У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю: заявника ОСОБА_3 , особи в інтересах, якої подано клопотання/засудженого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про застосування амністії згідно Закону України "Про амністію у 2016 році", Закону України "Про застосування амністії",

в с т а н о в и в :
Заявник подав клопотання про застосування до ОСОБА_4 амністії за вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.09.2017 посилаючись на наявність обставин визначених ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році" (надалі Закон).

Заявник ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити з вказаних у ньому підстав.

У судовому засіданні ОСОБА_4 наявне клопотання про застосування амністії підтримав, просив задовольнити, та надав відповідну згоду з цього питання, у той час, як прокурор не заперечував, тож суд заслухавши думку учасників провадження, дослідивши наявні матеріали у справі на час розгляду цього питання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 86 КК України регламентовано, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Правові засади застосування амністії регламентуються Законом України від 01.10.1996 № 392/96-ВР «Про застосування амністії в Україні» та законами про амністію.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11.02.2016 по справі № 5-331кс16, амністія в Україні оголошується спеціальним законом (стаття 92 Конституції України) і в кримінальному праві є складовою частиною інституту звільнення від покарання та його відбування (розділ ХІІ КК), отже, питання застосування амністії підлягає вирішенню в межах кримінальної процедури.

При цьому, слід вказати, щодо суб`єкта оскарження, що ст. 10 Закону передбачає, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників, а тому, з дані клопотання подані уповноваженими на те особами у розумінні вказаної статі закону.

Статтею 11 Закону передбачено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
У цьому випадку, судом встановлено, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.09.2017 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладено обв`язки з числа регламентованих ст. 76 КК України.

Статтею 2 Закону визначено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
При цьому, результати системного аналізу ст. 2 Закону та підпункту 1 пункту 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, зокрема мовознавчого аналізу (будова речення: складна синтаксична конструкція, у тому числі зі складнопідрядністю мішаного типу, відсутність розділових сполучників), можливо зробити висновок, що під дію статті 2 Закону (яка закріплює перелік необхідних умов для звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі) підпадають:

1) особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки щодо яких не набрали законної сили у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами 2, 3 і 4 статті 408, статтею 410, частинами 2, 3 і 4 статті 411 Кримінального кодексу України (далі - КК), які: а) захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, внаслідок чого отримали статус учасника бойових дій (за винятком осіб, зазначених у ч. 4 ст. 86 КК, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону); б) захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, внаслідок чого отримали статус учасника бойових дій (за винятком осіб, зазначених у ч. 4 ст. 86 КК, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону);

2) особи, визнані винними (тобто засуджені) у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами 2, 3 і 4 статті 408, статтею 410, частинами 2, 3 і 4 статті 411 КК, які: а) захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, внаслідок чого отримали статус учасника бойових дій (за винятком осіб, зазначених у ч. 4 ст. 86 КК, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону); б) захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, внаслідок чого отримали статус учасника бойових дій (за винятком осіб, зазначених у ч. 4 ст. 86 КК, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону).

Отже, наявність статусу учасника бойових дій, отриманого внаслідок участі в антитерористичної операції, як випливає зі змісту відповідної норми Закону, є загальною вимогою обов`язкового характеру; відсутність в особи такого статусу виключає можливість звільнення її від покарання на підставі ст. 2 Закону.

Разом з тим відсутність статусу учасника бойових дій не виключає можливості застосування закону про амністію до такої особи за іншими (загальними) передбаченими Законом підставами.

У цьому випадку, ОСОБА_4 за вказаним вирок визнаний винуватим у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким проти життя та здоров`я особи та не є діянням передбаченим частинами 2, 3, 4 статті 408, статтею 410, частинами 2, 3 і 4 статі 411 КК України.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 03.09.2015 ОСОБА_4 є ветераном війни учасником бойових дій.
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України заступника начальника ГУ МВС у Луганській області ОСОБА_6 від 18.06.2015 № ВДЗ/5794/А молодший сержант міліції ОСОБА_4 в період з 10.12.2014 по теперішній час, тобто 18.06.2015, безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області.
Обставини регламентовані ч. 4 ст. 86 КК України, ст..ст. 4, 9 Закону, які б унеможливлювали застосування до засудженого ст. 2 Закону відсутні.
А тому, суд вважає, що ОСОБА_4 відповідає критеріям, встановленим законом для застосування амністії відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» на підставі його статті 2.

За таких обставини, суд враховуючи вищезазначене, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання слід задовольнити, як обґрунтоване.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 369-372, 376, 537, 539 КПК України, Законом України "Про амністію у 2016 році", Законом України "Про застосування амністії", суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.
На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.09.2017 у справі № 758/9695/17 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки зі звільненням від відбування покарання у порядку ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків регламентованих ст. 76 вказаного Кодексу.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.
С у д д я : ОСОБА_1