Єдиний унікальний номер 229/4411/15-к
Номер провадження 11-кп/775/906/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження №00001117 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 18.08.2017 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ставчани Пустомитівського району Львівської області, громадянин України, не судимий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 31 січня 2015 року солдата ОСОБА_7 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлено для її подальшого проходження до в/ч п/пВ4745, що тимчасово дислокується на території м. Дружківка Донецької області.

18 серпня 2015 року солдат ОСОБА_7 , знаходячись за місцем розташування в/ч п/пВ4547, діючи самовільно, вирішив пройти до м. Дружківка до своєї знайомої ОСОБА_9 .

Того ж дня, приблизно о 12 годині ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою прийшов за місцем проживання знайомої йому ОСОБА_9 в квартиру АДРЕСА_2 , де знаходився її знайомий ОСОБА_10 . Дізнавшись, що ОСОБА_9 за місцем проживання відсутня, ОСОБА_7 в очікуванні ОСОБА_9 разом з невстановленою особою залишилися в приміщенні квартири. Помітивши у ОСОБА_10 належний ОСОБА_9 мобільний телефон «Lenovo А 319», яким той користувався, ОСОБА_7 прийняв рішення відкрито викрасти вищевказане чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 вихопив з рук у ОСОБА_10 мобільний телефон «Lenovo А 319», в якому використовувалася карта пам`яті: о`ємом 18 Гб, чим скоїв відкрите викрадення чужого майна, після цього з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим чужим майном на свій розсуд, заподіявши ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 1999 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18 серпня 2015 року приблизно о 23 годині ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою та раніше незнайомим йому ОСОБА_11 знаходився біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_3 . На ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин у ОСОБА_7 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою виник злочинний намір, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів кулаками по обличчю та тулубу ОСОБА_11 , після чого вихопив з рук ОСОБА_11 дерев`яний держак, яким той оборонявся, та декілька разів вдарив ОСОБА_11 по спині. ОСОБА_11 забрав у ОСОБА_7 дерев`яний держак, яким замахнувся на ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 взяв ОСОБА_11 за одяг та через коліно повалив на асфальтований тротуар, внаслідок чого потерпілий вдарився головою о бордюрний камінь.

Смерть ОСОБА_11 настала в результаті закритої, тупої травми голови, що супроводжувалась субдуральною гематомою, набряком головного мозку та легень, вклиненням стовбура головного мозку у великий потиличний отвір.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , діюча в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить змінити вирок та перекваліфікувати дії обвинуваченого зі ст. 121 ч.2 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, призначити покарання в межах санкції вказаної статті. Фактичні обставини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України в апеляційній скарзі не оспорює.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок та закрити справу відносно ОСОБА_12 в зв`язку з не встановленням достатніх доказів вини обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити вирок суду без змін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а вирок суду зміні з наступних підстав.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду, що ОСОБА_12 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України за обставин, як вони встановлені вироком, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку. Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_12 винним за пред`явленим обвинуваченням себе не визнав та пояснив суду, що вказаного злочину не скоював.

Не зважаючи на те, що обвинувачений не визнав своєї провини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його вина доказана показаннями потерпілої, свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_12 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, а також просив перекваліфікувати його дії зі ст. 121 ч.2 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, призначити покарання в межах санкції вказаної статті.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що в серпні 2015 року зайшов до знайомої ОСОБА_13 та вона пішла до своєї подруги. В цей час прийшло двоє невідомих чоловіків, один з яких був ОСОБА_7 . Вони вимагали, щоб приїхала ОСОБА_9 , після чого забрали у нього мобільний телефон марки «Леново 319 А» , який належав ОСОБА_9 . Після того як вони пішли, то приблизно через десять хвилин побачив бійку між ззовні схожими чоловіками, що приходили до квартири та ще двома невідомими.

Покази свідка ОСОБА_10 узгоджуються з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 серпня 2015 року, в ході якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 , який 18 серпня 2015 року відкрито заволодів телефоном, вихопивши його з рук (т.1 а.с.215-217).

З протоколу огляду від 21 серпня 2015 року вбачається, що в присутності потерпілої ОСОБА_9 було оглянуто мобільний телефон моделі «Леново А 319». Потерпіла заявила, що оглянутий мобільний телефон належить їй та був викрадений у неї 18 серпня 2015 року за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_4 (т.1 а.с.218-220).

Об`єктивна сторона ч. 2 ст. 121 КК України передбачає прямий умисел винної особи на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 у конфлікті, який переріс в бійку, діяв з прямими умислом на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень в наданому провадженні не наведено.

Матеріалами провадження: показаннями самого засудженого, потерпілої ОСОБА_9 підтверджується факт того, що обвинувачений взяв потерпілого за одяг та відщтовхнув, від чого той упав та вдарився головою об бордюр. Доказів на спростування цього твердження засудженого у вироку суду не наведено. Згідно висновків судово-медичної експертизи закрита, тупа травма голови з епідуральним крововиливом, від якої настала смерть ОСОБА_11 , могла утворитись при обставинах, вказаних ОСОБА_9 , тобто при падінні з положення стоячи, при попередньому прискоренні тіла (поштовхів) та удару головою о бордюру. Тобто висновки експертизи узгоджуються з іншими доказами, отриманими по справі. Враховуючи конституційний принцип тлумачення усіх сумнівів на користь обвинуваченої особи, слід дійти висновку про недоведеність обвинувачення в умисному спричиненні обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, що спричинили смерть останнього. З урахуванням викладеного дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство через необережність.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, які відносяться до злочинів середньої тяжкості, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив злочин будучи військовослужбовцем, за місцем проходження служби та місцем проживання характеризується позитивно.

В якості обставини, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 18 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за ч.1 ст. 119 КК України та за ч.1 ст. 186 КК України, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

В іншій частині цей же вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: