25.01.2018
єдиний унікальний номер справи 531/1339/17
номер провадження 1-в/531/8/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника РВ з ПП ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженої ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Машівського районного суду Полтавської області від 31.01.2017 року ОСОБА_5 засуджена за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 10 місяців, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Машівського районного суду Полтавської області від 10.06.2016 за ст.185 ч.3 КК України визначено остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Згідно зі ст. 75, 79 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на три роки. Відповідно до ст.76 КК України покладено обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Засуджена у заяві просила суд застосувати положення п.б, в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити її від відбування призначеного покарання, так як має трьох неповнолітніх дітей та на даний час вагітна.

Засуджена до суду повторно не з`явилась, її неявка не перешкоджає розглядові заяви згідно ст. 539 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, пояснивши, що ОСОБА_5 засуджена вказаним вироком до 4 років позбавлення із застосуванням ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, один з яких є тяжким, що унеможливлює застосування амністії.

Представник Карлівського РВ з ПП підтримав думку прокурора.

Суд, вислухавши думку прокурора, представника Карлівського РВ з ПП, дослідивши письмові матеріали справи, вважає заяву необгрунтованою, з огляду на наступне.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року.

Згідно пунктів «б» та «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, звільняються особи, які вчинили умисні злочини, які не є тяжкими чи особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України: жінки, вагітні на день набрання чинності цим Законом; не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та /або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно вироку суду засуджена має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Даних щодо перебування ОСОБА_5 у стані вагітності суду не надано.

Відповідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, віднесено до злочинів середньої тяжкості, а ч.3 ст.185 КК України до тяжких злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вказаним вироком засуджена та їй призначено покарання за сукупністю злочинів, один з яких є тяжким, то амністія у даному випадку не застосовується.

На підставі викладеного, керуючись 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити за необґрунтованістю.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення через Карлівський районний суд Полтавської області.

Суддя : ОСОБА_1