Провадження № 274/5420/17
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/355/18
І м е н е м У к р а ї н и
08.02.2018 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/5420/17 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 164 КК України,
за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4
потерпілої . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5
обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
Відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 червня 2004 року ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь своєї колишньої дружини ОСОБА_6 для утримання спільної доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 17 травня 2004 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_3 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, на попередження державного виконавця не реагує, будучи працездатним, не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебував та не перебуває, ніякої матеріальної допомоги доньці не надає, участі у вихованні доньки не приймає, її життям не цікавиться, починаючи з листопада 2016 року та до листопада 2017 року протягом тринадцяти місяців поспіль не сплачує аліменти, в результаті чого виникла заборгованість, що в грошовому еквіваленті становить 6724 грн. 50 коп.
Заборгованість, що виникла внаслідок ухилення ОСОБА_3 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини нарахована на підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме Бердичівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області за ОСОБА_3 нарахована заборгованість за листопад 2016 року - 459 гривень 30 копійок; грудень 2016 року - 506 гривень 70 копійок; січень 2017 року - 506 гривень 70 копійок; лютий 2017 року - 506 гривень 70 копійок; березень 2017 року - 506 гривень 70 копійок; квітень 2017 року - 506 гривень 70 копійок; травень 2017 року - 533 гривні 10 копійок; червень 2017 року - 533 гривні 10 копійок; липень 2017 року - 533 гривні 10 копійок; серпень 2017 року - 533 гривні 10 копійок; вересень 2017 року - 533 гривні 10 копійок; жовтень 2017 року - 533 гривні 10 копійок; листопад 2017 року - 533 гривні 10 копійок.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винним, передбачена ч. 1 ст. 164 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що аліменти не платив, оскільки не має роботи та не має коштів на сплату аліментів. Живе зі співмешканкою та її дітьми, фактично знаходиться на утриманні у співмешканки, ведуть спільне господарство. Протягом місяців, вказаних у обвинуваченні, аліменти не платив, матеріально колишній дружині та доньці не допомагав, участі у вихованні доньки не приймає, востаннє її бачив ще на похоронах батька декілька років тому. Життям доньки не цікавиться, не знає, де і як вона навчається не телефонує, не вітає, подарунків не робить. Якби донька до нього заходила б, давав би їй хоча б невеликі кошти, продукти харчування. Якось одного разу він дав доньці 900 грн., інших коштів не надавав, аліменти не сплачував. Про необхідність щомісячної сплати аліментів знав, про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів попереджався у виконавчій службі. Отримував 6000 грн. по лізингу, але всі гроші пішли на лікування, хоча і документів про це у нього не має. Розуміє, що має сплачувати аліменти.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина також підтверджується сукупністю й інших зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.
Так, допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_3 є її колишнім чоловіком, з яким вона була у шлюбі у 2000-2004 роках. Під час спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В червні 2004 року вона розлучилась з ОСОБА_3 . За рішенням суду ОСОБА_3 зобов`язаний був сплачувати аліменти для утримання спільної доньки. Обвинувачений аліменти взагалі не платив, декілька місяців платила його мати. В подальшому донька була у матері обвинуваченого, потім хворів його батько і в цей період вона писала розписки, що не має претензій щодо несплати аліментів. В листопаді 2015 року батько обвинуваченого помер. Вона періодично ходить у виконавчу службу за довідками і її там запитали, чому вона не звертається до правоохоронних органів для притягнення до відповідальності ОСОБА_3 за несплату аліментів. Дійсно в жовтні 2016 року ОСОБА_3 подзвонив, попросив, щоб дочка вийшла і дав тій 900 грн., сказавши, що це на харчування. Але з того часу ОСОБА_3 будь-яких інших коштів не давав доньці, аліменти не платить, ніякої матеріальної допомоги не надає, подарунків не дарує, в вихованні дитини ніякої участі не приймає, навіть не знає, де його дочка навчається. Якось донька поїхала до батька в гості, але вже через годину подзвонила в сльозах, що повертається. Одного разу донька повернулась з навчання в ПТУ № 33 засмученою, сказавши, що бачила батька, а той навіть з нею не привітався. При призначенні покарання погоджується з запропонованою прокурором мірою покарання у виді громадських робіт.
Потерпіла ОСОБА_5 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, звернулась до правоохоронних органів з заявою про злочин, а саме про злісне ухилення ОСОБА_3 від сплати аліментів на доньку, про що свідчить протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 05.12.17 (т. 1, а.п. 6).
Відповідно до запису в копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14.09.01, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Бердичеві, про що в книзі реєстрації народження 14.09.01 зроблено запис № 476 (т. 1, а.п. 19).
З копії виконавчого листа № 2-1228/04 від 14 травня 2006 року (т. 1, а.п. 16) та рішення Бердичівського міськрайонного суду від цієї ж дати (т. 1, а.п. 17) вбачається, що за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ? частини із заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 17 травня 2004 року і до повноліття дитини.
ОСОБА_3 був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, про що свідчать копії попереджень державних виконавців та розписки ОСОБА_3 від 27.10.15, власноручно ним підписаної, що обвинуваченим було підтверджено і в залі суду (т. 1, а.п. 20-23).
Відповідно до листа Бердичівського центру зайнятості населення № 2720 від 08.12.17 ОСОБА_3 з 01.01.04 і до 08.12.17 на обліку в Бердичівському МЦЗ як безробітний не перебував і не перебуває (т. 1, а.п. 44).
З листа Бердичівської ЦРЛ № 1201 від 12.12.17 вбачається, що з 2004 року до часу надання відповіді ОСОБА_3 за стаціонарною та амбулаторною допомогою не звертався, в травні 2014 року проходив комісію і згідно з протоколом засідання ЛКК № 52 від 12.05.14 здоровий і за станом здоров`я може надавати соціальні послуги (т. 1, а.п. 52).
Оцінивши докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд не встановив. Суд не визнає такою обставиною щире каяття, оскільки обвинувачений хоча і визнав вину, однак жодних заходів, спрямованих на погашення заборгованості не тільки не вжив, але і не планує вживати найближчим часом.
Обставин, що обтяжували б покарання ОСОБА_3 , суд не встановив.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання - ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 ч.ч. 1, 2 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Обвинувачений раніше не судимий, проживає з братом, співмешканкою та її дітьми, за місцем проживання характеризується як особа, на поведінку якої скарг не надходило, не працює.
На підставі наведеного, враховуючи особу обвинуваченого, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працює, приймаючи до уваги думку потерпілої про міру покарання, суд приходить висновку про призначення ОСОБА_3 міри покарання у виді громадських робіт. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, враховуючи поведінку обвинуваченого на досудовому розслідуванні і судовому розгляді, відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Початок строку відбування покарання обчислюється з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1