Справа № 487/6431/17
Провадження № 1-кс/487/1899/17
У Х В А Л А
Іменем України
21.12.2017 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0003881 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
20.12.2017 року слідчий Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучені у ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 2200 доларів США (22 банкноти по 100 доларів США), визначити місцем зберігання - спеціальний рахунок Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області.

Підставою для внесення клопотання стало те, що зазначені грошові кошти будуть використані у якості речового доказу по справі та можуть бути використані у якості відшкодування завданих матеріальних збитків ОСОБА_5 в наслідок його протиправної діяльності.

Слідчий та власник майна в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003881 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, яке було розпочато за заявою ОСОБА_6 про вжиття заходів до ОСОБА_5 , який шахрайським шляхом заволодів насінням соняшника загальною вагою 58910 т., чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 на суму 486000 грн.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у вересні 20017 року ОСОБА_5 за домовленістю з ОСОБА_6 забрав у нього насіння соняшника 52 тонни, та повинен був найближчим часом повернути грошові кошти за нього, але по теперішній час не повернув.

16.12.2017 р. в ході проведення обшуку за ухвалою слідчого судді, за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 , було вилучено майно, зокрема грошові кошти у сумі 2200 доларів США (22 банкноти по 100 доларів США).

Слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на вилучені грошові кошти.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку зокрема на гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції.

Так, з матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що грошові кошти, вилучені у ОСОБА_5 , могли бути набуті кримінально протиправним шляхом, зокрема внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.190 КК України.

Таким чином, слідчим доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного у клопотанні майна.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучені у ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 2200 доларів США (22 банкноти по 100 доларів США).

Визначити місцем зберігання вилучених у ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 2200 доларів США (22 банкноти по 100 доларів США) - спеціальний рахунок Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1