Дата документу Справа № 337/1125/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1283/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/1125/17
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0000466 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта повна спеціальна, одруженого, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 13.03.2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.263 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. 15.04.2013 року звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
2) 18.11.2013 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
3) 28.04.2014 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі. 19.10.2016 року звільнений з місць позбавлення волі на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.10.2016 року умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 2 дні,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що після звільнення умовно-достроково знову скоїв корисливий, тяжкий злочин, в чому визнає себе винним та щиро розкаюється. З вироком суду не згоден, так як вважає його занадто суворим, вказує, що суд не врахував всі факти, які підштовхнули його на скоєння цього злочину.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, у тому числі в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, призначене вироком Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 28.04.2014 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 21.02.2017 року, о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, знаходячись на другому поверсі під`їзду № 6 вказаного будинку, за допомогою викрутки зламав замок вхідної двері до коміркового приміщення, після чого з цього приміщення таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: дитячий двохколісний велосипед зеленого кольору з двома запасними колесами, які знаходились на задньому сидінні, вартістю 900 гривень, мікрохвильову піч марки LG (модель 40426, серійний номер 309ТА02273) білого кольору, вартістю 200 гривень, зимові санчата зі спинкою, вартістю150 гривень, штучну ялинку, вартістю 2000 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3250 гривень. Після чого, ОСОБА_6 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано, що останній щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілій, а тому суд призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає правових підстав для подальшого пом`якшення ОСОБА_6 призначеного місцевим судом покарання, оскільки, останній вчинив тяжкий корисливий злочин, будучи неодноразово судимим за аналогічні злочини, на шлях виправлення не встав, про що свідчить те, що цей злочин їм було скоєно під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не порушив вимоги п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 знаходився на обліку в наркологічному диспансері в період з 16.01.2004 року по 20.01.2005 року з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, вживання з негативними наслідками», оскільки останній був знятий з обліку по закінчення строку нагляду (а.п. 62).

Згідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи вищевказані вимоги ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), а також те, що ОСОБА_6 тримався під вартою після проголошення вироку до набрання ним законної сили з 01.06.2017 року по 20.06.2017 року включно, колегія суддів зараховує цей строк з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 01.06.2017 року до 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: