Справа № 598/109/18
провадження № 1-кп/598/66/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" лютого 2018 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальну справу за №598/109/18 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, гр. України, освіта 9 класів, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. вироком Тернопільського міського суду від 26.04.1999 року за ч.2 ст.141, ст.14 КК України на строк 1 рік 6 місяців позбавлення волі, з лікуванням від наркоманії, 09.09.2000 року звільненого по відбуттю строку покарання;

2. вироком Тернопільського міського суду від 05.10.2001 року за ч.3 ст.81, ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ст.17, ч.2 ст.140, ч.2 ст. 143, ст. 42, ст.14 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з лікуванням від наркоманії, 14.03.2006 року звільненого по відбуттю строку покарання;

3. вироком Тернопільського міського суду від 13.07.2007 року за ч.3 ст.185 КК України на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі, 23.03.2010 року звільненого по відбуттю строку покарання;

4. вироком Збаразького районного суду від 23.01.2012 року за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, 13 лютого 2013 року звільненого умовно-достроково на не відбутий термін 5 місяців 17 днів;

5. вироком Збаразького районного суду від 23.05.2014 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ст.70 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі, звільненого 06.01.2016 року по відбуттю строку покарання;

6. вироком Збаразького районного суду від 08.12.2016 року ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі,

за ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

22 листопада 2017 року приблизно о 14 год. обвинувачений ОСОБА_6 , перебував у приміщенні ресторану «Діамант», що знаходиться по вул. Грушевського, 117А м.Збараж Тернопільської області, де у нього виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна.

Далі, реалізовуючи свої злочинні наміри, цього ж дня 22 листопада 2017 року приблизно о 14 год. обвинувачений ОСОБА_6 , скориставшись тимчасовою відсутністю працівників ресторану «Діамант», які в той час знаходилась у гостьовому залі та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи і розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи при цьому умисно, зайшовши у відчинену кімнату гардеробу, де із вішаків таємно повторно викрав жіноче пальто темно-коричневого кольору, вартістю 375 гривень, що належить ОСОБА_5 , та чоловічу шкіряну куртку чорного кольору, вартістю 647 гривень 33 копійки, що належить ОСОБА_4 , чим завдав потерпілим матеріальну шкоду.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 є винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
22 лютого 2018 року, між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення, яку сторони подали у підготовчому судовому засіданні.

Згідно даної угоди, потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Також, сторони узгодили покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у виді одного року позбавлення волі. При цьому ОСОБА_6 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до ч.3 ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкоду завдано потерпілим ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено під час судового розгляду, потерпілим відшкодовано завдану злочином шкоду, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, судом встановлено не було, що не заперечували у судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 .

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку, передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про примирення і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Крім цього, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 раніше засуджений вироком Збаразького районного суду від 08.12.2016 року ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Зважаючи на те, що злочин за цим вироком був вчинений ОСОБА_6 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком від 08.12.2016 року, тому остаточне покарання йому необхідно визначити за сукупністю вироків, за правилами ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком не відбуту частину покарання за попереднім вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 08.12.2016 року.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судових товарознавчих експертиз від 11.12.2017 року №1.4-1448/17 в розмірі 395 грн. 48 коп., від 28.12.2017 року №6-861/17 в розмірі 395 грн. 48 коп., від 28.12.2017 року №6-862/17 в розмірі 395 грн. 48 коп..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94, 314, 369-371, 373-374, 471, 473-475 КПК України, суд,-

засудив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 22 лютого 2018 року між потерпілими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за №598/109/18.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 08.12.2016 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Зарахувати засудженому ОСОБА_6 в строк відбутого покарання ту частину покарання, що відбута за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 08.12.2016 року.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з 01 лютого 2018 року, з моменту його затримання та до ставлення в ДУ «Чортківська установа виконання покарань (26)» для відбування покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 08.12.2016 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави, процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз від 11.12.2017 року №1.4-1448/17 в розмірі 395 грн. 48 коп., від 28.12.2017 року №6-861/17 в розмірі 395 грн. 48 коп., від 28.12.2017 року №6-862/17 в розмірі 395 грн. 48 коп..

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1