Провадження № 1-кп/742/297/17
Єдиний унікальний № 742/3361/17
ВИРОК
іменем України
24 листопада 2017 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження № 0001667 відносно ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Прилуки Чернігівської обл., українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

по обвинуваченню за ч.1 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
13 серпня 2017 року, близько години (точного часу в судовому засіданні не встановлено), ОСОБА_4 перебуваючи на перехресті вулиць Авіації та Перемоги в м. Прилуки, маючи чисел на заволодіння чужим майном, з метою незаконного власного збагачення, реалізовуючи свій злочинний намір, з сидіння водія автомобіля ВАЗ 2103, відкрито заволодів гаманцем ОСОБА_5 , і якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 грн. та дві пластикові картки АЗС на бензин А-95 в кількості 20 л. кожна, вартістю згідно довідки АЗС «АВИАС » - 23 грн. 50 коп. за 1л. станом на 13.08.2017, після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 збитки на загальну суму 1940 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в скоєні злочину, щиро покаявся та пояснив обставини, при яких він вчинив викрадення майна потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та відсутність претензій матеріального та морального характеру у зв`язку із повним відшкодуванням заподіяної шкоди.

Враховуючи, що учасники судового розгляду не заперечували, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, в тому числі і обвинуваченим.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані судом за ч.1 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж) .

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує характер, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставини, які пом`якшують відповідальність суд визнає щире каяття обвинуваченого та відшкодування заподіяної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості, однак він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання.

За висновком органу пробації, ОСОБА_4 має високий ризик вчинення кримінального правопорушення, проте орган пробації не виключає виправлення його без ізоляції від суспільства та вважає за можливе призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Крім того під час судового розгляду обвинуваченим було подано заяву про звільнення його від призначеного покарання, застосувавши Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки є батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із відповідного свідоцтва про народження.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України та звільнити від покарання на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію» .

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до вимог п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок може бути подана апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів через Прилуцький міськрайонний суд.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оскаржувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно вручити засудженому , прокурору, потерпілому - направити по пошті.

Суддя: