Справа № 761/2909/18
Провадження № 1-кс/761/2185/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю: представників особи, в інтересах якої подано клопотання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання АТ «БМ Банк» про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту нерухомого майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 17 червня 2016 року в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0007328,

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання клопотання АТ «БМ Банк» про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту нерухомого майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 17 червня 2016 року в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0007328

В обґрунтування клопотання заявником зазначено, що насьогодні Слідчим управлінням ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 007355 від 26.08.2015, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 382, ч.1 ст. 388 КК України, де АТ «БМ Банк» визнано потерпілим, також заявлено цивільний позов.

В рамках вказаного кримінального провадженняі на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 17.06.2016 року було накладено арешт на кв. АДРЕСА_1 . Підставою для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_2 , стали приписи ч. З ст. 170 КПК України, відповідно яких, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У той же час наьогодні відпала потреба у подальшому арешті майна щодо якого йдеться у клопотанні, оскільки рішеннями господарських судів першої та апеляційної інстанції звернуто стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором в рахунок погашення заборгованості та відкрито виконавче провадження.

У зв*язку із наведеним, подальше обмеження у праві розпорядження арештованим нерухомим майном, спричиняє неможливість відшкодування збитку потерпілому у порядку виконавчого провадження.

Представники АТ «БМ Банк» у судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

У судове засідання слідчий у кримінальному провадженні не з*явилась, направивши на адресу суду заяву щодо передчасності скасування арешту на майно, що, відповідно до ст. 174 КПК України, не є перешкодою для розгляду клопотання по суті.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання з долученими до нього матеріалами, заслухавши представників особи, в інтересах якої подано клопотання, приходить до наступного .

Так, згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею з матеріалів, долучених до клопотання встановлено, що насьогодні Слідчим управлінням ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 007355 від 26.08.2015, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 382, ч.1 ст. 388 КК України, де АТ «БМ Банк» визнано потерпілим, також заявлено цивільний позов.

При цьому, згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно,гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності,що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції,цінні папери, майнові,корпоративні права,щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді,суду визначено необхідність арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року було накладено арешт кв. АДРЕСА_1 .
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для накладення вказаного арешту було те, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчим доведено існування реальних ризиків приховування та використання вказаного майна, передбачених ч.2, 3 ст. 170 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім іншого встановлено, що Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 у справі № 910/17156/16, позов банку задоволено повністю, та звернуто стягнення на предмети іпотеки за договором № 47/1/120913/1, іпотеки нерухомого майна від 13.09.2013, укладеним між АТ «БМ БАНК» та ПАТ «Автомобільна компанія Укртранс», що належить на праві власності ТОВ «Дентрікс» та ТОВ ФК «ІНВЕСТ ГАРАНТ АКТИВ», а саме: квартир № 159, № 140, №61, розташованих в місті Києві, вул. Ділова (стара назва Димитрова), будинок 2-Б, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом його продажу на публічних торгах.

Рішенням Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 у справі № 910/17156/16, рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 у справі № 910/17156/16 залишено без змін.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 у справі №910/17156/16. АТ «БМ БАНК» 20.10.2017, отримані накази про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Деміс Канц».

Постановами від 10.01.2018 приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_5 , відкрито виконавчі провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .

Постановою від 11.01.2018, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_5 , в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Деміс Канц» перед АТ «БМ БАНК», квартира АДРЕСА_1 , описана, накладено арешт та передано на зберігання представнику АТ «БМ БАНК» ОСОБА_3 .

При цьому, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що АТ «БМ Банк» не є юридичною особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування, а є потерпілим у кримінальному провадженні, при цьому щодо арештованого майна (квартири АДРЕСА_1 ) відкрито виконавче провадження з метою звернення стягнення на предмет іпотеки для відшкодування матеріального збитку потерпілому, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на можливість розпорядження в інтересах юридичної особи арештованим майном, а відтак наявні достатні підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 17 червня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання АТ «БМ Банк» - задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0007328 від 11 червня 2016 року, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 17 червня 2016 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1