Справа № 446/2085/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2018 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та угоду про примирення в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000742 від 24 листопада 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Квасилів, Рівненського району, Рівненської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України не судимий,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
14 листопада 2017 року близько 16:00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , під час шарпанини з ОСОБА_5 відкрито викрав у неї гаменець, в якому були дві банківські карти банку «Ощадбанк» « НОМЕР_1 та «Приватбанк» « НОМЕР_2 та грошові кошти в сумі 1500 грн. Такими діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1500 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна - злочин, який передбачений ч. 1 ст. 186 КК України.

27 грудня 2017 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 471, 473, 476 КПК України було укладено угоду про примирення, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вказаному в угоді діянні і зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України у виді громадських робіт строком 120 годин. При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в угоді роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, просив затвердити, укладену між ним та потерпілою угоду про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила затвердити укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про примирення.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що не вбачає підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення.

Розглядаючи у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 1,3 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що дії які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були скоєні ним, тобто він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а потерпіла ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Крім того, судом встановлено, що обвинувачений також цілком розуміє наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови укладеної угоди між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 186 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом"якшуючіі та обтяжуючі покарання обставини. Угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, а тому така угода може бути затверджена судом.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Зокрема, що обвинувачений ОСОБА_4 в порядку ст. 89 КК України не судимий, за місцем реєстрації та проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога чи лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення укладеної між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді домашнього арешту продовжити до вступу вироку в законну силу.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат не має.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 від 27 грудня 2017 року в м. Кам`янка-Бузька.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді домашнього арешту продовжити до вступу вироку в законну силу.

Речові докази гаманець, дві банківські картки «Ощадбанк» « НОМЕР_1 та «Приватбанк» « НОМЕР_2 та дві дисконтні картки «Фішка» та «Єва» вважати повернутими за належністю потерпілй ОСОБА_5 (а.с.23).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя