Ухвала
Іменем України
09 січня 2018 р.

м. Київ
Справа № 204/173/17
Провадження № 51-64 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (друга палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року та вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2017 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України засудженого ОСОБА_5 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року та вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2017 року за сукупністю вироків даний вирок та вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року постановлено виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

16 серпня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області скасував вказаний вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків та постановив у цій частині свій вирок, яким засудив останнього за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн, а на підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком, приєднано невідбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року та визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та штраф у розмірі 1700 грн, які ухвалено виконувати самостійно. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Захисник ОСОБА_4 14 листопада 2017 року звернувся з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій порушував питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2017 року вказана касаційна скарга була залишена без руху.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

На виконання пункту 4 параграфу 3 Розділу 4 вказаного Закону вищезазначена касаційна скарга захисника передана до Касаційного кримінального суду Верховного Суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Проте, наведених положень процесуального закону не дотримано, оскільки у скарзі не міститься належного обґрунтування необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 370, 412, 413, 420 цього Кодексу. Зокрема, скаржник має вказати, які саме норми кримінального процесуального закону було порушено судами першої та апеляційної інстанцій та як саме ці порушення (на думку захисника) вплинули на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень.

При цьому, у скарзі захисник не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, а також посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що в силу вимог ст. 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, 441 КПК України, суд,

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року та вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити захиснику строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3