Справа № 362/4254/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/78/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 14.02.2018

ВИРОК
Іменем України

14 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами, поданими прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 та першим заступником прокурора Київської області ОСОБА_9 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 06 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв, Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 06 листопада 2017 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; остаточне покарання ОСОБА_6 визначене на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Володарського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Згідно із вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за наступних обставин.

24 червня 2017 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля входу до магазину «АТБ-маркет», розташованому за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Грушевського, буд. 7, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «Stern», вартістю 4475 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на зазначену суму.
Не погоджуючись із вказаним вироком суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 , апеляційні скарги на нього подали заступник прокурора Київської області та прокурор, який брав участь під час судового розгляду в суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурори просять вирок Обухівського районного суду Київської області від 06 листопада 2017 року - скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; остаточне покарання ОСОБА_6 визначити на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Володарського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року. При цьому, заступник прокурора Київської області просить визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, а прокурор, який брав участь під час судового розгляду в суді першої інстанції - у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Підставою для скасування оскаржуваного вироку прокурори в апеляційних скаргах зазначають неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке, на їх переконання, полягає в порушенні ч.4 ст.71 КК України, що виразилося в призначенні судом першої інстанції ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 2 роки, у той час як розмір такого покарання має бути більшим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, тобто більшим ніж 5 років.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційні скарги прокурорів, доводи обвинуваченого, який заперечив проти апеляційних скарг прокурорів, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Київської області - підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора, який брав участь під судового розгляду в суді першої інстанції - підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченим, досліджувались за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Як видно з оскаржуваного вироку суду, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону, зокрема, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом першої інстанції визнано та враховано щире каяття винного, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції відповідно до ст.67 КК України обґрунтовано визнав рецидив злочинів. Крім того, судом були досліджені та враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, вчинив новий злочин під час іспитового строку, шкоду потерпілому відшкодував. Також врахований стан здоров`я обвинуваченого, який має третю групу інвалідності. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає достатнім вид та розмір покарання, призначеного ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Однак, на переконання колегії суддів, заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг прокурорів щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ч.4 ст.71 КК України.
Відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинив новий злочин під час іспитового строку, встановленого вироком Володарського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року, за яким він був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України, на підставі ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, та звільнений від його відбування з випробуванням.
Суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного вироку відносно ОСОБА_6 , визначив йому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 2 роки, яке є більшим від покарання, призначеного за новий злочин, проте, є меншим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Таким чином, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.4 ст.71 КК України. Виправлення зазначеного порушення судом апеляційної інстанції зумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та застосування більш суворого остаточного покарання шляхом ухвалення свого вироку на підставі п.2 ч.1 ст.420 КПК України.
Колегія суддів погоджується із вимогами апеляційної скарги заступника прокурора Київської області щодо необхідності визначення остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 06 листопада 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , скасувати в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Остаточне покарання ОСОБА_6 визначити на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Володарського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

______________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4