У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород, кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000880 від 04.06.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 116 КК України,
В С Т А Н О В И В :
На розгляді колегії суддів Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000880 від 04.06.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
В ході судового розгляду кримінального провадження прокурор змінив обвинувачення ОСОБА_6 та надав на розгляд колегії обвинувальний акт в якому сформулював змінене обвинувачення та відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 116 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити строки тримання обвинуваченому під вартою до двох місяців у зв`язку із наявними ризиками передбаченими КПК України, що не зменшились на час розгляду справи, а також з метою запобігання спробам переховуватися від суду. Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання захисника та просив суд продовжити строки тримання обвинуваченому під вартою до двох місяців.

На адресу суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивоване тим, що на даний час існують обставини, що повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу, які передбачені статтею 178 КПК України, а також те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою.

В судовому засіданні захисник клопотання підтримав, зауважив , що існування ризиків на даний час стороною обвинувачення не доведено, обвинувачений має постійне місце проживання та на сьогоднішній день тримається під вартою вже тривалий час, а саме 4 роки 5 днів при максимальній мірі покарання у 5 років позбавлення волі, що передбачається санкцією статті, в якій він обвинувачується. Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника.
Заслухавши доводи учасників судового провадження, виходячи з вимог ст.331 КПК України суд приходить до наступного.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 12.06.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .

Під час судового розгляду кримінального провадженя № 308/12144/15-к, колегією суддів неодноразово продовжувались обвинуваченому ОСОБА_6 строки тримання під вартою.

Зокрема, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27.10.2017 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строки тримання під вартою до 2-ох місяців - до 27 грудня 2017 року включно.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні : перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам , передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків , зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Варто також зазначити, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 листа від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 звернув увагу судів на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК). Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі "Белевитський проти Росії", пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року-2).
При вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , про обґрунтованість доводів прокурора, суд враховує вимоги вказаних вище норм права та матеріали судового провадження.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу , судом враховано обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, яке йому загрожує - згідно санкції статті 116 Кримінального кодексу України, за злочин, що йому інкримінується, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років та обмеження волі на той самий строк; молодий вік обвинуваченого, обвинувачений має постійне місце проживання та воаховує, що обвинувачений з моменту затримання 12.06.2015 року утримується під вартою.
Доводи прокурора про те, що обвинувачений усвідомлюючи неминучість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, може ухилятись від суду не доведені. Не надані також прокурором докази того, що обвинувачений порушував раніше обрані відносно нього запобіжні заходи.
Прокурор не довів належним чином недостатність застосування судом більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним прокурором у судовому засіданні.

Крім того, у суду відсутні докази та такі не надані стороною обвинувачення, на підтвердження наявності вказаних ризиків. Відсутні докази на підтвердження наявного ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду.

Варто також зазначити, що у рішенні від 10.02.2011 року прийнятому у справі Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин про які йдеться в рішеннях національних судів, рівня переконливості аргументів заявника, викладених в його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Крім того, у п. 80 вказаного рішення зазначається, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.
За таких обставин, оцінивши в сукупності всі обставини в тому числі відповідно до ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, враховуючи, що обвинувачений на даний час утримуються під вартою два роки і 6 - ть місяців, з метою забезпечення обвинуваченому адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою в розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , який може запобігти ризикам визначеним нормами КПК, а відтак клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт підлягає до задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Рішенням Європейського суду з прав людини від 10.02.2011р. справа "Харченко проти України", ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України , колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою застосованого відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 12.06.2015 року на домашній арешт задовольнити.

Змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 з тримання під вартою на цілодобий домашній арешт із застосуванням спеціальних електронних засобів контролю, що полягає в забороні обвинуваченому ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово до двох місяців, а саме датою закінчення домашнього арешту є 19 лютого 2018 року, звільнивши його негайно з під варти в залі суду, та покласти на нього такі обов`язки:

1.прибувати до суду на першу вимогу;

2.не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;

3.повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання даної ухвали доручити начальнику Ужгородського районного відділення Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Контроль за виконання даної ухвали покласти на прокурора Ужгородської місцевої прокуратури .

Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Копію ухвали надіслати начальнику Закарпатської УВП №9 для відома.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2