УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, одруженого, дітей на утриманні не має, освіта середня-технічна, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

підозрюваного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
СВ Вознесенівським ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002012 від 31.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31 травня 2017 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті тривалих виниклих неприязних відносин, під час лайки, перебуваючи за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, схопив правою рукою за волосся потерпілу ОСОБА_7 , після чого наніс їй 1 удар кулаком лівої руки з правої сторони в область голови, чим спричинив останній тілесні пошкодження у вигляді: закритого перелому луски потиличної кістки справа від сагиттальной лінії (склепіння черепа), з забоєм головного мозку, які згідно висновку експерта №2212 від 21.09.2017 року кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. В цей час, потерпіла ОСОБА_7 , з метою уникнення подальшого нанесення їй тілесних ушкоджень, вирвавшись від утримання ОСОБА_5 намагалася втекти до іншої кімнати, однак ОСОБА_5 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на нанесення тілесних ушкоджень, штовхнув у спину потерпілу ОСОБА_7 , від чого остання впала на підлогу на правий бік тулуба. Під час того, як потерпіла ОСОБА_7 намагалася встати з підлоги, ОСОБА_5 підбіг до неї та наніс їй 1 удар ногою в область правого боку та близько не менше 10 ударів (згідно висновку експерта №2213д від 21.09.2017 року) руками і ногами в область тулуба та обличчя, від яких остання закривалася руками, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні пошкодження у вигляді: ссадна на правому плечі, в області правого ліктьового суглобу, в проекції 9-го ребра, 11-го ребра по лопатковій лінії справа, в проекції 11-го ребра по паравертебральної лінії справа, синці в проекції 9,11-го ребра по лопатковій лінії справа, які згідно висновку експерта №2212 від 21.09.2017 року кваліфікуються як легкі тілесне ушкодження.

Слідчий СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також те, що останній будучи особою, яка є небезпечною для суспільства та близьких родичів, а відтак, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховатися від органів досудового розслідування й суду, впливати на потерпілу та свідка, вчините інше кримінальне правопорушення, а відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним.

Заслухавши думку прокурора, слідчого в обґрунтування заявленого клопотання, який просив клопотання задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника, які просили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, посилаючись на відсутність в кримінальному провадженні ризиків, з якими закон пов`язує доцільність застосування до особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 06 листопада 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілу, свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілу, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_5 вчинив злочин проти своєї доньки ОСОБА_7 , з якою останній спільно мешкає за однією адресою, а також спільно мешкає зі свідком по кримінальному провадженню ОСОБА_8 , тому є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу та свідка по кримінальному провадженню та продовжувати злочинну діяльність відносно останніх.

ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, зловживає алкогольними напоями, тому може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Дійсно, ОСОБА_5 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, згідно матеріалів клопотання з 1973 року по 1982 рік знаходився на диспансерному обліку «Епілепсія з незначними змінами особистості, рідкими судомними нападами».
Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 04 січня 2018 року включно, який слід рахувати з 06 листопада 2017 року, тобто з дня винесення ухвали.
Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто злочин вчинено із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 3, 9, 22, 177, 178, 183, 193, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме: до 04 січня 2018 року включно.

Строк тримання під вартою підозрюваному, рахувати з 06 листопада 2017 року, тобто з дня винесення ухвали.

Визначити строк дії ухвали до 04 січня 2018 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1