Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
16 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника- адвоката ОСОБА_6 на вирок Острозького районного суду Рівненської області від 26.07.2017 року у кримінальному провадженні №0000418 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Датинь Ратнівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , судимого: 13.11.1997 року Ратнівським районним судом Волинської області за ч.2, 3 ст.140, ч.3 ст.81 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України звільнений від кримінальної відповідальності з іспитовим строком 2 роки, 16.09.1998 року тим же судом за ч.1 ст.215-3 КК України з застосуванням ст. 43 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, 30.09.2002 року Ковельським міським судом Волинської області за ч.3 ст. 289, ч.2 ст.185 КК України з застосуванням ст.70 КК України до 10 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 12.03.2015 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 125 КК України до 850 гривень штрафу; 06.11.2015 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки,

за ч.2 ст.289 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого- ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 26.07.2017 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 06.11.2015 року призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців без конфіскації майна.

ОСОБА_5 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та за ч.2 ст.289 КК України по факту незаконного заволодіння скутером марки "SUZUKI ADRESS" визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат по справі.
Як встановлено судом, в ніч з 19 на 20 вересня 2016 року, в період з 23 год. по 00 год. 55 хв. ОСОБА_5 повторно, умисно, перебуваючи на території господарства, що розташоване по АДРЕСА_1 незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки "PEUGEOT PARTNER", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 71541 грн. 51 коп., який на праві власності належить ОСОБА_8 .

В ніч з 18 на 19 жовтня 2016 року, в період з 02 год. по 03 год. ОСОБА_5 повторно, умисно, перебуваючи на території господарства, що розташоване по АДРЕСА_2 , незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки "AUDI A4", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 119038 грн. 80 коп., який на праві власності належить ОСОБА_9 .

В поданих на вирок суду апеляційних скаргах:

- прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України по епізодах крадіжок автомобілів потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вважає незаконним рішення суду щодо виправдання останнього за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та за ч.2 ст.289 КК України по факту незаконного заволодіння скутером. Доводить, що місцевий суд безпідставно не взяв до уваги протоколи проведення слідчих експериментів з ОСОБА_5 за участю його захисника, його заяву про вчинення кримінальних правопорушень, які доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним за ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. Згідно ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

- захисник- адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та виключити з вироку епізод незаконного заволодіння автомобілем «Пежо Партнер» та пом`якшити ОСОБА_5 призначене покарання із застосуванням ст.71 КК України. Вказує, що матеріали справи не містять доказів незаконного заволодіння обвинуваченим автомобіля «Пежо Партнер». Зазначає, що суд при призначенні ОСОБА_5 покарання не врахував його особу та обставини, які пом`якшують його відповідальність.

- обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Доводить, що вирок суду грунтується на суперечливих доказах, яким суд дав однобічну оцінку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника- адвоката ОСОБА_6 про виключення з обвинувачення епізоду щодо незаконного заволодіння ОСОБА_5 автомобіля «Пежо Партнер» і пом`якшення призначеного покарання, міркування прокурора про задоволення апеляційних вимог прокурора ОСОБА_10 , обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, встановлена сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана повна та всебічна оцінка.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України є вірною.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про виключення із обвинувачення епізоду незаконного заволодіння автомобіля «Пежо Партнер» не можна вважати обгрунтованими.

Як вбачається з показів потерпілого ОСОБА_8 у суді першої інстанції, 20.09.2016 року біля 00 год. 55 хв. він виявив відсутність автомобіля «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_1 на подвір`ї свого господарства по АДРЕСА_1 , після чого він сказав дружині, щоб вона викликала поліцію, а сам поїхав на пошуки автомобіля, однак його не виявив та повернувся додому.

Ввечері 20.09.2016 року до нього додому прийшла дружина ОСОБА_5 та намагалась домовитись з ним, щоб він забрав подану заяву про заволодіння транспортним засобом з поліції, а ОСОБА_5 поверне йому автомобіль та відшкодує завдані збитки.

Вночі 21.09.2016р. до нього зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що він залишив викрадений автомобіль при виїзді з м. Рівного. Вони домовились, що ОСОБА_5 залишить ключі від автомобіля під колесом. Після цього він зі своїм знайомим поїхали на пошуки автомобіля та виявили його неподалік Рівненського аеропорту.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції показала, що є дружиною ОСОБА_8 та підтвердила, що 20.09.2016р. автомобіль «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_1 перебував на подвір`ї господарства по АДРЕСА_1 . Коли чоловік повернувся додому, то вказаного автомобіля на подвір`ї господарства не виявив. Наступного дня до них прийшла дружина ОСОБА_5 та сказала, що останній хоче повернути даний автомобіль.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля "PEUGEOT PARTNER", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_8 .

З протоколу огляду місця події та ілюстративної таблиці до нього від 20 вересня 2016 року вбачається, що під час огляду території господарства ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено один слід протектора шин автомобіля.

Згідно протоколу огляду автомобіля та ілюстративної таблиці до нього від 21.09.2016 року, на узбіччі автодороги сполученням Рівне-Дубно в ділянці дороги в межах м.Рівне по вул.Дубенській було виявлено автомобіль марки "PEUGEOT PARTNER", реєстраційний номер НОМЕР_1 з пошкодженнями: спущене заднє праве колесо, на передньому лівому крилі дві вм`ятини, в місці розміщення дублюючого покажчика повороту, та механічні пошкодження заднього бамперу в центральній частині, а також кріплення запасного колеса та заднього бампера.

Під час огляду виявлено та вилучено 2 сліди пальців рук із полімерної пляшки об`ємом 6 л., 2 сліди пальців рук із пачки з-під сигарок "More", 3 сліди рук із дверей водія та інші предмети.

Відповідно до висновку експерта №1.3-837/16 від 16.11.2016 року, сліди рук з найбільшими розмірами по вісях 27х18мм, 27х24 мм, вилучені 21.09.2016 року в ході огляду автомобіля «Пежо Партнер» д.н.з. НОМЕР_1 , залишені великим пальцем лівої руки ОСОБА_5 ; сліди рук найбільшим розміром по вісях 26х18 мм., 20х30 мм., залишені безіменним та середнім пальцями лівої руки ОСОБА_5 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 22.11.2016 року та фототаблиць до нього, ОСОБА_5 послідовно пояснив обставини вчинення ним заволодіння автомобілем "PEUGEOT PARTNER" та показав яким чином він пройшов на територію подвір`я ОСОБА_8 , звідки він заволодів вказаним автомобілем, шляхом викочування автомобіля з території господарства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визнав доведеною вину ОСОБА_5 по даному епізоду.

Твердження прокурора про те, що місцевий суд безпідставно виключив з обвинувачення епізод незаконного заволодіння ОСОБА_5 скутером "SUZUKI ADRESS" безпідставні та не заслуговують на увагу.

У суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_12 показав, що 13.09.2016 року він виявив зникнення скутера "SUZUKI ADRESS", який на ніч залишився стояти на подвір`ї господарства по АДРЕСА_3 .

При цьому місцевий суд дійшов вірного висновку стосовно того, що матеріали провадження не містять достовірних даних про заволодіння скутером саме ОСОБА_5 , обвинувачення за вказаним епізодом, ґрунтується на суперечливих показаннях потерпілих та процесуальних документах, які не можна визнати достатніми доказами того, що саме ОСОБА_5 було вчинено дане кримінальне правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів.

Обвинувачений ОСОБА_5 в суді першої інстанції відмовився від показань по епізодах незаконного заволодіння скутером та крадіжок велосипеда у потерпілого ОСОБА_13 і речей з будинку потерпілої ОСОБА_14 згідно ст.63 Конституції України.

Визнання вини ОСОБА_5 на досудовому слідстві, в тому числі, при проведенні слідчих експериментів, є недостатнім доказом для визнання його винним у вчиненні злочинів, передбачених та ч.2 ст.289 КК України по факту заволодіння скутером марки "SUZUKI ADRESS".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виправдав ОСОБА_5 по епізоду заволодіння скутером марки "SUZUKI ADRESS" у зв`язку із недоведеністю вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно визнав, що вину ОСОБА_5 в незаконному заволодінні велосипедом не доведено, оскільки інших доказів в судовому засіданні не здобуто.

Доводи прокурора щодо незаконності рішення суду в частині виправдання ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України не можна вважати обгрунтованими.

Потерпілий ОСОБА_13 у суді першої інстанції показав, що 04.10.2016 р. у вечірню пору він виявив зникнення велосипеда "Сhallenger" за місцем проживання по АДРЕСА_2 та почав шукати його по вулицях села, але не знайшов. Приблизно через два тижні поліція знайшла зазначений велосипед та повернула йому.

Згідно протоколу огляду місця події від 06.10.2016 року, в ході огляду житлового господарства ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунтовому покриві біля будинку виявлено слід шини велосипеда без чіткого відображення протектора, який за огорожею іде в напрямку села.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 17.11.2016 року та фототаблиць до нього, ОСОБА_5 пояснив обставини вчинення крадіжки велосипеда і показав, яким чином пройшов на територію подвір`я по АДРЕСА_2 , звідки викрав велосипед.

Інших доказів вини ОСОБА_5 по вказаному епізоду матеріали кримінального провадження не містять та в судовому засіданні не здобуто, а тому колегія суддів вважає, що місцевий суд вірно виправдав ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України.

Твердження прокурора про те, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України не заслуговують на увагу.

Обвинувачений ОСОБА_5 в суді першої інстанції відмовився від показань по епізоду крадіжки речей з будинку потерпілої ОСОБА_14 згідно ст.63 Конституції України.

Як вбачається з показів потерпілої ОСОБА_14 в місцевому суді, 14.10.2016 р. близько 18 год. вона виявила, що хтось проникнув в її будинок по АДРЕСА_4 . Із будинку зникли наступні речі: електрочайник "SUPPORT PLUS", кавомолка "STRALME", горілчані вироби, сало, пачки кави та чаю "TESS".

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 22.11.2016 року та фототаблиць до нього, ОСОБА_5 пояснив обставини вчинення ним крадіжки речей з будинку по АДРЕСА_4 та показав яким чином він проник в даний будинок.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд правильно визнав недоведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно вказав у вироку, що визнання вини ОСОБА_5 на досудовому слідстві, в тому числі при проведенні слідчих експериментів, які не знайшли підтвердження в суді, при відсутності інших доказів, є недостатнім для визнання його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 та за ч.2 ст.289 КК України по епізоду незаконного заволодіння скутером.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 (з наступними змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд при призначенні ОСОБА_5 покарання врахував тяжкість вчинених злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, має залишкові зміни після перенесеного туберкульозу легень, раніше неодноразово судимий,

відсутність пом`якшуючих обставин і наявність обставини, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Доводи захисника- адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі щодо призначення судом першої інстанції ОСОБА_5 занадто суворого покарання є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Не можна вважати обгрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що вирок суду грунтується на суперечливих доказах, яким місцевий суд дав однобічну оцінку, як на підставу для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки вони не грунтуються на законі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 26.07.2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника- адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3