АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/596/17-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/2/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 січня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000826, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Красноперекопськ АР Крим, громадянки України, з незакінченою вищою освітою, одружену, маючу на утриманні малолітніх дітей: 2010 р.н. та 2014 року народження, раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8

обвинувачена ОСОБА_6

захисники обвинуваченої, адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 на ст. 118 КК України та призначити їй покарання в межах санкції зазначеної статті КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи висновків щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_6 у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, та ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначити їй покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року ОСОБА_6 29 листопада 2016 року у вечірній час, разом зі своїми спільними знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходились у приміщенні належної їй однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , де останні у кухні вказаного житла вживали спиртні напої.

Під час перебування в приміщенні кухні вищевказаної квартири, ОСОБА_6 виявила відсутність власного мобільного телефону та підозрюючи ОСОБА_11 у його крадіжці, почала вимагати від нього пояснень, натомість останній почав до неї залицятись. Вказані обставини обурили ОСОБА_6 та викликали у неї особисту гостру неприязнь до ОСОБА_11 , внаслідок чого у ОСОБА_6 раптово виник умисел на заподіяння ОСОБА_11 смерті з вказаних мотивів.

ОСОБА_6 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_11 , взяла до рук з поверхні кухонного столу, розташованого в приміщенні кухні вищевказаної квартири, ніж господарсько- побутового призначення, та таким чином підшукала собі знаряддя злочину. В цей час ОСОБА_11 , бажаючи покинути вказане помешкання, прослідував з приміщення кухні до приміщення кімнати вищевказаної квартири.

Однак ОСОБА_6 , знаходячись у стані наркотичного сп`яніння, діючи з метою заподіяння смерті ОСОБА_11 , з мотивів гострої неприязні до нього, приблизно о 23:30 годині 29.11.2016, утримуючи у правій руці даний ніж, прослідувала до приміщення кімнати квартири АДРЕСА_3 , де стоячи навпроти ОСОБА_11 звернута до нього обличчям, нанесла останньому одного удару клинком вищевказаного ножа в область грудної клітини ліворуч - місце розташування життєво-важливих органів людини.

Отримавши ножове поранення, потерпілий ОСОБА_11 швидким кроком вийшов з приміщення вищевказаної квартири в під`їзд де, втративши свідомість, передньою частиною тіла впав на сходовому майданчику першого поверху.

Виявивши ОСОБА_11 лежачим у під`їзді в непритомному стані, приблизно о 23:50 год. 29.11.2016 ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_10 , перетягнула ОСОБА_11 з першого під`їзду будинку АДРЕСА_4 на подвір`я цього ж будинку, де з мобільного телефону ОСОБА_10 викликала до ОСОБА_11 бригаду швидкої медичної допомоги, працівники якої, по приїзду, констатували біологічну смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Своїми умисними діями, направленими на спричинення ОСОБА_11 смерті, ОСОБА_6 спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді:

-колото-різаної рани в третьому міжребер`ї ліворуч по білягрудинній лінії;

-розриву серцевої сумки на передній поверхні;

-розриву лівого передсердя та сліпо затухає у товщі задньої стінки лівого шлуночка.

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 2141 від 28.12.2016 та додаткової судово-медичної експертизи № 2141/3 від 23.01.2017 року виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження в області грудної клітини відносяться до комплексу відкритої травми груді та оцінюються у сукупності, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя, що перебувають у прямому причинно- наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_11 , що настала приблизно о 23:55 годин 29.11.2016 року на прибудинковій території будинку АДРЕСА_4 в результаті проникаючого колото-різаного поранення груді, яке супроводжувалось травмою серця та ускладнилося розвитком шоку.

Органами досудового слідства вищезазначені дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст. 115 КК України за ознаками: умисного вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з чим і погодився суд першої інстанції.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 30 листопада 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 30 листопада 2016 року по 13 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2641 гривню 20 копійок.

Питання з речовими доказами вирішено.

В обґрунтування вимог своїх апеляційних скарг:
Обвинувачена ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції при розгляді провадження не були взяті до уваги факти, які на думку апелянта, мають суттєве значення для кваліфікації її дій, а саме те, що вона не мала умислу на вбивство потерпілого, а лише захищалася від його домагання, яке відбувалося в її квартирі де в той час перебувала її старша донька і вона, переймаючись за її емоціональний стан не могла кричати та звати на допомогу. Крім того, як зазначає апелянт, вона замахнулась в бік потерпілого тим, що прийшлось першим під руку і наодмаш завдала йому удару. Також, на час її надходження в КУВП №3 були тілесні ушкодження, що не було прийнято до уваги судом першої інстанції, а також не було взято до уваги, що вона сама викликала швидку допомогу потерпілому. Крім того, суд не взяв до уваги її пояснення, що вона перебувала у стані сп`яніння вже після скоєння злочину, задля того, щоб заспокоїтися. Також, апелянт звертає увагу суду, що не були запрошені та не допитані свідки, пояснення яких, на думку обвинуваченої мають суттєве значення. Крім того, обвинувачена звертає увагу суду, що покарання, яке їй призначено за вироком суду є несправедливим внаслідок його суворості.

Прокурор у кримінальному провадженні, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України, посилається на ті обставини, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій не дотримано вимог ст. 65 КК України та не в повній мірі прийнято до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання психоактивних речовин, вчинила злочин у стані наркотичного сп`яніння, негативно характеризується за місцем проживання, відповідно до ст. 89 вважається не судимою, але згідно інформаційної довідки неодноразово вчиняла злочини проти здоров`я, а також намагалася приховати злочин, замивши сліди крові в квартирі. Крім того, не врахована судом першої інстанції поведінка ОСОБА_6 , яка після вбивства потерпілого витягнула його на вулицю де залишила його, після чого намагалася приховати сліди злочину, вимивши підлогу у квартирі, на якій були сліди крові.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 зазначає, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 як органами досудового слідства так і судом першої інстанції повинні бути кваліфіковані за ст. 118 КК України, оскільки вона захищала своє життя та особисту недоторканість від суспільно-небезпечного посягання потерпілого, який погрожуючи їй спричиненням тілесних ушкоджень та домагався її. Крім того, судом не було взято до уваги пояснення ОСОБА_6 щодо місця вчинення злочину приміщення кухні квартири АДРЕСА_3 , а не приміщення кімнати, як зазначено в обвинувальному висновку і у вироку суду. ОСОБА_12 не могла пройти до кімнати в якій знаходилася її донька, оскільки вихід із кухні був перегорожений потерпілим, який погрожував їй фізичною розправою. Також апелянт звертає увагу суду, що в момент вчинення злочину ОСОБА_6 не перебувала у стані наркотичного сп`яніння, а вжила їх вже після вчинення злочину. Також на тілі ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження, що свідчить про протиправні дії потерпілого по відношенню до обвинуваченої. Крім того, апелянт звертає увагу суду, що обвинувачена протягом досудового слідства та при розгляді провадження в суді першої інстанції свої пояснення не змінювала і вони співпадають з висновками судово-медичних експертиз. Крім того вважає, що треба визнати недопустимими доказами обвинувачення протокол огляду житла ОСОБА_6 , оскільки ця процесуальна дія відбувалася без дозволу суду, а заява яка є в матеріалах провадження від ОСОБА_6 написана була нею під впливом працівників поліції Крім того, апелянт зазначає, що в момент вбивства ОСОБА_11 обвинувачена знаходилась у стані сильного душевного хвилювання, вона втратила контроль за своєю поведінкою і ці дії були викликані протиправною поведінкою потерпілого.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги учасниками судового провадження подані не були.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_6 , захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які діють в її інтересах, кожен окремо підтримали апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_6 , а в задоволенні апеляційної скарги прокурора просили відмовити; прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 та просив скасувати вирок суду першої інстанції, призначивши ОСОБА_6 більш суворе покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисників, які на задоволенні своїх апеляційних скарг наполягали з викладених у них підстав, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували; прокурора, який проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 заперечував, посилаючись на їх безпідставність, на задоволенні апеляційної скарги прокурора наполягав; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що висновок суду першої інстанції про винність обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, зокрема протоколами огляду місця події від 30.11.2016р., з яких вбачається, що під час огляду ділянки біля будинку АДРЕСА_4 було виявлено труп потерпілого ОСОБА_11 , на якому були наявні тілесні ушкодження, детально описані у зазначеному протоколі; та оглянута квартира АДРЕСА_5 цього ж будинку в якій було виявлено плями буро червоного кольору (а.к.п.51-63); протоколом затримання ОСОБА_6 від 30.11.2016р., яку було затримано поблизу будинку №8 по вул. Калантая в м.Кривому Розі і у неї були вилучені капці та хутряна жилетка з плямами бурого кольору (а.к.п.75-76); висновком експерта за № 102 від 05.12.2016р. підтверджується, що виявлені плями бурого кольору в квартирі АДРЕСА_5 та на одязі ОСОБА_6 , в якому вона була під час затримання - це кров потерпілого ОСОБА_11 (а.к.п.99-104); протоколом слідчого експерименту від 11.01.2017р., в межах якого обвинувачена в присутності захисника надала детальні пояснення щодо обставин заподіяння нею 29.11.2016р. тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , а саме ножового поранення груді, від якого настала смерть потерпілого (а.к.п.186-191); висновками експерта № 2141 та 2141/2 від 20.01.2017р. та 19.01.2017р., в яких описані тілесні ушкодження, виявлені на трупі потерпілого ОСОБА_11 , встановлено, що смерть останнього настала від проникаючого колото-різаного поранення груді, яке супроводжувалося травмою серця та ускладнилося розвитком шоку, яке утворилося від дії плоского клинкового предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями та має ширину клинка на протязі поринулої частини близько 14,8мм, а також констатовано, що виявлене поранення не суперечить обставинам, відтвореним обвинуваченою ОСОБА_6 в межах проведеного з нею слідчого експерименту (а.к.п.186-191).

Дослідивши з дотриманням вимог закону вищезазначені та інші докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.115 КК України, а саме вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій особі., з яким колегія суддів погоджується.

Також колегія суддів приймає до уваги, що у межах досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 фактично свою винуватість визнавала у повному обсязі, надавала пояснення пізнавального характеру, що за своїм змістом узгоджуються з встановленими слідством та судом обставинами вчинення кримінального правопорушення та іншими доказами, і в апеляційних скаргах ОСОБА_6 та її захисник, ці обставини фактично не оспорює, не погоджуючись лише з повнотою їх встановлення та юридичною кваліфікацією дій обвинуваченої. Разом з тим, ці їх доводи не є достатньо обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, посилання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 в апеляціях на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 , зважаючи на те, що саме потерпілий ОСОБА_11 першим напав на неї з домаганнями, а вона захищаючись, наодмаш завдала йому удару ножем, не можуть бути прийняті до уваги.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння ОСОБА_6 , встановлених судом першої інстанції, зокрема, нанесення нею потерпілому одного удару ножем саме у життєво важливий орган людини - грудну клітину, напрямок ранового каналу спереду-назад і встановлена його глибина до 10см, що виключає завдання удару «наодмаш» про що доводить обвинувачена; поведінка ОСОБА_6 після скоєння злочину, коли вона разом із свідком ОСОБА_10 винесли тіло ОСОБА_11 на підвір` я будинку де і залишили його; приховування злочину, коли обвинувачена замивала сліди крові в квартирі, як на думку колегії суддів, свідчать про спрямованість дій ОСОБА_6 саме на умисне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 та правильність кваліфікації цих дій за ч.1 ст.115 КК України.

Висновки судово- медичного дослідження ОСОБА_6 від 01.12.2016р. відповідно до яких у останньої виявлено легкі тілесні ушкодження, цих висновків суду не спростовують, оскільки не свідчать про наявність реальної загрози життю чи здоров`ю, або посяганню на статеву свободу та недоторканість до обвинуваченої з боку потерпілого.

Крім того, непереконливими слід визнати доводи ОСОБА_6 про відсутність можливості припинити домагання до неї ОСОБА_11 покликавши на допомогу свідка ОСОБА_10 , який знаходився також в квартирі, з огляду на те, що вона не хотіла будити свою доньку, яка також знаходилася в квартирі та спала в іншій кімнаті. Ці пояснення обвинуваченої навпаки свідчать про відсутність суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого, яке було б реальним, і внаслідок якого обвинувачена мала підстави побоюватись за своє життя.

При цьому, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.1 ст.115 на ст..118 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про перебування ОСОБА_6 у стані афекту оцінює критично, розцінюючи їх як спосіб захисту у відповідь на засудження останньої оскаржуваним вироком суду до тривалого строку позбавлення волі, зважаючи на те, що вони були наведені захисником обвинуваченої лише в апеляційній скарзі, в той час як у межах досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушення фактично визнавала в повному обсязі та розкаювалася. Крім того, ці доводи захисника спростовуються висновком проведеної у справі судово-психіатричної експертизи №4 від 10.01.2017р. (а.к.п.163-171), згідно якого обвинувачена за своїм психічним станом на час вчинення кримінального правопорушення ознак будь-якого тимчасового розладу душевної діяльності не виявляла, могла віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

Доводи захисника про наявність у ОСОБА_6 психічного захворювання на епілепсію, внаслідок чого, висновки зазначеної експертизи не можна вважати об`єктивними, не підтверджені жодним медичним дослідженням і крім того, про наявність цього захворювання захисник не наводив ані на досудовому слідстві, ані під час розгляду провадження судом першої інстанції, а зазначив тільки в апеляційній скарзі, внаслідок чого, у зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів ці доводи апеляції також вважає необґрунтованими.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника в частині неповноти судового розгляду колегія суддів оцінює критично, зважаючи на те, що вони спростовуються журналами та аудіо записом судових засідань в суді першої інстанції, згідно яким судом був проведений допит обвинуваченої, а також за участю останньої та її захисника допитані свідки та досліджені письмові докази, якими обґрунтований оскаржуваний вирок.

Щодо посилання захисника на те, що в судовому засіданні не були допитані експерти, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.7ст.101 КПК України експерт надає свій висновок у письмовій формі, а виклик експерта у судове засідання для його роз`яснення чи доповнення здійснюється судом виключно за клопотанням сторін, яких у даному кримінальному провадженні не надходило.

Необґрунтованими також слід визнати доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо неповноти судового слідства, яка виразилася в тому, що судом не допитані свідки захисту, пояснення яких мають суттєве значення для вирішення справи, при цьому обвинувачена навіть в апеляційній скарзі не зазначає ї фамілії цих важливих свідків, внаслідок чого колегія суддів вважає ці доводи апеляцій неконкретними і відповідно безпідставними.

Крім того, необґрунтованими слід вважати доводи в апеляційній скарзі захисника обвинуваченої, про істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону під час проведення такої слідчої дії на стадії досудового розслідування, як проведення огляду квартири АДРЕСА_3 , де сталося вбивство потерпілого, з огляду на те, що ця процесуальна дія відбулася за відсутністю відповідного дозволу суду, а розписка надання дозволу на огляд свого житла обвинувачена ОСОБА_6 дала під тиском працівників поліції, і внаслідок чого зазначений доказ слід визнати недопустимим.

Зазначена заява обвинуваченої, про застосування до неї тиску з боку працівників поліції під час досудового слідства, за результатами якого був отриманий дозвіл на проведення огляду квартири ОСОБА_6 , була перевірена колегією суддів під час апеляційного розгляду провадження, та спростована постановою про закриття кримінального провадження від 20.12.2017р. слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області радником юстиції ОСОБА_13 .

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не знаходить їх достатньо переконливими та погоджується з законністю, обґрунтованістю та справедливістю покарання, призначеного обвинуваченій.

Так, при визначені його виду та розміру суд першої інстанції, ґрунтуючись на положеннях ст..65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст..12 КК України є особливо тяжким злочином; обставини що пом`якшують покарання, якими суд визнав активне сприяння розкриттю злочину; обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів; відомості про особу обвинуваченої , а саме те, що ОСОБА_6 не судима відповідно до ст..89 КК України, під наглядом лікаря психіатра не перебувала і не перебуває; перебуває під диспансерним наглядом лікаря нарколога з жовтня 2016 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання декількох психоактивних речовин, синдром залежності; офіційно не працевлаштована; одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей; за місцем мешкання характеризується посередньо.

Взявши до уваги ці обставини у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк, що перевищує нижчу межу, встановлену санкцією ч.1ст.115 КК України, втім близький до неї, з реальним його відбуттям.

Доводі прокурора щодо м`якості цього покарання не можуть бути прийняті до уваги виходячи з вищенаведеного, а також приймаючи до уваги, що обставини, наведені прокурором в апеляційній скарзі на її обґрунтування - це протягування ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за злочини проти здоров`я та поведінка її після вчинення нею злочину, відомості, що характеризують її особу,- були відомі суду, проаналізовані в оскаржуваному вироку та достатньою мірою взяті до уваги при призначенні покарання обвинуваченій.

З урахування наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегій суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000826, відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4