Справа №490/893/17 04.01.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/172/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши матеріали кримінальних проваджень №0004490, №0000804 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 на вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 вересня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 05.05.2005 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- 31.05.2010 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.190, ч.2 ст.307, ч.1 ст.317, ч.3 ст.357, ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного їй майна;
- 17.04.2015 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
обвинувачена ОСОБА_6 .

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Згідно ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком у виді позбавлення волі строком на 4 роки частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання стосовно речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить пом`якшити покарання із застосуванням до неї ст.69 КК України.

Захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , посилаючись на поганий стан здоров`я, просить пом`якшити призначене судом покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим, оскільки був ухвалений з порушенням кримінального процесуального закону, були неповно розглянуті обставини, що мають значення для справи та неправильно застосований закон про кримінальну відповідальність.

Вказує, що ОСОБА_6 не була доставлена на судові засідання, була позбавлена права на останнє слово та не була присутня при оголошенні вироку суду.

Призначаючи покарання у виді позбавлення волі суд недостатньо врахував стан здоров`я ОСОБА_6 , а також те, що обвинувачена хвора на туберкульоз.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом встановлено, що 23.09.2016, близько о 8 год. 00 хв., обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні Миколаївського Муніципального колегіуму, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Котельна 8, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрала з кабінету №209 ноутбук марки «Acer», інвентарний номер 104800187, вартістю 3700 грн., спричинивши Миколаївському Муніципальному колегіуму матеріальний збиток на вищевказану суму. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
04.10.2016, близько о 12 год. 45 хв., обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні Миколаївської гімназії №2, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська 24, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрала з кабінету №28, ноутбук марки "Lenovo Idea Pad G 575 (59-314142)", вартістю 3425 грн 83 коп., спричинивши Миколаївській гімназії №2, матеріальний збиток на вищевказану суму. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 01.11.2016 близько 13 год. 35 хв., обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні фітнес-центру «L-fitness», який розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний 67, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрала з кабінету № 2, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S6 SM-G920F» вартістю 13200 гривень. який належав потерпілій ОСОБА_9 спричинивши останній матеріальний збиток на вищевказану суму. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Також, 07.11.2016, близько 11 год. 20 хв., обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні учбового корпусу Миколаївської філії Київського національного університету культури і мистецтв, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрала з кабінету №84 мобільний телефон марки «Samsung SM-j510H» Galaxy j5 (2016) вартістю 5999 грн, який належав потерпілій ОСОБА_10 , спричинивши останній матеріальний збиток на вищевказану суму. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 21.02.2017, близько 11 год. 25 хв., обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазина "Єва", яке розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Соборна, 3, реалізуючи свій злочинний намір, з корисливих спонукань, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу взяла з торгової полиці одну одиницю туалетної води "Versace", після чого сховала її в свою жіночу сумочку. Після чого, обвинувачена ОСОБА_6 пройшла через розрахункову касу, не розрахувавшись викраденим за взятий нею товар, та покинула приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши магазину "Єва" матеріальну шкоду на суму 450 грн 06 коп.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 на підтримку своєї апеляційної скарги та заперечення щодо апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд визначив обсяг доказів, що підлягають дослідженню, а також визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. Проти такого порядку розгляду справи судом не заперечували учасники судового розгляду, зокрема ОСОБА_6 . При цьому суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідив матеріали кримінального провадження та дані про особу.

Згідно даних носія технічної інформації та журналу судового засідання ОСОБА_6 визнала свою вину в повному об`ємі, при її допиті вона ніяких заперечень щодо пред`явленого їй звинувачення не виказувала. Обвинуваченій також були роз`яснені положення вказаного закону про те, що при розгляді справи у такому порядку, вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394 КПК України судове рішення суду 1 інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Крім того, за приписами ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач суду апеляційної інстанції серед іншого відмовляє у відкритті провадження, якщо судове рішення оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржено згідно з положеннями ст.394 КПК України.

Наведені норми кримінального процесуального закону дають підстави суду апеляційної інстанції не розглядати апеляційні скаргу апелянтів в частині доводів, пов`язаних із запереченням ним обставин події злочину, виду та розміру завданої шкоди, а також пов`язані з цим твердження апелянта стосовно неповноти судового розгляду; невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Що ж стосується доводів апелянтів щодо позбавлення ОСОБА_6 права останнього слова та її відсутності при оголошенні вироку, то вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки останнє слово згідно даних звукозапису було надано обвинуваченій, а крім того, обвинувачена ОСОБА_6 сама вирішила покинути судове засідання до оголошення вироку (а.п.209).
Як вбачається із матеріалів справи, висновки суду про доведеність винності ОСОБА_6 в інкримінованому їй злочині відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені в судовому засіданні і є обґрунтованими. Кваліфікація її дій за ч.2 ст.185 КК України є правильною.

Покарання обвинуваченій за вчинення цього злочину призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості вчинення злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, даних про особу обвинуваченої, пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих обставин. Це покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів, з чим погоджується і апеляційний суд.

Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_6 хвора на туберкульоз, судом при призначені покарання враховано.
Відповідно до вимог ст. 69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 8 постанови "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 23.10.2003 року № 7 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за такий злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Як вбачається із матеріалів справи, достатніх підстав для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, немає.
З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, з наведених апелянтами мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання із застосуванням ст.69 КК України, у зв`язку з чим апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: