Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/142/2018 Справа № 641/3379/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0000111 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця х. Муравка, Губкінського району, Бєлгородської області, Російської Федерації, громадянина України, з середньою-технічною освітою, одруженого, інваліда другої групи з загального захворювання, пенсіонера, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України -

В С Т А Н О В И В :
04.02.2016 року близько 09 годин 30 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 керував технічно справним автомобілем « ГАЗ 3110», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по пр. Гагаріна зі сторони смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області в напрямку центру м. Харкова. В ході руху, в районі буд. № 182 по вул.. Драгомирівській, ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 18.1. Правил дорожнього руху України, згідно з яким: п.1.5.- « Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків» п.18.1.-«Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам для яких може бути створена перешкода чи небезпека» та скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїжджу частину дороги з права на ліво по ходу руху автомобіля « ГАЗ-3110».

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди. Порушення вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилося в тому, що він керуючи транспортним засобом, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не вжив усіх необхідних заходів для того, щоб забезпечити безпеку при його проїзді, а саме не зупинив керований ним автомобіль, маючи таку можливість, щоб дати дорогу пішоходу, який перетинав проїжджу частину з права на ліво по нерегульованому пішохідному переходу та скоїв на нього наїзд, що спричинило вищевказані наслідки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення та просив суд застосувати до нього п. «г» ст.1 Закон України «Про амністію у 2016 році», так як він є інвалідом другої групи.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд вважає, що своїми умисними діями, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття останнього.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, одружений, інвалід другої групи з загального захворювання, пенсіонер, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Вирішуючи питання про вид покарання, що має бути призначене обвинуваченому ОСОБА_6 суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, сукупність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його та поміщення на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, при цьому суд вважає за можливе не призначати йому максимальне покарання, передбачене Законом.

Окрім того, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки підстав для не призначення зазначеного додаткового покарання суд не вбачає, виходячи з характеру вчиненого злочину та наслідків, що настали для потерпілої та, те що в судовому засіданні обставин, які б свідчили про те, що автомобіль є єдиним джерелом доходу обвинуваченого, а не транспортним засобом для пересування, встановлено не було.
Крім того відповідно до п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи».

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України « Про застосування амністії в України» від 01 жовтня 1996 року зі змінами від 27.02.2014 року установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 є інвалідом другої групи з загального захворювання, що підтверджується копією довідки серія 12ААА, № 448031 від 20.04.2016 року.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, тому необхідно його звільнити від відбування призначеного покарання, на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом не обирався.

Цивільний позов по справі відсутній.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням автотехнічної експертизи № 189/16 від 26.02.2016 р. в сумі 736,56 грн., судової автотехнічної експертизи № 280 від 28.03.2016 року в сумі 1055,52 грн., загальною сумою 1792,08 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368- 374 КПК України, Законом України «Про амністію в 2016 році», Законом України « Про застосування амністії в України», суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

На підставі пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Стягнути з ОСОБА_6 користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 1792 (одна тисяча сімсот дев`яносто дві) грн. 08 коп.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 08 лютого 2016 року на автомобіль «ГАЗ -3110» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 скасувати та повернути його власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Суддя - ОСОБА_1