Єдиний унікальний № 500/2169/17
Провадження № 1-кп/500/279/17
УХВАЛА

про застосування примусових заходів медичного характеру
04 грудня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

законний представник особи,

стосовно якої передбачається

застосування примусового заходу

медичного характеру ОСОБА_5 ,

провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру про суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0003600, відносно

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:
21.11.2016 року, приблизно в період часу з 00:10 до 00:20 години, з метою таємного викрадення чужого майна, умисно, повторно, шляхом зриву замків, проник в підсобне приміщення, розташоване на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав комп`ютерні кабелі, довжиною 170 см, 100 см, 155 см, 185 см, загальною довжиною 6,1 м, загальною вартістю 200 гривень, подовжувач, довжиною 5 метрів з євро вилкою на 3 розетки, вартістю 150 гривень, подовжувач білого кольору, довжиною 4,8 метра, вартістю 130 гривень; 4 проводи з виделками на кінці, вартістю 80 гривень за один провід, на суму 320 гривень, провід двожильний довжиною 34 метри, вартістю 40 гривень, а всього спричинив збитки потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 1130 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення.

У судовому засіданні ОСОБА_6 не брав участі та не викликався, відповідно до ч. 1 ст. 512 КПК України його участь не є обов`язковою, крім того, відповідно до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, забезпечення участі ОСОБА_6 є неможливим за станом здоров`я останнього, тому суд дійшов висновку про недоцільність здійснення виклику ОСОБА_6 .

Вчинення ОСОБА_6 інкримінованого суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч. 3 ст. 185 КК України, у повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених доказів, обсяг дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК України, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Проте, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в стані неосудності, у зв`язку із тим, що він перебуває на обліку у лікаря психіатра, страждає хронічним розладом у вигляді «Шизофренії, параноїдна форма, з безперервним типом перебігу, із вираженим стійким психопатоподібним типом дефекту» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F20,00 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) та абсолютно позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 також страждає на психічний розлад у вигляді «Шизофренії, параноїдна форма, з безперервним типом перебігу, із вираженим стійким психопатоподібним типом дефекту» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F20,00 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) та абсолютно позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, усвідомлювати факти, що мають значення для даної кримінальної справи, надавати про них пояснення, приймати участь у судово слідчому розслідуванні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що досліджені судом докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення судового рішення про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 згідно вищенаведеної судової психіатричної експертизи під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто перебував у стані неосудності, то згідно ч. 2 ст. 19 КК України він не підлягає кримінальній відповідальності та до нього відповідно до п. 1 ст. 93 КК України мають бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Заслухавши думки прокурора, що вважав необхідним застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення у медичний заклад зі звичайним наглядом, законного представника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 , які підтримали думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, мало місце та вчинене ОСОБА_6 у стані неосудності, у зв`язку з чим до нього мають бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

При обранні виду примусових заходів медичного характеру суд у відповідності до ст. 94 КК України враховує характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, а також ступінь небезпечності психічно хворого для себе та для інших осіб

ОСОБА_6 вчинив діяння, яке містить ознаки злочину середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.

З урахуванням характеру та тяжкості психічного захворювання ОСОБА_6 , тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та для інших осіб, суд у відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 94 КК України вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись ст. ст. 370 372, 512, 513 КПК України, суд
постановив:
Застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Призначити поміщення ОСОБА_6 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до набрання ухвалою про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру законної сили, після чого ОСОБА_6 підлягає госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1