Справа № 372/2035/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1114/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 9 25.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
25 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора: ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

захисників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

потерпілих: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

пр ка потерпілого: адвоката ОСОБА_21 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0001221 за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області молодшого радника юстиції ОСОБА_7 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 29 серпня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001221 від 21 жовтня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, повернуто прокурору Київської області для усунення вказаних в ухвалі недоліків,
В С Т А Н О В И Л А:
11 липня 2017 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001221 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29 серпня 2017 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повернуто прокурору для усунення недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт в частині обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч.2 ст.149 КК України не містить посилання на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні. Крім того, викладене в обвинувальному акті обвинувачення не містить викладу об`єктивної сторони вчиненого злочину, а саме: відсутні відомості щодо обставин / час, місце, дата/, при яких у обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 виник злочинний умисел, який відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягає доказуванню, спрямований на вербування та подальше переміщення потерпілих з території України на територію Королівства Таїланду та ФР Бразилії у зв`язку з чим ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 здійснювати згідно невідомо ким розробленого плану та невідомо ким розподілених ролей вербування і забезпечувати переміщення людей через Державний кордон України з метою їх експлуатації у злочинній діяльності. Також обвинувальний акт не містить посилання на фактичні обставини та формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а саме в чому конкретно полягали дії кожного з обвинувачених у здійсненні вербування, переміщення осіб з метою експлуатації з використанням обману та уразливого стану, та з якою метою експлуатації вони були вчинені. На думку суду, обвинувальний акт не містить відомостей про час і місце закінчення злочину по кожному з епізодів злочинної діяльності, що унеможливлює ефективний захист та надання правової оцінки правильності кваліфікації і територіальної підсудності. Окрім того, звернуто увагу на суперечливість кваліфікації дій обвинувачених та змісту обвинувального акта. Суд зазначив, що орган слідства посилається на те, що потерпілі мали уразливий стан, який був пов`язаний зі скрутним матеріальним становищем, а саме відсутністю постійного місця роботи та заробітку, що не узгоджується з поняттям «уразливий стан», визначений відповідно до п.2 примітки ст.149 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 29 серпня 2017 року про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Повернути зазначений обвинувальний акт до суду першої інстанції на новий розгляд для виконання вимог ст. ст. 314, 315 КПК України. Вимоги обґрунтовує тим, що повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 спрямоване не затягування судового розгляду, а повернутий обвинувальний акт щодо вказаних осіб відповідає вимогам ст. 291 КПК України. На думку прокурора, суперечності, на які посилається суд першої інстанції не є суттєвими, а висновки суду є хибними і об`єктивно не відповідають змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні. Так, апелянт зазначає, що відповідно до змісту ст. 149 КК України, вербування у цій формі слід визнавати закінченим з моменту вербування, тобто з моменту вчинення дій, пов`язаних із набором потерпілої особи працювати чи надавати послуги на певних умовах, з огляду на що, в обвинувальному акті стосовно вказаних вище осіб, чітко вказано про місце та дату, коли обвинувачені запропонували роботу потерпілим. На думку прокурора, суд першої, перевіряючи вказаний обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, не міг наперед вирішувати питання про формулювання і обсяг обвинувачення, його доведеність та кваліфікацію вчиненого злочину.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_13 просить у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 29 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 залишити без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що обвинувальний акт щодо вказаних осіб в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 149 КК України, як правильно визначив суд першої інстанції, не містить посилання на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні. В обвинувальному акті відсутні відомості щодо обставин (часу, місця, дати) при яких у обвинувачених виник злочинний умисел, спрямований на вербування та подальше переміщення потерпілих з території України на територію Королівства Таїланду та ФР Бразилії. Також не зазначено, в чому конкретно полягали дії кожного обвинуваченого у здійсненні вербування, не вказано часу та місця закінчення кожного із епізодів злочинної діяльності. На думку захисника, апеляційна скарга прокурора є статистичною та такою, в якій зміст є абстрактним та таким, що не спростовує аргументи, якими керувалися ініціюючи повернення прокурору даного обвинувального акту, суд та сторона захисту.

Заслухавши доповідача, прокурора, який повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, при цьому заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою; потерпілих та представника потерпілого ОСОБА_22 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заявлене ним клопотання; захисників та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, при цьому заперечували також проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим . Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 3 частини 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Під істотним порушенням вимог КПК України, згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, розуміються такі порушеннями вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Вимоги до обвинувального акта передбачені ст. 291 КПК України, відповідно до якої обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. Таким чином, законодавчо встановлено вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені в обвинувальному акті.

Перевіривши матеріали кримінального провадження № 0001221 та обвинувальний акт у ньому, колегія суддів приходить до висновку, що при його складанні було дотримано вимог, передбачених ст. 291 КПК України, а висновки суду першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Зокрема, посилання суду першої інстанції на те, що наведене в обвинувальному акті обвинувачення не містить викладу об`єктивної сторони вчиненого злочину, не може розцінюватися як законне, оскільки, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті має міститися виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що в обвинувальному акті в кримінальному провадженні № 0001221 від 21 жовтня 2015 року, було дотримано, а висновки суду першої інстанції стосуються уже оцінки наявності складу злочину, що на даній стадії судового розгляду, а саме підготовчого судового засідання, є передчасним.

Окрім того, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0001221 викладено формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та зазначені обставини, які прокурор вважає встановленими, зокрема, в чому полягали дії обвинувачених під час здійснення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про відсутність викладу фактичних обставин та не пред`явлення обвинувачення, є безпідставними.

Вказівка суду на суперечливість кваліфікації та не зазначення часу й місця закінчення злочинів по кожному епізоду кримінального правопорушення, не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору, а вказані обставини повинні бути з`ясовані безпосередньо під час судового розгляду кримінального провадження.

Слід зазначити, що прокурор відповідно ст.338 КПК України має право змінити обвинувачення в суді, склавши новий обвинувальний акт, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , обґрунтоване тим, що у разі обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, ОСОБА_9 може переховуватися від суду, а також з метою уникнення від покарання може незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до ч. 2 вищевказаної статті , підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Прокурором в судовому засіданні не було надано підтвердження того, що на момент розгляду вказаного клопотання продовжують існувати ризики, наявні на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу, а саме 23.01.2017 року або що з`явилися нові ризики, які б виправдовували тримання ОСОБА_9 під вартою.

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_13 про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час, то слід зазначити, що захисником суду не надано будь яких даних, які б підтверджували міцність соціальних зв`язків його підзахисного та давали суду підстави вважати, що застосування саме такого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Оскільки прокурором в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції в повному обсязі, колегія суддів, за результатами її розгляду, ухвалює рішення про скасування ухвали суду та ухвалення нової ухвали, якою зазначене кримінальне провадження слід повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314 316 КПК України.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 29 серпня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001221 від 21 жовтня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, повернуто прокурору Київської області для усунення вказаних в ухвалі недоліків скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою зазначене кримінальне провадження повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314 316 КПК України.
Відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 .
Відмовити захиснику ОСОБА_13 , який діє в інтересах ОСОБА_9 в задоволенні клопотання про зміну його підзахисному запобіжного заходу.
С У Д Д І :

___________________ ____________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_23