УХВАЛА
14 березня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Одеської області,
громадянина України, військовослужбовця, проживаючого
за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити вирок суду, призначивши йому більш м`яке покарання у виді штрафу.
Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та йому призначене покарання у виді арешту строком на два місяці.

В доводах апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 , не оскаржуючи фактичних обставин злочину, вважає, що судом першої інстанції призначене занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції під час призначення покарання не врахував те, що в суді він неодноразово наголошував на тому, що став на шлях виправлення та ніколи не вживав наркотичні засоби. Крім того, обвинувачений зазначає, що просив суд призначити йому покарання у виді штрафу, оскільки він працює та має можливість його сплатити.
Апелянт звертає увагу на те, що судом не було враховано його молодий вік, відсутність судимостей, а також те, що він офіційно працює, проходить військову службу за контрактом, має постійний дохід, а тому вважає, що ці обставини давали підстави суду першої інстанції призначити покарання у виді штрафу.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 липня 2017 року приблизно в 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в невстановленому місці в лісі на околиці м. Кілія Одеської області, знайшов та зірвав листя дикоростучої коноплі з метою особистого вживання, тобто незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс без мети збуту, яке висушив, подрібнив, помістив у пакетики та став зберігати в кишені.

22 липня 2017 року ОСОБА_5 , зберігаючи при собі наркотичний засіб канабіс, громадським транспортом прибув до м. Києва та в подальшому незаконно зберігаючи вказаний наркотичний засіб цього ж дня в 14 год. 20 хв. переніс його до станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен» в м. Києві, де працівниками поліції у нього було виявлено та вилучено канабіс масою 17,03 г.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свою апеляційну скаргу, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, виготовлення, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проходить військову службу, за місцем проживання характеризується посередньо, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
На підставі цього суд дійшов висновку про можливе призначення ОСОБА_5 покарання у виді арешту, який відповідно до ст. 60 КК України, військовослужбовці відбувають на гауптфахті. З таким висновком погоджується колегія суддів.
Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид, розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, розповів за яких обставин ним був вчинений злочин та зобов`язувався в подальшому такого не вчиняти.
Ця обставина свідчить про щире каяття обвинуваченого, а тому суд першої інстанції правильно визнав її, як таку, що пом`якшує покарання.
Обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання, є необґрунтованими, оскільки визнання обвинуваченим своєї вини та його щире каяття у вчиненому були враховані судом при призначенні йому покарання.
Щодо доводів апелянта про те, що судом не взято до уваги відсутність судимостей та те, що він проходить військову службу за контрактом, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання фактично врахував і ці обставини.
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 309 КК України за незаконне придбання, виготовлення, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Призначивши ОСОБА_5 покарання у виді арешту строком на два місяці, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд правильно визначив вид покарання та призначив його строк в межах ближче до мінімального, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 КК України.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання є справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3