Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2403/17
Провадження №: 1-кп/332/295/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0001481 від 03.06.2017 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, маючого професійно - технічну освіту, працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
15.11.2010 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

08.12.2011 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2010 року, встановлено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з випробуванням, згідно ст. 104 КК України, на 2 роки;

04.05.2012 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з випробуванням, згідно ст.104 КК України, на 2 роки;

24.01.2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 04.05.2012 та встановлено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. Звільнився 25.04.2016 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання склав 1 рік 2 місяці.

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
01.06.2017 року близько 07-00 години ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом підбору ключів до вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав настільні ваги марки «STARTE» вартістю 200 гривень, ноутбук марки «HP profekt smart» в корпусі сірого кольору, вартістю 6000 гривень, срібний ланцюг вагою 8,6г, вартістю 567 гривень, золоту каблучку з камінням блакитного кольору) вагою 2,5г, вартістю 2500 гривень, золоту каблучку з малюнком у вигляді плетіння з камінням білого кольору вагою 1,5г, вартістю 1500 гривень, золоту каблучку у вигляді плетіння вагою 1,5г, вартістю 1500 гривень, золотий браслет вагою 4г, вартістю 4000 гривень та золотий кулон у вигляді камінця вагою 1г, вартістю 1000 гривень, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 17267,00 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушеннями, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся та пояснив, що від свого неповнолітнього брата ОСОБА_7 йому стало відомо, що останній знайшов загублені сином ОСОБА_6 ключі. Взявши їх у брата під приводом віднести власнику, він 01.06.2017 року вранці, впевнившись, що вдома нікого немає, шляхом підбору ключів до вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав настільні ваги, ноутбук, срібний ланцюг, 3 золоті каблучки, золотий браслет та золотий кулон.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи.

Потерпіла, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилась, до суду надала заяву з проханням розгляду кримінального провадження за її відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при вищевикладених обставинах доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.3ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки, суму завданої потерпілій матеріальної шкоди, яка не відшкодована; дані, що характеризують особу винного, зокрема те, що ОСОБА_4 раніше судимий, має місце проживання та реєстрації, перебуває у цивільному шлюбі, виховує двох малолітніх дітей, має незадовільний стан здоров`я, перебував на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 2004 по 2008 рік, також перебував на обліку у лікаря-нарколога з 27.03.2003 по 26.09.2006 рік, знятий з обліку у зв`язку з виїздом в інший населений пункт.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_4 визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Визначаючи вид покарання, який слід призначити ОСОБА_4 , суд виходить з того, що останній притягався до кримінальної відповідальності за вчинення, умисних корисливих злочинів, у том числі тяжких, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив і вчинив новий тяжкий корисливий злочин, що у своїй сукупності свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та можливість вчинення ним нових злочинів, тому його неможливо виправити і перевиховати без ізоляції від суспільства.
У зв`язку із зазначеним, суд призначає покарання, передбачене ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі.
Крім того, суд виходить із встановленої статтею 50 КК України мети покарання, яка передбачає окрім кари, виправлення і запобігання вчиненню винними нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Крім того, відповідно до ст. 71 КК України суд до призначеного покарання частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 24.01.2013 року, оскільки злочин скоєно особою, яка звільнена умовно-достроково та має невідбутий строк покарання. При цьому призначене остаточне покарання має бути більше покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін .
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, що невідбуте за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 24.01.2013 року за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, призначивши ОСОБА_4 остаточно міру покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання - з 01.09.2017 року.
Речові докази: золота каблучка з камінням блакитного кольору, золота каблучка у вигляді плетіння з камінням білого кольору, ноутбук марки «HP profekt smart» в корпусі сірого кольору, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1