Провадження №1-кп/761/1396/2017
В И Р О К
іменем України
12 жовтня 2017 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, розглянувши матеріали кримінального провадження (внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0014587 від 16.11.2016) по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25 жовтня 1999 року Залізничним районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 17 ст. 141, ч. 2 ст. 206 КК України - із застосуванням ст. 45 КК України, на п`ять років позбавлення волі, з іспитовим строком три роки та штрафу у розмірі вісімсот п`ятдесят гривень; 26 березня 2001 року Залізничним районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України - із застосуванням ст. 43 КК України, на чотири роки позбавлення волі з конфіскацією майна; 16 березня 2009 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України - до покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; 12 лютого 2010 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України - на один рік шість місяців позбавлення волі; 6 грудня 2011 року Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України - із застосуванням ст. 70 КК України, на чотири роки позбавлення волі; 19 липня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України - із застосуванням ст. 70 КК України, на чотири роки два місяці позбавлення волі; 5 березня 2013 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - із застосуванням ст. 70 КК України, на чотири роки і три місяці позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

15 листопада 2016 року, приблизно о 13 годині, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, отже діючи повторно, зустрівся біля станції Київського метрополітену «Берестейська» (м. Київ, вул. Лагерна, 46/48) з двома невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, з якими вступив в попередню змову, направлену на заволодіння чужим майном шляхом обману, з розподіленням ролей у вчиненні цього злочину. Далі, того ж дня, приблизно о 13 годині 30 хвилин, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, зайшла до приміщення магазину «ЕКО-Лавка», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Сікорського, 1, де повідомила потерпілій ОСОБА_7 , що нібито загубила документи на ім`я ОСОБА_8 , які пообіцяла викупити за грошову винагороду, після чого пішла у невідомому напрямку, після чого, приблизно о 14 годині, обвинувачений ОСОБА_4 разом з іншою невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи відповідно до раніше розподілених злочинних ролей, повідомили потерпілій ОСОБА_7 , що нібито знайшли документи на ім`я ОСОБА_8 та готові їх передати останній за грошову винагороду в сумі 3000 гривень. В подальшому, потерпіла ОСОБА_7 , не підозрюючи про злочинні наміри обвинуваченого ОСОБА_4 та двох невстановлених слідством осіб, будучи веденою в оману, сподіваючись на те, що за повернення документів отримає винагороду, добровільно передала обвинуваченому ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3000 гривень, отримавши за це документи на ім`я ОСОБА_8 , після чого обвинувачений ОСОБА_4 , спільно з іншою невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, заволодівши шляхом обману грошовими коштами, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись згаданими коштами на власний розсуд.

Крім того, 17 травня 2017 року, приблизно о 14 годині, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи повторно, перебуваючи в під`їзду № 2, будинку АДРЕСА_2 , маючи мету таємного викрадення чужого майна, проник до квартири АДРЕСА_3 , де, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, помітив нетбук марки MSI вартістю 688 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого, заволодівши вказаним нетбуком, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочинів, викладені вище, в тому числі і не оспорюючи вартість викраденого, та при цьому пояснив, що 15 листопада 2016 року, приблизно о 13 годині, він зустрівся біля станції Київського метрополітену «Берестейська» з двома малознайомими йому особами, з якими домовився вчинити шахрайство, із визначенням ролі кожного з них. Далі, того ж дня, приблизно о 13 годині 30 хвилин, одна з вказаних осіб, зайшла до приміщення магазину «ЕКО-Лавка», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Сікорського, 1, де повідомив потерпілій ОСОБА_7 , що нібито загубив документи на ім`я ОСОБА_8 , які пообіцяв викупити за грошову винагороду, після чого вийшов з магазину. В наступному, в межах обумовленого плану, приблизно о 14 годині, він разом з іншою особою повідомили потерпілій ОСОБА_7 , що нібито знайшли документи на ім`я ОСОБА_8 та готові їх передати останній за грошову винагороду в сумі 3000 гривень, після чого потерпіла ОСОБА_7 добровільно передала йому таку суму коштів, і вони залишили приміщення вказаного магазину, розпорядившись грошима на власний розсуд. Крім того, як пояснив в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , 17 травня 2017 року, приблизно о 14 годині, перебуваючи в під`їзду № 2, будинку АДРЕСА_2 , він проник квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав нетбук потерпілого ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повторно вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, то такі його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися у повторному таємному викраденні чужого майна з проникненням у житло, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання - його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, однак знаходиться на диспансерному обліку в амбулаторно-поліклінічному відділенні Київського міського центру профілактики та боротьби зі СНІДом з діагнозом: ВІЛ-інфекція.

Крім того, при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 відповідного виду та розміру покарання, передбаченого як в санкції ч. 3 ст. 185, так і ч. 2 ст. 190 КК України, суд бере до уваги, що останній повторно вчинив протиправні дії через не досить значний проміжок часу з моменту відбуття покарання за вчинений злочин у минулому, що, на думку суду, свідчить про його схильність до протиправних проявів, а й отже, на необхідність у застосуванні найбільш суворого виду покарання, тобто позбавлення волі, при цьому, з урахуванням всіх обставин даної справи, відповідно до правил ст. 70 КК України, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, на переконання суду, необхідно застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також, враховуючи факт перебування під вартою ОСОБА_4 з 17 травня 2017 року, тобто з моменту затримання, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 вимоги ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIIІ від 26 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIIІ від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В той же час, відповідно до Закону України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», внесені зміни в частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України, якими попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

За таких обставин, оскільки вироком суду строк попереднього ув`язнення буде продовжений до набрання вироком законної сили, а вирок набирає законної сили під час дії Закону України від 18 травня 2017 року, становище обвинуваченого при застосуванні до нього вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 18 травня 2017 року погіршується.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а також згідно до положень ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Оскільки положення Закону України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» погіршують становище обвинуваченого ОСОБА_4 , з урахуванням вимог ст. 5 КК України, він зворотної дії в часі не має, а тому суд застосовує положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIIІ від 26 листопада 2015 року.

Процесуальні витрати,пов`язані з проведенням експертиз вартістю 1162,51 грн. необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, за які призначити йому покарання у виді позбавлення волі:
-за ч. 2 ст. 190 КК України 2 (два) роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки.

За сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні за період з 17 травня 2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу у вигляді „тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - залишити без змін з утриманням його в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз вартістю 1162,51 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1