справа № 462/5252/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, українець, громадянин України, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :
31.03.2015 року вироком Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України, призначене покарання у виді 200 годин громадських робіт, але знову вчинив корисливий злочин.
14 серпня 2016 року, приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись у м. Львові, по вул. Стороженка, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, увійшов у довіру до потерпілого ОСОБА_6 , та під вигаданим приводом купівлі, заволодів транспортним засобом марки «Piaggio», чорно - червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму 3000 гривень.
Крім того, 07 січня 2017 близько 17:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул.Братів Міхновських, 21А у м. Львові, маючи умисел повторне на заволодіння чужим майном шляхом обману, увійшов у довіру до потерпілого ОСОБА_7 та під приводом здійснити телефонний дзвінок, заволодів мобільним телефоном марки «АКАІ» імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 , який останньому не повернув, завдавши матеріальної шкоди на суму 3679 гривень 20 копійок.
У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, при обставинах, викладених в обвинувальних актах визнав повністю та відмовився від дачі показань.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннь, при обставинах, викладених в обвинувальних актах та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадженнь, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушеннях, при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані вірно, як заволодіння майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно, тобто у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлені.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, особу винного, який відповідно до ст. 89 КК України раніше судимий, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, характеризується нейтрально (матеріали кримінального провадження, арк. 46-66), та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді штрафу. Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересу потерпілого.

Цивільний позов по справі не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. Запобіжний захід по справі не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 90 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1530 гривень.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя(підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: