АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2010 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого - судді -Наставного В.В.,

суддів -Лясковської В.І., Лагнюка М.М.,

за участю прокурора -Мінакової Г.О.,

захисників -Вінса А.І., Косянчука В.Д.,

засуджених -ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 27листопада 2009 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, раніше судимий:

- 09.06.2006 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 15.08.2006 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 316 ст.ст. 70, 75 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,та 3роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2роки, згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2006 року вироки виконуються самостійно;

_____________________

Справа № 11-а -324/10 Категорія КК: ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 Головуючий у першій інстанції Зубець Ю.Г.

Доповідач Лясковська В.І.

- 26.12.2006 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, за сукупністю злочинів призначено покарання згідно вироку Шевченківського районного суду м.Києва від 15.08.2006 року на 3 роки1 місяць позбавлення волі, звільнений 20.09.2008 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 10 місяців 19 днів,

засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15.08.2006 року, та остаточне покарання призначено у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця смт. Янтарне, Прохладницького району,Кабардино-Балкарської республіки, РФ, громадянина України, який зареєстрований в АДРЕСА_2, постійного місця проживання не має, в силу ст. 89 КК України не судимий,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі.

Згідно вироку суду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 року приблизно о 19-50 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у фойє входу до підземного переходу, що веде до станції метро «Контрактова площа», помітивши як його знайома ОСОБА_6 сперечається з раніше незнайомим ОСОБА_7, умисно, без будь-якої причини, з метою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, за попередньою змовою з ОСОБА_8, справа щодо якого закрита 7 квітня 2009 року на підставі ст. 1 п. «а» Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року, вирішили провчити ОСОБА_7

З цією метою ОСОБА_3 та ОСОБА_8, діючи узгоджено згідно розподілених ролей, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, та з особливою зухвалістю в присутності сторонніх осіб, які в цей момент перебували у вказаному переході, підійшли до ОСОБА_7 і почали безпричинно наносити йому удари - спочатку ОСОБА_3 кулаком в обличчя, а після нього - ОСОБА_8 кулаком в тулуб та в обличчя, потім ОСОБА_3 коліном в живіт, від чого потерпілий впав на сходи, вдарившись об них головою. Ще по одному разу вдарили потерпілого ОСОБА_3- один раз ногою у голову, а ОСОБА_8 - ногою по тулубу.

Внаслідок цих хуліганських дій ОСОБА_8 та ОСОБА_3 потерпілому заподіяні легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров'я.

Приблизно о 20-00 год. цього самого дня ОСОБА_4, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, побачивши біля підземного переходу до станції метро «Контрактова площа» в якому стані знаходиться його знайомий ОСОБА_7, порадив йому їхати додому. На це ОСОБА_7 відповів грубою лайкою та образами. На цьому ґрунті між ними виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 раптово виникла особиста неприязнь до ОСОБА_7 і він умисно, з метою заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, вдарив його кулаком в обличчя, а потім лезом розкладного ножа у праву ногу в районі стегна, заподіявши ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, від яких потерпілий ІНФОРМАЦІЯ_5 року о 22 год. 50 хв. помер.

Засуджений ОСОБА_3 в апеляції, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи та юридичну кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити, покарання пом'якшити посилаючись на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його добровільне з'явлення в органи міліції після вчинення злочину, каяття у вчиненому, що потерпілий своєю поведінкою сам спровокував вчинення щодо нього злочину, а тому призначив суворе покарання.

Засуджений ОСОБА_4 фактично просить вирок змінити, його дії перекваліфікувати на ст. 124 КК України, оскільки потерпілий сам був ініціатором бійки, а він, засуджений, маючи умисел на заподіяння легких тілесних ушкоджень, захищаючись від ОСОБА_7, перевищив межі необхідної оборони і заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених, які підтримали свої апеляції, захисників засудженого ОСОБА_4 адвокатів Вінса А.І. та Косянчука В.Д., які підтримали апеляцію свого підзахисного, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій засуджених вивчивши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції засуджених задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, протоколу судового засідання, висновки суду про винуватість засуджених ОСОБА_3 у вчиненні хуліганства групою осіб щодо ОСОБА_7 і заподіянні йому легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я, ОСОБА_4 в умисному заподіянні ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть за обставин, викладених у вироку суду, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав належну оцінку.

Так, з показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року приблизно о 20-00 год. вона разом з ОСОБА_9 у переході, що веде до станції метро «Контрактова площа», побачила наглядно знайомого ОСОБА_7, який перебував у стані алкогольного сп'яніння. Він підійшов до неї впритул, але вона відштовхнула його. ОСОБА_9 стала розмовляти з ОСОБА_7 В цей час ОСОБА_3 та ОСОБА_8, які також знаходилися у переході, декілька разів вдарили його. Виходячи з підземного переходу, вона помітила як ОСОБА_7, який вже теж вийшов з підземного переходу, відходив від хлопців, серед яких був ОСОБА_4, і впав. Його одяг в районі стегна був у крові. Вона не бачила як ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_7 ножем, але в той самий вечір ОСОБА_4 сам їй в цьому зізнався.

Показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за змістом аналогічні показанням свідка ОСОБА_6

Засуджений ОСОБА_3 та ОСОБА_8, відносно якого кримінальна справа закрита на підставі акту амністії, щодо своїх дій дали такі самі показання, як і свідок ОСОБА_6 та підтвердили про домовленість між собою на вчинення дій, за які їх притягнуто до кримінальної відповідальності.

Засуджений ОСОБА_4 також на досудовому слідстві не заперечував факт заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 з застосуванням ножа і при відтворенні обстановки і обставин події на місці докладно розказав і показав про обставини вчинення ним злочину.

Судом дана належна оцінка показанням засуджених та зазначених свідків, а також показанням свідка ОСОБА_11, який у вказаних у вироку місці та часі бачив як ОСОБА_4 був біля ОСОБА_7, а невдовзі ОСОБА_7 лежав на землі, його одяг в районі стегна був у крові; свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, які бачили, як потерпілий ОСОБА_7 впав від нанесення тілесного ушкодження і що на його одязі в районі стегна була кров.

Ці показання узгоджуються з протоколом огляду місця події, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_5 року біля підземного переходу до станції метро «Контрактова площа» в м. Києві виявлено плями крові.

Згідно даних висновків судово-медичної експертизи № 143/580/3 від 21 січня 2009 року у потерпілого ОСОБА_7 виявлені: забійна рана в поєднанні з крововиливом м'яких тканин в лобній області, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень і потягли короткочасний розлад здоров'я, та колото-різана рана в середній треті правого стегна по передньо-внутрішній його поверхні з пошкодженням по шляху ранового каналу артерій та вен. Ці

ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя.

Отже, сукупність наведених у вироку доказів і їх оцінка не викликають сумніву у колегії суддів щодо правильності встановлення фактичних обставин справи і кваліфікації дій засуджених.

Доводи засудженого ОСОБА_4 в апеляції про те, що він захищався від потерпілого, який був до нього агресивним, а тому змушений був діяти в стані необхідної оборони, не відповідають дійсності. Вони спростовуються наведеними у вироку показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, засудженого ОСОБА_3, а також ОСОБА_8, відносно якого кримінальна справа закрита на підставі акту амністії. Крім того, як видно з протоколу судового засідання, ОСОБА_4 жодного разу не заявляв про загрозу йому з боку ОСОБА_7, а наполягав що він вдарив потерпілого кулаком в обличчя та ножем в стегно тому, що був розлючений нецензурною лайкою ОСОБА_7 в свою адресу. З наведеного випливає, що реальної загрози засудженому ОСОБА_4 від потерпілого не було.

Судом правильно кваліфіковані дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Правильно також кваліфіковані судом і дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Призначене судом засудженим покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та особи засуджених, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, що вони характеризуються посередньо. Як обставину, що пом'якшує покарання засудженому ОСОБА_3 суд визнав щире каяття. Як обставину, що обтяжує покарання засуджених суд обґрунтовано визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Колегія суддів вважає призначене покарання необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б тягли скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, в порядку ст. 365 КК України вирок підлягає зміні. З вступної частини вироку слід виключити вказівку на попередню судимість ОСОБА_3 12 березня 2004 року за ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. 104 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Згідно и. 1 ст. 89 КК

України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені відповідно до ст. 75 КК України, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, після засудження 12 березня 2004 року ОСОБА_3 вчинив наступний злочин 28 лютого 2006 року, тобто більш як через рік. Даних про те, що протягом іспитового строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням було скасоване, в матеріалах справи немає. За таких підстав з вступної частини даного вироку необхідно виключити вказівку про судимість ОСОБА_312березня 2004 року.

Так само слід виключити з вступної частини вироку вказівку на попередню судимість ОСОБА_4 22 травня 2007 року за ч. 2 ст. 296 КК України на 3 роки обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2007 року ОСОБА_4 звільнений від покарання на підставі Закону України «Про амністію». Отже, виконання вироку припинено, судимість у ОСОБА_4, згідно ст. 89 КК України погашена з моменту його звільнення від покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

В порядку ст. 365 КПК України вирок Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2009 року змінити. З вступної частини вироку виключити вказівку про попередні судимості ОСОБА_312березня 2004 року за ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. 104 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та ОСОБА_4 22 травня 2007 року за ч. 2 ст. 296 КК України на 3 роки обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки.

В решті цей вирок щодо засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без зміни.

Судді:

__________________________________________________________________

Наставний В.В. Лясковська В.І. Лагнюк М.М.