АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5/17 Номер провадження 11-кп/786/76/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України О.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
потерпілої ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0002607, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2016, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , прокурора Полтавської місцевої прокуратури на вирок Київського районного суду м. Полтави від 09 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянки, Луганської області, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України та засуджено до покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 вказано рахувати з моменту його затримання, тобто з 10.10.2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час перебування його під вартою, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави в особі Департаменту фінансів Полтавської ОДА 3890,82 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину та стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави в особі Фінансового управління Полтавської РДА 6535,73 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 22661,21 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 30000 грн., в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди, а всього 52661 грн. 21 коп.
По справі вирішено долю речових доказів.

Вироком суду встановлено, 10.10.2016 року, близько 19.00 г., ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу будинку за місцем проживання потерпілої ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи протиправно, з прямим умислом, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з мотивів особистої неприязні, з метою заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_11 , завдав останній близько 5 ударів ножем, котрий приніс із собою, в ділянку тулуба, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1872 від 12.12.2016 року, по ступеню тяжкості можна розділити на декілька груп:
- до першої групи відносяться: проникаючі колото-різані поранення грудної клітини зліва та справа з гемопневматораксом обох сторін та ушкодженням нижньої долі вказаної легені, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя;
- до другої групи відносяться: непроникаючі колото-різані рани тулубу та сідниці, які кваліфікуються як у своїй сукупності так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Виконавши вищезазначеним усі дії, які вважав необхідними для спричинення смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_10 з місця вчинення злочину втік, проте злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілій було своєчасно надано медичну допомогу та вона залишилась живою.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду та прийняти нове рішення, яким змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченого з ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 на ч.1 ст. 121 КК України, дослідивши докази, які судом першої інстанції не досліджувалися, зважаючи на заявлені стороною захисту клопотання.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги, захисник стверджує, що судом першої інстанції не досліджені обставини розбійного нападу 10 жовтня 2016 року на обвинуваченого особами, які були свідками обвинувачення у суді по даному кримінальному провадженню та стосовно яких внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вказує, що пояснення свідка ОСОБА_12 суперечать поясненням свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпілої ОСОБА_11 . Крім того, свідчення потерпілої ОСОБА_11 прямо суперечать протоколу огляду місця події домоволодіння.
Судом відмовлено захиснику, незважаючи на подане клопотання, в ознайомленні з матеріалами даного кримінального провадження.
Звертає увагу на те, що під час розгляду кримінального провадження при дослідженні та вивченні доказів судом першої інстанції не досліджувалися речові докази та відеозаписи, а головуючим суддею одноособово змінено порядок доказування.
Безпідставно відмовлено судом у задоволенні клопотань захисника та обвинуваченого про допит свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , який перебуває у Полтавській установі виконання покарань за розбійні напади, про дослідження відео, на якому зафіксований слідчий експеримент з обвинуваченим, для з`ясування обставин, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого судового рішення, а саме встановлення об`єктивних даних про відсутність прямого умислу на вчинення навмисного вбивства, що свідчить про неповноту судового розгляду.
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, ставить питання про скасування вироку суду через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке є явно несправедливим через м`якість.
При призначенні покарання судом в достатній мірі не враховано, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, не вжив жодних заходів з відшкодування завданих збитків.
Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, але під час судових дебатів просив направити справу на новий судовий розгляд, обвинуваченого ОСОБА_10 , який просив направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, захисника ОСОБА_9 , який просив скасувати вирок суту та перекваліфікувати дії обвинуваченого з п.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 121 КК України , потерпілу ОСОБА_11 , яка просила вирок залишити без змін, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зокрема, істотними порушеннями кримінального процесуального закону вважаються такі, які перешкодити суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального правопорушення, встановити істину, забезпечити права і законні інтереси учасників кримінального провадження й ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Матеріалами провадження встановлено, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження на підставі постанови слідчого СВ відділення поліції №1 ОСОБА_18 від 18 листопада 2016 року про залучення захисника у кримінальному провадженні видано доручення на ім`я адвоката ОСОБА_19 для надання безоплатної вторинної правової допомоги підозрюваному ОСОБА_10 .
Відповідно до ухвали суду першої інстанції від 10 січня 2017 року у ході підготовчого судового засідання участь приймав та захищав інтереси обвинуваченого ОСОБА_10 захисник ОСОБА_19 .
В подальшому, а саме 18 січня 2018 року між адвокатом ОСОБА_9 та матір`ю ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого укладена угода про надання правової допомоги у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 .
Як убачається із журналу судового засідання від 18 січня 2017 року колегією суддів за клопотанням обвинуваченого прийнято рішення про проведення заміни захисника ОСОБА_19 на захисника ОСОБА_9 .
Поряд з цим, суд першої інстанції, незважаючи на подані захисником ОСОБА_9 заяви про відкладення судового засідання та на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, не надав захиснику обвинуваченого можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі, згідно його заяви.
Відповідно до ч.2 ст.317 КПК головуючий повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.
Відповідно до ч.1 ст.20 КПК підозрюваний, обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення у тому числі, користуватися правовою допомогою захисника.
Слід зазначити, що суд, керуючись загальними засадами здійснення кримінального провадження, перед безпосереднім дослідженням доказів має забезпечити змагальність, рівність сторін, свободу в поданні ними доказів і доведенні перед судом їх переконливості, самостійного обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, здійснення ними інших процесуальних прав, зокрема щодо подання клопотання про визнання доказів недопустимими, а також відомостей, які свідчать про їх очевидну недопустимість.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження в суді апеляційної інстанції також встановлено, що у ході судового засідання 18 січня 2017 року на момент вступу захисника ОСОБА_9 у справу без належного ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, суд першої інстанції проводив безпосереднє дослідження доказів, зокрема допитував у суді свідків обвинувачення ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 .
Таким чином, будучи залученим у день укладення відповідної угоди на надання правової допомоги до участі при розгляді даного кримінального провадження, захисник ОСОБА_9 фактично не реалізував своє право бути ознайомленим в повному обсязі з матеріалами кримінального провадження, тим самим суд першої інстанції порушив процесуальні права сторони захисту направленні на здійснення ефективного захисту й допустив частину доказів до їх дослідження, позбавивши такими своїми діями захисника можливості реалізувати своє право на перевірку достовірності та допустимості не наданих для ознайомлення матеріалів справи.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив істотне порушення норм КПК яке суттєво може вплинути на остаточне рішення суду, у зв`язку із чим кримінальне провадження підлягає поверненню в районний суд із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
За таких обставин, апеляційні скарги учасників судового провадження підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, скасовуючи вирок та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, апеляційний суд не має права наперед вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Виходячи з вище приведеного, при новому розгляді справи суд першої інстанції повинен повно й всебічно дослідити обставини справи та ухвалити в справі законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення, в тому числі з врахуванням передбачених вимог кримінального закону щодо доведеності винуватості, кваліфікації та призначення покарання у разі визнання особи винуватою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , прокурора Полтавської місцевої прокуратури задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 09 березня 2017 року щодо ОСОБА_10 скасувати та призначити новий судовий розгляд в тому ж суді першої інстанції у іншому складі суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити попередній у вигляді тримання під вартою до підготовчого судового засідання включно, але не більше ніж на 30 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4