ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №293/897/17
1-кп/293/170/2017
25 жовтня 2017 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000335 від 11.08.2017 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Морозівка Брусилівського району Житомирської області, громадянина України, українця, не працюючого, на утриманні має малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
по обвинуваченню за ч. 1 ст. 185 КК України
з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 -

ВСТАНОВИВ:
11.08.2017 близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_3 знаходився в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 .
В той час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений, на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 в минулому неодноразово лишаючи свій велосипед на подвір`ї вищевказаного домоволодіння та достовірно знаючи, що мешканці інших сіл лишають на зберігання у ОСОБА_5 свої велосипеди, в той же день та час, через незачинену фіртку, безперешкодно зайшов на територію вказаного подвір`я.
Побачивши на подвір`ї велосипед марки «Либід Ардіс», вартістю 1188 грн., який належить ОСОБА_6 , ОСОБА_3 з подвір`я домоволодіння вказаний велосипед забрав, після чого місце вчинення злочину залишив та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріального збитку на вищевказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся і підтвердив встановлені судом обставини. Показав, що дійсно 11.08.2017 близько 23 год. 30 хв., перебуваючи на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_5 , що за АДРЕСА_2 , побачив велосипед марки «Либід Ардіс», який належить ОСОБА_6 . Вказаний велосипед ОСОБА_3 забрав та залишив місце вчинення злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд. У вчиненому розкаюється, просить суворо його не карати, зазначив, що велосипед потерпілій повернув.

Крім того, обвинувачений заявив клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має малолітнього сина, 2016 р. н., на підтвердження чого надав суду копію свідоцтва про його народження.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила дане кримінальне провадження розглядати за її відсутності, зазначила, що покази, які давала на досудовому слідстві, підтримує, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, відносно міри покарання покладається на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів щодо добровільності, істинності його позиції не має, судом роз`яснено обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні даного кримінального правопорушення, та його умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд також враховує те, що він раніше не судимий, має на утриманні одну малолітню дитину, беручи до уваги те, що тяжких наслідків від його протиправного діяння не наступило, а тому суд вважає призначити обвинуваченому покарання в межах санкції, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу.
В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні малолітню дитину, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VІІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З наданого до суду свідоцтва про народження Серії І НОМЕР_1 від 26.05.2016, виданого Черняхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітню дитину, відносно якої батьківських прав не позбавлений, вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив у серпні 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Законом України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія ЗУ «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки застосування амністії, а саме: в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався і підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Арешт на майно обвинуваченого не накладався.
Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 85, 86 КК України, п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Цивільний позов не заявлявся.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1