до матеріалів справи жодних підтверджень спричинення йому матеріальних збитків ОСОБА_8 не надав. Крім того, у суду не було підстав для задоволення цивільного позову ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., оскільки ОСОБА_8 не надав належних та допустимих доказів понесених ним душевних страждань, знищення та пошкодження його майна, завдання шкоди його діловій репутації, зміни звичайного ритму його життя.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.04.2017 р. та ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від призначеного покарання за вказаною статтею, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. У решті вирок просить залишити без змін. Також просить дослідити характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_7 .

Не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122 КК України, прокурор вважає, що вирок суд є незаконним і підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що при призначенні покарання суди повинні суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад його призначення і покарання призначати: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Зазначає, що місцевий суд вірно встановив фактичні обставини справи та кваліфікував дії обвинуваченого, але при призначенні останньому покарання не в достатній мірі врахував високу суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим та винятковий цинізм скоєного кримінального правопорушення. Крім того, обвинувачений не приймав будь-яких дієвих дій по відшкодуванню завданих збитків, уникав контактів з потерпілим, не вчиняв будь-яких дій щодо примирення та налагодження відносин. Вину у вчиненому не визнавав як під час досудового розслідування так і в ході судового розгляду та намагався уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить скасувати вирок в частині призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 1 (одного ) року позбавлення волі та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Просить не застосовувати ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України. Цивільний позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_7 матеріальні збитки в розмірі 1 600 гривень та відшкодування моральної шкоди у розмірі 250 000 грн. В іншій частині вирок просить залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу потерпілим мотивує тим, що обвинуваченому ОСОБА_7 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, невизнання обвинуваченим вини, не надання йому жодної допомоги в період лікування, симуляції хвороб, навмисне затягування та намагання ввести в оману слідчі органи та суд, й те, що на даний час погрожує йому фізичною розправою, говорячи сусідам та безпосередньо йому різного роду погрози, й з ціллю запобігання подальших злочинних дій зі сторони обвинуваченого, необхідно призначити останньому більш суворе покарання без застосування ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

На апеляційну скаргу обвинуваченого потерпілий ОСОБА_8 подав заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 . Указує, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується показами потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які були присутні безпосередньо під час конфлікту. Крім того, зазначені конкретний час, місце і в який спосіб відбулося правопорушення, зокрема, спосіб, в який ОСОБА_7 наносив потерпілому удари дошкою, як обливав його пекучою рідиною із заздалегідь заготовлених відер. Також було проведено близько десяти слідчих експериментів за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , прокурорів, слідчих, судмедекспертів, понятих та статистів такого ж віку, як і ОСОБА_7 , з відео фіксацією, де всебічно було доведено вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Також вина ОСОБА_7 повністю доведена й даними протоколів відтворення обстановки та обставин подій від 15.07.2011 р., 16.07.2012 р., 10.03.2012 р., 28.12.2012 р., 13.01.2014 р. та 08.06.2015 р.; даними висновків судово-медичних експертиз № 753/152 від 26.07.2011 р., № 36 м/д від 05.02.2013 р.; даними висновку комісійної судово-медичної експертизи № 06-К від 13.02.2014, згідно з якими у ОСОБА_8 мали місце наступні тілесні ушкодження: черезсуглобовий косо-повздовжній перелом основи середньої фаланги третього пальця правої кисті, садно грудної клітки і живота, крововилив на передній поверхні живота.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу, та просили відхилити апеляції прокурора та потерпілого.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу прокуратури та просив залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого. Також просив частково задовольнити апеляцію потерпілого.

Потерпілий підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі. Також просив частково задовольнити апеляційну скаргу прокуратури. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.

За клопотанням сторін у провадженні колегією суддів було визнано доцільним провести часткове дослідження окремих доказів і матеріалів кримінального провадження. Зокрема, було вирішено доцільним допитати окремих свідків, потерпілого ОСОБА_8 , дослідити дані, які характеризують обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що 25 червня 2011 року він приїхав додому. Там були робітники, які встановлювали кондиціонер. Він побачив, що його сусід ОСОБА_7 встановлює паркан з дерев`яних штахетів на металевій огорожі. Він (потерпілий) запитав у сусіда, що той робить? Сусід відповів, що встановлює паркан. Потерпілий почав вимагати, щоб ОСОБА_7 прибрав паркан, а потім сам почав ламати штахети і кидати їх на територію ОСОБА_7 . Раптом ОСОБА_7 узяв відро і вилив йому на голову якусь рідину. Потерпілий був шокований такою несподіванкою, однак продовжив відривати штахети. Потім обвинувачений вилив на нього друге відро з рідиною, а від третього відра потерпілий зумів відмахнутися. Думає, що у відрах був електроліт з акумуляторів, оскільки у нього потім пекло обличчя і очі. Після цього обвинувачений взяв штахет й ударив його ним в груди, порвавши сорочку, а потім ударив другий раз, попавши по пальцях руки, й втік до свого домоволодіння. Потерпілий наздогнав його і вхопив за піджак, на що ОСОБА_7 погрожував застосувати газовий балончик. При цьому обвинуваченому ударів він не завдавав. Вечором він поїхав до лікарні, де у нього виявили перелом пальця.

Свідок ОСОБА_21 (сестра обвинуваченого) у судовому засіданні показала, що вересні 2011 року потерпілий ОСОБА_8 звертався до неї з проханням виступити свідком у справі проти ОСОБА_7 за винагороду, на що вона відмовилася. Вона бачила у потерпілого перев`язаний палець на руці.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що його знайомий попросив його допомогти йому встановити кондиціонер у будинку 25 червня 2011 року. Він безпосередньо бачив частину конфлікту між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , яких він тоді не знав. Зокрема, він чув лайку і бачив, як ОСОБА_7 чимось обливав потерпілого, а також бачив як ОСОБА_7 махав штахетом, яким ударив потерпілого по руці і в груди.

Колегія суддів дослідила дані висновку експерта № 191 від 06 січня 2016 року (Т-1, а.с. 182-186), де, крім іншого, вказано, що не виключається можливість, що ОСОБА_7 на момент події 25 червня 2011 року міг наносити удари ОСОБА_8 дошкою, як вказують ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 під час слідчих експериментів. Не виключається можливість, що ОСОБА_7 на момент події 25 червня 2011 року міг тримати руками дошку, відро, в якому було близько чотирьох літрів рідини, та підійматися на якусь підвищену поверхню, як на це вказують ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 під час слідчих експериментів.

Колегія суддів також дослідила характеризуючі дані щодо обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий. У лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває (т-1, а.м.к.п. 190, 191, 192). Згідно з характеристикою за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується як комунікабельний чоловік, спиртними напоями не зловживає, скарг від сусідів немає (т-1, а.м.к.п. 196). Згідно з характеристикою від сусідів (Т-1 судових матеріалів, а.с. 28) ОСОБА_7 характеризується як не урівноважена, груба і конфліктна людина.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора і потерпілого не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для її задоволення. Колегія суддів не вбачає, що призначене обвинуваченому покарання у виді одного року позбавлення волі є недостатньо суворим, а покарання у виді двох років позбавлення волі, на чому наполягає прокурор, буде необхідним і достатнім для виправлення особи. Колегія суддів враховує, що обвинувачений має поважний вік, є інвалідом третьої групи. Також колегія суддів не вбачає, що досліджені за клопотанням прокурора у судовому засіданні дані, які характеризують обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави для призначення йому більш суворого покарання.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги потерпілого, колегія суддів також не знаходить підстав для її задоволення. Зокрема, колегія суддів з указаних вище підстав не може задовольнити вимогу потерпілого про посилення покарання обвинуваченому, а також не вбачає можливим не застосовувати щодо обвинуваченого положення ст. ст. 49, 74 КК України щодо звільнення його від покарання, у зв`язку із закінчення строку давності. Вказана підстава для звільнення є обов`язковою до застосування, за наявності передбачених законом підстав. Й такі підстави присутні, що вірно визначив суд першої інстанції, адже з часу події, яка є предметом цього провадження, минув строк понад п`ять років, й підстав для зупинення чи переривання цього строку не вбачається. Клопотань про застосування положень законодавства щодо амністії обвинувачений не подавав, категорично заперечуючи свою винуватість.

Крім цього, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого повної суми морального відшкодування у розмірі 250 000 грн., вбачаючи цю суму неспівмірною фактичним обставинам провадження, характеру вчиненого й характеру отриманих потерпілим моральних страждань.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вбачає їх обґрунтованими в певній частині. Зокрема, колегія суддів вбачає обґрунтованими доводи обвинуваченого щодо відсутності підстав для задоволення судом першої інстанції цивільного позову потерпілого в частині матеріального відшкодування на суму 1600 грн., яке складається з вартості зіпсованого одягу (штанів і сорочки) та вартості лікування потерпілого. Колегія суддів не знаходить належних і допустимих доказів, якими б підтверджувався факт витрат у такій сумі, які були б пов`язаними із наслідками діяння обвинуваченого, тоді як розмір матеріального відшкодування має підтверджуватися виключно документально. Тому в цій частині вирок підлягає скасуванню з подальшою відмовою у задоволенні цивільного позову в частині матеріального відшкодування.

Колегія суддів також вбачає обґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що сума стягнутого з нього морального відшкодування у розмірі 50 000 грн. не може вважатися законною і справедливою. Оскільки суд за відсутності інших доказів встановлює суму морального відшкодування самостійно, виходячи з принципу розумності і справедливості, колегія суддів вбачає, що потерпілий безумовно зазнав певної моральної шкоди, пов`язаної з переломом пальця, травмою грудей і потребою у лікуванні. Однак, колегія суддів вбачає, що характер вчиненого діяння, а також те, що травми потерпілому були завдані в ході взаємного конфлікту, вказують на те, що вказана сума відшкодування є надто значною. За наявних обставин, колегія суддів вбачає, що обґрунтованим, розумним і справедливим буде розмір морального відшкодування в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає обґрунтованими з наступних підстав. Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції, безпосередньо допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, свідків, які були очевидцями конфлікту; вивчивши матеріали провадження, дійшов обґрунтованого висновку про те, що факт завдання тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому мав місце, є доведеним і вірно кваліфікованим. Колегія суддів також пересвідчилася у цьому, безпосередньо допитавши потерпілого, свідка ОСОБА_14 , вивчивши окремі матеріали провадження. Зміст вказаних доказів цілком узгоджується між собою й складається у достатньо зрозумілу картину подій, які описані у змісті вироку. Тому загальні доводи обвинуваченого про те, що кримінальне провадження щодо нього є сфальсифікованим з ініціативи потерпілого, його родичів й за допомогою окремих представників правоохоронних органів, колегія суддів не вбачає обґрунтованими.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що в ході провадження не були чітко встановлені місце і час вчиненого діяння, колегія суддів відхиляє, оскільки місце і час вчиненого діяння достатньо чітко вказані в змісті вироку. Зокрема, там указано, що подія відбулася 25 червня 2011 року близько 13 години 30 хвилин на території, яка розташована між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Колегія суддів вбачає цю інформацію про час і місце вчинення злочину достатньою.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції відмовив йому у задоволенні його клопотань про допит окремих свідків, зокрема свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , порушивши тим самим його право на захист, колегія суддів відхиляє, оскільки суд, вирішуючи певне клопотання керується законом і внутрішнім переконанням судді. Клопотання про допит багатьох свідків заявлялися обвинуваченим і в суді апеляційної інстанції, будучи в більшій кількості відхиленими, оскільки стосувалися осіб, які не були очевидцями події, яка є предметом кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він за станом здоров`я фізично не міг вчинити ті дії, у вчиненні яких його обвинувачують, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються як показами потерпілого, так і показами свідка ОСОБА_14 , який є сторонньою обом сторонам конфлікту особою, й ставити його покази під сумнів колегія суддів не має обґрунтованих підстав.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що слідчі дії стосовно відтворення обстановки і обставин події за участю різних осіб проводилися з порушенням вимог чинного на час їх проведення процесуального закону, зокрема, проводилися не в місці події; зі статистами та реквізитом, які не відображали справжніх подій, колегія суддів відхиляє, оскільки вимоги процесуального закону, на підставі якого такі слідчі дії проводилися в ході досудового розслідування, не вимагають створення абсолютно ідентичної обстановки вчинення певного діяння. Ця обстановка має бути настільки відповідною реальним подіям, наскільки це потрібно для правильного розуміння характеру таких подій.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що висновок експерта № 753/152 від 26 липня 2011 року не може вважатися належним і допустимим доказом, оскільки експертиза була проведена без присутності потерпілого ОСОБА_8 , колегія суддів відхиляє, оскільки в розпорядженні експерта були дані акту огляду ОСОБА_8 № 753 від 29 червня 2011 року, про що зазначено у змісті цього висновку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що дані висновку експерта ОСОБА_19 № 191 від 06.01. - 08.02.2016 року є неналежними, оскільки експертиза проводилася без участі самого обвинуваченого, колегія суддів також не бере до уваги, адже суд першої інстанції не ґрунтує свій висновок про винуватість ОСОБА_7 на підставі даних цього висновку експерта. Посилань на дані цього висновку як на доказ винуватості особи немає у змісті оскаржуваного вироку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він захищався від неправомірного посягання з боку потерпілого на його власність, а тому фактично він ( ОСОБА_7 ) є потерпілим, колегія суддів оцінює критично. На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно встановив, що такі покази є способом захисту обвинуваченого, й об`єктивним доказами вони не підтверджуються. Натомість цілком об`єктивно встановлюється те, що конфлікт у обвинуваченого з потерпілим був взаємний, який ґрунтувався на тривалих неприязних відносинах між ними, що виникли в тому числі з приводу земельної суперечки. Також специфічним способом захисту колегія суддів вбачає й численні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , про вчинення певних процесуальних дій, які заявлялися як суду першої, так і суду апеляційної, інстанції, й окремі з яких дублюють зміст один одного.

Керуючись ст. ст. 370, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора і потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині цивільного позову, зменшивши суму стягнення.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 суму морального відшкодування в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В решті позовні вимоги залишити без задоволення, а вирок без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до такого суду.

Головуючий :

Судді :