Постанова
Іменем України
13 березня 2018 року

м. Київ
справа № 381/5098/15-к

провадження № 51-1123 км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова Київської області, котрий проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням упродовж однорічного іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цим же вироком вирішено питання щодо речового доказу.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року вирок місцевого суду залишено без змін.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 16 лютого 2014 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою збагачення за рахунок викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу через незачинену на замок хвіртку огородженого по всьому периметрі домоволодіння АДРЕСА_2 , проник на його подвір`я, де за допомогою залишеного в замку ключа відкрив вхідні двері до приміщення котельні, звідки таємно для оточуючих, з метою незаконного особистого збагачення, здійснив крадіжку стабілізатора напруги «Luxeon SD500», серійний номер 1009011D500-9459, вартістю 450 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 450 гривень.

Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення щодо нього скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно визнали доказом його винуватості речовий доказ стабілізатор напруги «LuxeonSD500», який стороні захисту не відкривався, та є недопустимим доказом, оскільки вилучався слідчим при проведенні огляду транспортного засобу, який за висновком суду був проведений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На думку засудженого, суд мав би визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події, а саме приміщення котельні потерпілої, оскільки огляд проводився не на підставі ухвали слідчого судді. Посилається на те, що всупереч положенням ст. 374 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд у вироку не зазначив форму його вини, не навів доказів на підтвердження мети і мотиву кримінального правопорушення, а також не встановив розміру заподіяної майнової шкоди. Стверджує, що апеляційний суд порушив вимоги ст. 419 КПК, оскільки належно не перевірив доводи, викладені у його та захисника апеляційних скаргах,не провів ретельного аналізу і оцінки доказів й таким чином постановив незаконне та необґрунтоване судове рішення.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав, що касаційну скаргу засудженого необхідно залишити без задоволення, а судові рішення щодо нього без зміни.
Засуджений ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_6 , прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому, згідно ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у інше приміщення, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було безпосередньо досліджено, а також оцінено за критеріями, визначеними ч. 1 ст. 94 КПК.
Такий висновок суду підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_7 про викрадення 16 лютого 2014 року з приміщення котельні стабілізатора напруги, яке сталося після того, як ОСОБА_6 заходив на територію її домоволодіння; свідка ОСОБА_8 , яка бачила ОСОБА_6 зі схованим під курткою предметом і після цього разом з потерпілою виявила пошкодження котла та відсутність стабілізатора напруги; свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що після повідомлення ОСОБА_8 про пошкодження котла ОСОБА_6 та викрадення стабілізатора напруги, вони приїхали до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і в той же день працівники міліції знайшли у ОСОБА_6 викрадене майно; свідка ОСОБА_11 , який 16 лютого 2014 року на прохання потерпілої приїхав до неї додому та побачив в котельні пар, котел був вимкнений і в ньому не було стабілізатора.
Указані показання потерпілої та свідків об`єктивно узгоджуються з даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 16 лютого 2014 року, а саме території приватного будинку АДРЕСА_2 та ілюстративною таблицею до нього, постанові про визнання речовим доказом стабілізатора напруги «Luxeon SD500».
Доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 про те, що протокол огляду території домоволодіння потерпілої ОСОБА_7 має бути визнано недопустимим доказом, є безпідставними.
Виходячи зі змісту ст. 233 КПК, право проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою (проведення в ньому огляду) під час кримінального провадження може виникати без постановлення ухвали слідчого судді лише на підставі добровільної згоди особи, яка ними володіє, що свідчить про те, що надання цією особою згоди на проведення слідчої дії не потребує наступного судового контролю (звернення постфактум з клопотанням до слідчого судді).
З огляду на те, що ОСОБА_7 , як власник будинку АДРЕСА_2 , надала добровільну згоду на проведення огляду її домоволодіння, про що свідчить її заява, огляд здійснювався у присутності ОСОБА_7 (т. 1, арк. 11-17), суд обґрунтовано визнав протокол огляду місця події від 16 лютого 2014 року, а саме території приватного будинку АДРЕСА_2 , допустимим доказом.
Також є безпідставними доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що стабілізатор напруги «Luxeon SD500» стороні захисту не відкривався та є недопустимим доказом, оскільки вилучався слідчим при проведенні огляду транспортного засобу, який за висновком суду був проведений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд обґрунтовано визнав недопустимим доказом протокол огляду транспортного засобу від 16 лютого 2014 року, яким володів ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що ця слідча дія була проведена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Водночас на підтвердження висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, суд правильно послався на речовий доказ стабілізатор напруги «LuxeonSD500», що був вилучений в результаті вказаної слідчої дії, оскільки його безпосередньо було досліджено в судовому засіданні, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 підтвердила, що це майно належить їй і така обставина підтверджується копією інструкції по експлуатації стабілізатора напруги «LuxeonSD500», копією товарного чека. Вказаний речовий доказ був наданий для ознайомлення ОСОБА_6 та іншим учасникам судового провадження, а також за показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 саме це майно належить потерпілій ОСОБА_7 та було викрадено у неї 16 лютого 2014 року з приміщення котельні.
Даних, які б ставили під сумнів наведені вище показання потерпілої та свідків та давали підставу вважати, що вони обмовили ОСОБА_6 , перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.
Таким чином, суд об`єктивно, повно і всебічно встановив обставини кримінального провадження та у відповідності до вимог ст. 374 КПК навів у вироку докази на підтвердження встановлених обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
У відповідності до вимог ст. 374 КПК у вироку зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Вирок суду відповідає вимогам ст. 370 КПК та є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК є правильною, а покарання призначено йому відповідно до вимог ст. ст. 50 і 65 КК.
Суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи апеляційних скарг ОСОБА_6 та його захисника, які аналогічні доводам касаційної скарги засудженого, та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні, зазначивши підстави, з яких апеляційні скарги визнав необґрунтованими. А тому ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено.
Таким чином, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 441442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, суд

у х в а л и в:

вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3