Справа № 299/1458/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.11.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/777/467/2017 за апеляційною скаргою начальника Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.06.2017.
Цим вироком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, пенсіонер, інвалід другої групи, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, не судимий засуджений за злочин передбачений ч.2 ст. 121 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, на 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Ухвалено: запобіжним заходом щодо ОСОБА_6 залишити тримання під вартою; строк покарання обчислювати з 18.02.2017; строк попереднього ув`язнення зарахувати в строк відбуття покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; речові докази знищити.
ОСОБА_6 визнаний винними у тому, що приблизно о 16 годині 17.02.2017 у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання - по АДРЕСА_1 , біля сараю, під час сварки з дружиною ОСОБА_10 , умисно наніс їй декілька ударів зверху вниз дерев`яною палицею і у такий спосіб спричинив їй тілесні ушкодження, від яких потерпіла приблизно о 5 годині ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати, винести новий вирок, за яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі. Суд, на його думку, припис ст. 69 КК України застосував у даному випадку безпідставно: не врахував характер, кількість, локалізацію нанесених обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень; відношення обвинуваченого до потерпілої в період до вчинення кримінального правопорушення; те, що його каяття та сприяння розкриттю злочину були вимушеними, а тому не є обставинами, що пом`якшують покарання; що інвалідність ОСОБА_6 і його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС істотно не знижують ступеня тяжкості вчиненого ним злочину.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку і доводи апеляційної скарги, промову прокурора на підтримання апеляційних вимог, заперечення проти них обвинуваченого і захисника, за клопотанням прокурора дослідив матеріали кримінального провадження, які містять дані про особу обвинуваченого, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, обговорив доводи сторін і приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Доведеність вини ОСОБА_6 в учиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюється. Правова кваліфікація його діяння за ч.2 ст. 121 КК України, як умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, установленим судом фактичним обставинам відповідає, отже є правильною.
Відповідно до засад ч.2 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступеня його тяжкості, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Санкція частини другої статті 121 КК України передбачає покарання позбавленням волі на строк від семи до десяти років.
Згідно з ч.1 ст. 69 КК України суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, за певних, зазначених в ній умов, а саме: за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивування свого рішення.
Свій висновок щодо міри покарання суд першої інстанції переконливо обґрунтував і належно вмотивував у вироку. Він взяв до уваги, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин, і призначив йому покарання у виді позбавлення волі. Вчинення ОСОБА_6 злочину в стані алкогольного сп`яніння суд визнав обставиною, яка обтяжує покарання, але не обставиною, яка виключає можливість його виправлення шляхом застосування того покарання, яке призначено за оскарженим вироком.
Суд врахував і те, що ОСОБА_6 свою вину в злочині відразу визнав, від початку досудового розслідування сприяв його розкриттю: дав докладні показання про обставини його вчинення, в тому числі ту, що обтяжує його покарання, підтвердив їх під час слідчого експерименту. В подальшому його показання знайшли своє підтвердження сукупністю інших доказів. Суд першої інстанції не досліджував доказів, які спростовували б ці показання обвинуваченого, і їх не відкинув. А з їх урахуванням встановлені судом фактичні обставини справи не дають підстав стверджувати, що каяття ОСОБА_6 є нещирим. Окрім цього, викладені в апеляційній скарзі припущення прокурора про вимушеність визнання обвинуваченим своєї вини і сприяння розкриттю злочину суперечить викладу обставин кримінального правопорушення в затвердженому ним же обвинувальному акті, де вказано, що щире каяття є обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 ..
Тому вказані припущення не можуть бути враховані як підстава для погіршення становища обвинуваченого.
З цих міркувань довід апеляційної скарги про вищий, ніж встановив суд першої інстанції, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину Апеляційний суд до уваги не приймає.
Не узгоджується з приписами ст. 65 КК України, а отже не складає законної підстави для призначення обвинуваченому більш суворого покарання і посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження за 3-4 дні до смерті, оскільки таке обвинувачення проти нього не висувалось.
Апеляційний суд відзначає, що згідно з висновком судово-медичної експертизи трупа потерпілої токсикологічним дослідженням крові від нього (висновок експерта токсиколога № 380 від 23.02.2017) виявлено етиловий спирт у концентрації 3,68 %, що у живих осіб відповідає тяжкому отруєнню алкоголем (т.1 а.125-129). Даний факт підтверджує показання ОСОБА_6 про те, що конфлікт між ним і потерпілою, який закінчився її побиттям, стався, в тому числі, через зловживання нею спиртними напоями.
ОСОБА_6 має 50 років, пенсіонер, страждає на хронічну хворобу внаслідок органічного ураження нервової системи: виявляє ознаки емоційно лабільного розладу органічного ґенезу, інші захворювання, є інвалідом другої групи пожиттєво, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. До кримінальної відповідальності притягується він уперше, до своїх протиправних дій поставився критично, з осудом, шкодує, що їх вчинив. Заперечень щодо врахування цих відомостей в апеляційній скарзі немає.
Враховуючи ці обставини і відомості про особу ОСОБА_6 , Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано призначив йому зам`яке покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу начальника Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Виноградівського районного суду від 07.06.2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.
Судді: