Справа № 405/1433/16-к
УХВАЛА
25 січня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
адвокатів: ОСОБА_4
ОСОБА_5
ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинувачених: ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький справу за кримінальним провадженням №0012265 від 13.12.2015 року, за обвинуваченням: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Згідно ухвали Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30.11.2017 року обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено термін тримання під вартою, який спливає 28.01.2018року.
В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під вартою, оскільки такий термін спливає 28.01.2018р.
Прокурор в судовому засіданні зазначив про доцільність продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою, оскільки ризики які існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченим не відпали. Так обвинувачі раніше судимі, вчинили умисний корисливий злочин, що є ризиком вчинення нових злочинів. Також прокурором зазначено, що обвинувачені вчинили злочин із застосування насильства до потерпілого. За таких обставин прокурор вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до обвинувачених. Просив продовжити термін тримання обвинувачених під вартою на 60 днів.

Адвокати обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заперечили проти доводів прокурора і зазначили, що до обвинувачених можна застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Так адвокатом ОСОБА_4 зазначено, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, хвору матір, яка потребує догляду. Вважає, що домашній арешт для обвинуваченого буде достатньою мірою для виконання ним процесуальних обов`язків. Адвокат ОСОБА_5 вказала, що обвинувачений ОСОБА_9 позитивно характеризується, має постійне місце проживання. Вважає, що ризики кримінального провадження прокурором не доведені, а тяжкість кримінального злочину не може бути підставою для тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтримали позицію своїх захисників.
Заслухавши доводи прокурора, думку адвокатів та обвинувачених, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Тому, вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини, рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України», в якому зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Разом з цим, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Крім цього, судом враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких вони обвинувачуються, міцність соціальних зв`язків обвинувачених та існування ризиків кримінального провадження.

Так, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 раніше судимі, обвинувачуються у вчиненні тяжких, корисливих кримінальних правопорушень, пов"язаних із застосуванням насильства до потерпілого. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період умовно-дострокового звільнення. Вказані обставини свідчатьпро схильність до вчинення обвинуваченими злочинів та може бути ризиком продовження злочинної діяльності. Вирішуючи питання щодо доцільності перебування обвинувачених під вартою судом враховано ту обставину, що обвинувачені до затримання не займались суспільно-корисною працею, не мали постійного джерела доходу, неодружені, що є свідченням про відсутність міцних сталих зв`язків та може бути ризиком ухилення від суду.

За таких обставин, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходячись на волі, можуть перешкоджати встановленню істини по справі, продовжити злочинну діяльність та скритись від суду.

З метою виконання обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 25 березня 2018 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк шістдесят днів до 25 березня 2018 року.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк шістдесят днів до 25 березня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1