УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про негайне звільнення з-під варти, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду надійшла скарга захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про негайне звільнення з-під варти, в якій захисник посилається на положення ст.206 КПК України, вказує на те, що засуджений тримається в Київському СІЗО, будучи позбавлений волі, при тому, що строк відбування його покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва закінчився 19 грудня 2017 року з урахуванням правил п.5 ст.72 КК України. Також зазначив, що вироком від 29.11.2017 Оболонським районним судом м.Києва винесено вирок, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Однак вирок не набрав законної сили, 27.12.2017 був оскаржений до Апеляційного суду міста Києва. Вважає, що засуджений тримається під вартою з порушенням положень Конституції України, правил Закону України «Про попереднє ув*язнення», незаконно, без будь яких законних рішень суду.

Дослідивши доводи клопотання, заявленого в порядку, визначеному ст. 206 КПК України, та додані до неї матеріали приходжу до такого висновку.

Так, у відповідності до вимог ч.1 та ч.3 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

З наданих матеріалів клопотання убачається, що особа тимчасово перебуває в Київському СІЗО. ОСОБА_3 засуджений вироками суду, якими застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили , вирок Оболонського районного суду м.Києва від 29 листопада 2017 року не набрав законної сили.

Статтею 283 ПК України визначені форми закінчення досудового розслідування, однією з яких є звернення до суду з обвинувальним актом. При цьому стадія досудового розслідування завершена, засуджений відбуває кримінальне покарання, перебуває в Київському СІЗО тимчасово.

Оскільки компетенція слідчого судді розповсюджується лише на стадію досудового розслідування, відносно ОСОБА_3 здійснюється судовий розгляд, вказана вимога знаходиться поза межами компетенції слідчого судді.

Вимогами ч. 3 ст.26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд, у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У зв*язку із встановленим, враховуючи, що засуджений тримається під вартою на підставі вироків суду, підстави для доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи, негайного звільнення особи згідно ст. 206 КПК України не убачаються.

За таких обставин, керуючись ст ст. 9, 206, 309, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про негайне звільнення з-під варти залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1