14.11.17

Провадження № 1-КП/200/423/17
Справа № 200/7816/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0000489, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06.12.2004 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-13.01.2005 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;

-01.06.2005 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України приєднано невідбутий строк за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.01.2005 року й остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та 1 місяць;

-20.03.2008 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-28.12.2009 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-02.12.2009 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-22.12.2010 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання строком 2 роки за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2009 року й остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-30.05.2011 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано відбутий строк 2 роки та 1 місяць за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2010 року й остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 1 місяць, з заліком тримання під вартою з 18.02-30.05.2011 року;

-04.10.2011 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 1 місяць,

за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0000489 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України.

14 листопада 2017 року до спливу продовженого строку під час розгляду кримінального провадження, виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив продовжити відносно ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ОСОБА_5 скоєно тяжкий злочин, раніше судимий, а тому може переховуватися від суду, впливати на потерпілого ОСОБА_5 , який є його братом, з яким вони разом мешкають, а також на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_5 , а також через те, що прокурором не обґрунтовані ризики для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт - відмовити, з наступних підстав.

Так, частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Ухвалою суду від 29 вересня2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 листопада 2017 року, включно.
На цей час дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 не розглянуто, не допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

При цьому, при продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати розгляду справи по суті, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Вказані ризики на час розгляду в суді кримінального провадження не відпали та продовжують існувати, з наступних підстав.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, вчиненого проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_5 та серйозність висунутого йому обвинувачення, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків того, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам, у зв`язку із чим в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, слід відмовити.
Крім того, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, офіційно не одружений, тобто міцних соціальних зв`язків не має, на момент скоєння злочину мешкав разом із братом ОСОБА_5 , який є потерпілим по даному кримінальному провадженню.
Тобто, враховуючи стадію судового провадження, коли не всі свідки по справі допитані, також існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_5 впливу на потерпілого ОСОБА_5 , який є його братом та свідків, у зв`язку із чим підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу також відсутні.
Також, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, а тому на цей час існує ризики того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд вважає, що на стадії судового провадження, встановлені судом ризики на цей час продовжують існувати, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а, отже, не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки вищезазначене свідчить про наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати розгляду справи по суті, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 132, 176-177,183-184, 193-194, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12 січня 2018 року, включно.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1