В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.03.2018 Справа №607/8348/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001084 від 29 березня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Турівка, Підволочиського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-13 вересня 2002 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки;
-19 грудня 2005 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки;
- 04 квітня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 3 ст.185, ст.72, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяці;
- 17 липень 2012 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 6 місяців;
- 01 квітня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого по відбуттю покарання 23 жовтня 2015 року,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.1 ст. 357, ч. 2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представник потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
29 березня 2017 року в період з 09.00 год. по 09.15 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні гуртожитку по АДРЕСА_3 на третьому поверсі, діючи умисно, з особистих мотивів, з метою незаконного проникнення до житла, не отримавши дозволу та за відсутності визначених законом підстав, відчинивши вхідні двері, проник у кімнату № НОМЕР_1 , яка перебуває на законних підставах у користуванні потерпілої ОСОБА_5 .

Цього ж дня, в період з 09.00 год по 09.15 год обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи незаконно у кімнаті АДРЕСА_4 , діючи умисно, з мотивів незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, із жіночої сумочки, яка знаходилась в шафі-купе, таємно викрав банківську картку ПАТ «Укрсоцбанк» № НОМЕР_2 з особистим секретним кодом власника банківської картки, після чого, поклавши банківську картку у праву кишеню своїх штанів, покинув приміщення кімнати, а в подальшому і гуртожитку.

Крім цього, 29 березня 2017 року, близько 09.20 год у обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував біля входу в гуртожиток, що по вул. Студинського, 15 в Тернополі та зберігав при собі викрадену банківську картку ПАТ «Укрсоцбанк» № НОМЕР_2 з особистим секретним кодом власника банківської картки, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів із карткового рахунку. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_3 29 березня 2017 близько 09.38 підійшов до банкомату № 485, що знаходиться по вул. Козацькій 1В у м. Тернополі, та помістивши банківську карту ПАТ «Укрсоцбанк» № НОМЕР_2 в банкомат, отримавши доступ до карткового рахунку, шляхом введення секретного коду, який йому був відомий та, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, переслідуючи свої злочинні дії, об`єднанні єдиним умислом та загальною метою зняв із карткового рахунку, за допомогою дев`яти операцій, грошові кошти в сумі 8100 грн. Заволодівши грошовими коштами, обвинувачений ОСОБА_3 із місця вчинення злочину втік, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 8100 гривень.

Окрім цього, 20 липня 2017 року близько 11.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи у службовому кабінеті головного бухгалтера Тернопільського ВАТ «Агропромтехніка» ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою вул. Грушевського, 134 в смт. Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав із жіночої сумки чорного кольору, що належить потерпілій ОСОБА_6 гаманець коричневого кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1100 грн та образок Матері Божої Почаївської, що не становить для неї матеріальної цінності, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на суму 1100 грн. Після цього обвинувачений ОСОБА_3 з викраденим майном втік із місця вчинення кримінального правопорушення.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.1 ст. 357, ч. 2 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що 29 березня 2017 року зранку він перебував у приміщенні гуртожитку по АДРЕСА_3 , де на третьому поверсі без дозволу, відчинивши вхідні двері, які не були зачинені на замок, проник у одну із кімнату, звідки переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, із жіночої сумочки, яка знаходилась в шафі викрав банківську картку разом із секретним кодом до неї, з метою зняття готівки з неї. Після цього він покинув приміщення вказаного гуртожитку та в подальшому із банкомату ввівши вказаний секретний код, зняв із рахунку вказаної картки грошові кошти в сумі 8100 грн.

Окрім цього, 20 липня 2017 року він перебував у службовому кабінеті головного бухгалтера Тернопільського ВАТ «Агропромтехніка», що в смт. Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, де мав намір поцікавитись вартістю вікон, що продавались вказаним товариством. В той момент коли потерпіла ОСОБА_6 вийшла із кабінету, він переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно із її жіночої сумки викрав гаманець в якому, як в подальшому було встановлено знаходились грошові кошти в сумі 1100 грн., які він витратив на власні потреби, а також образок, який він зберігав за місцем свого проживання, до моменту пожару, який знищив його будинковолодіння разом із вказаним образком. Просить суд врахувати його щире каяття, визнання вини та суворо не карати. Крім цього зазначає, що шкоду завдану потерпілим обіцяє відшкодувати після звільнення його з під варти.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду.

По епізоду незаконного проникнення до житла ОСОБА_5 , викрадення її банківської картки та незаконного викрадення грошових коштів з карткового рахунку доведена:
Поясненнями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що проживає із чоловіком у кімнаті АДРЕСА_4 на третьому поверсі. 29 березня 2017 року вранці вона прокинулась, вийшла з кімнати та не зачинила на замок двері кімнати. Повернувшись вона помітила відсутність банківської картки ПАТ «Укрсоцбанк», з особистим секретним кодом, що була в жіночій сумочці, та знаходилась в шафі-купе. Про це вона повідомила свою сестру, що також проживає у вказаному гуртожитку, яка одразу викликала працівників поліції. Після цього їй почали надходити смс повідомлення про зняття коштів з вказаного банківського рахунку на загальну суму 8100 грн. Зазначає, що вона є інвалідом І групи з дитинства і є незрячою. Окрім цього її сестра в подальшому повідомила її, що бачила незнайомого чоловіка що ходив по їх поверсі. Підтримує заявлений цивільний позов на суму 8100 грн. майнової шкоди, тобто розмір коштів знятих з банківського рахунку та 2000 грн. моральної шкоди, яка полягала у сильних душевних переживання та страху після злочину вчиненого обвинуваченим, зокрема і незаконного проникненням у її помешкання. Потребою постійного лікування у зв`язку із інвалідністю, необхідністю придбання ліків, кошти на що були відкладені на картковий рахунок, однак заощадження викрадено обвинуваченим.

оголошеними в судовому засіданні:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29 березня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_5 повідомила про те, що 29 березня 2017 року близько 09.15 год. невідома особа перебуваючи в гуртожитку по вул.Студинського в м.Тернополі проникла в незакриту кімнату №301, звідки з жіночої сумки викрала банківську картку «Укрсоцбанк» в подальшому з якої в період з 09.28 год. по 09.40 год. зняла грошові кошти в сумі 8100 грн. (а.м.к.п. 69-70);

- протоколом огляду місця події від 29 березня 2017 року, згідно якого оглянуто кімнату №301 гуртожитку по вул.Студинського в м.Тернополі, звідки зі слів потерпілої ОСОБА_5 невідома особа викрала з її жіночої сумки, яка знаходилась в шафі-купе її банківську картку «Укрсоцбанку» з пін кодом, з якої в подальшому знято 8100 грн.

(а.м.к.п. 72-73);

- наказом №57 директора Українського товариства сліпих Тернопільського УВП Львівського УВО УТОС від 27 червня 2007 року, договором користування житловим приміщенням від 15 грудня 2014 року, актом прийому-передачі житлового приміщення від 15 грудня 2014 року, згідно яких ОСОБА_5 надано для проживання кімнату №301 площею 12.9 метрів квадратних в гуртожитку по АДРЕСА_3 .

(а.м.к.п. 74-76);

- випискою по клієнтському картковому рахунку № НОМЕР_3 реального часу Тернопільського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», з якого вбачається, що з вказаного рахунку 29 березня 2017 року знято грошові кошти в сумі 8100 грн.

(а.м.к.п. 86-89);

- протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 20 квітня 2017 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції банківську картку Uni Credit Bank НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 разом із кодом власника банківської картки.

(а.м.к.п. 92);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27 червня 2017 року, згідно якого ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яку вона бачила 29 березня 2017 року о 09.05 год. у будинку АДРЕСА_3 , а саме на сходовій клітці 2 поверху 1 під`їзду.

(а.м.к.п. 97-99);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27 червня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_3 вказав, яким чином та за яких обставин він перебуваючи в гуртожитку по вул.Студинського в м.Тернополі проник в незачену кімнату №301, звідки з жіночої сумки викрав банківську картку «Укрсоцбанк» з секретним кодом до неї та в подальшому з якої зняв грошові кошти в сумі 8100 грн.

(а.м.к.п.100-103).

По епізоду таємного викрадення майна ОСОБА_6 доведена:
Поясненнями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що працює головним бухгалтером Тернопільського ВАТ «Агропромтехніка», яке знаходиться за адресою вул. Грушевського, 134 в смт. Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області. 20 липня 2017 року вона перебувала в службовому кабінеті, куди до неї прийшов обвинувачений ОСОБА_3 та хотів замовити ковані вироби, йому дали каталог та він замовив, дав свій номер телефону та вийшов. Після цього, не зачинивши двері, вона вийшла у кабінет директора товариства, однак повертаючись знову побачила ОСОБА_3 , який виходив із її кабінету, а потім виявила відсутність гаманця, у якому було 1100 грн. та образок. Просить суд обвинуваченого суворо не карати.

оголошеними в судовому засіданні:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20 липня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 повідомила про те, що 20 липня 2017 року близько 11.00 год. невідома особа шляхом вільного доступу викрала гаманець із 1100 грн. із сумочки, яка знаходилась в кабінеті головного бухгалтера ВАТ «Агропромтехніка», за адресою смт. В.Бірки, вул. Грушевського, 134, Тернопільського району. (а.м.к.п. 105);

- протоколом огляду місця події від 20 липня 2017 року, згідно якого оглянуто кабінет головного бухгалтера ВАТ «Агропромтехніка», за адресою смт. В.Бірки, вул. Грушевського, 134, Тернопільського району, звідки зі слів потерпілої ОСОБА_6 невідома особа викрала з її жіночої сумки гаманець в якому знаходились 1100 грн. та образок Матері Божої Почаївської.

(а.м.к.п. 108-111);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 вересня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 впізнала за фотознімком ОСОБА_3 , як особу, яка 20 липня 2017 року шляхом вільного доступу викрала з її службового кабінеті головного бухгалтера ВАТ «Агропромтехніка», за адресою смт. В.Бірки, вул. Грушевського, 134, Тернопільського району гаманець із грошовими коштами в сумі 1100 грн.

(а.м.к.п. 115-116);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_3 вказав, яким чином та за яких обставин він шляхом вільного доступу викрав з службового кабінеті головного бухгалтера ВАТ «Агропромтехніка» ОСОБА_6 , що за адресою смт. В.Бірки, вул. Грушевського, 134, Тернопільського району гаманець із грошовими коштами в сумі 1100 грн. та образок Матері Божої Почаївської (а.м.к.п.145-148).

При цьому суд критично оцінює твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 в частині відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.357 КК України, оскільки на його думку банківська картка є власністю саме банку та не є офіційним документом.

Так, як вбачається з доказів досліджених в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 здійснив викрадення банківської картки ПАТ «Укрсоцбанк» на ім`я потерпілої ОСОБА_5 з корисливих мотивів, держателем якої була потерпіла, яка за функціональним призначенням, як засіб доступу до банківських рахунків, є різновидом офіційного документу (що випливає із Закону України „Про інформацію" від 02.10.1992 року, Законів України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 року, „Про банки та банківську діяльність" від 07.12.2000 року).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20 червня 2011 року, яка в силу ст.458 КПК України, є обов`язковою для всіх судів України, визнання банківської платіжної картки «документом» відповідає вимогам законодавчих актів України та за певних обставин, а саме встановлення прямого умислу на викрадення цього офіційного документу з метою подальшого викрадення із його застосуванням чужого майна, може кваліфікуватись за сукупністю злочину проти власності і відповідної частини ст.357 КК України, яка передбачає відповідальність за викрадення офіційного документу.

Ті обставини, що банківська картка видана банківською установою, та перебуває у власності банку, не можуть свідчити про відсутність в діях обвинувачених складу злочину, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, адже потерпіла ОСОБА_5 , як держатель банківської картки, є потерпілою в розумінні ст. 55 КПК України.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, характеризується прямим умислом. При цьому умисел направлений саме на заволодіння документом, а не майном потерпілого.

При дослідженні доказів судом встановлено, що умисел обвинуваченого ОСОБА_3 був направлений саме на заволодіння банківською карткою потерпілої, яка є персоналізованою на ім`я « ОСОБА_9 », з метою подальшого зняття за її допомогою та секретного коду, який він викрав разом із цією карткою, грошових коштів з банківського рахунку останньої, що підтверджується показаннями, як потерпілої так і самого обвинуваченого, а також випискою по клієнтському картковому рахунку потерпілої ОСОБА_5 , що свідчить про те, що одразу після події обвинувачений в найближчому банкоматі зняв кошти за допомогою банківської картки.

За таких обставин, суд вважає що наведені докази, досліджені в процесі судового розгляду за епізодом викрадення офіційного документу, а саме банківської картки у потерпілого ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, вказують, в тому числі, і на наявність в діях обвинуваченого ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за:

- ч.1 ст.162 КК України незаконне проникнення до житла;

- ч.1 ст.357 КК України викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів;

- ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, його вік та стан здоров`я, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. До обставин, які б пом`якшували покарання суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та активне сприяння в розкриттю кримінальних правопорушень. Обставин які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства є неможливим, а тому йому слід призначити покарання за ч.1 ст.162, ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі і за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за вчинені кримінальні правопорушення шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту взяття його під варту, тобто з 28 вересня 2017 року.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 03 травня 2018 року.

У ході розгляду кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на суму 8100 грн. майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, вирішуючи який суд виходить із наступних обставин справи та вимог закону.

Згідно ст. 127 КПК України, передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, згідно із вимог ст. 22 ЦК України, яка передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім цього, у відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, за змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, суд вважає, що заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди підлягає до задоволення в межах його доведеності та обґрунтованості згідно матеріалів кримінального провадження, зокрема кошти в сумі 8100 грн., що зняті з карткового рахунку ОСОБА_5 обвинуваченим, за допомогою банківської карти ПАТ «Укрсоцбанк» № НОМЕР_2 , підлягають стягненню із ОСОБА_3 у повному обсязі.

При визначені розміру моральної шкоди завданої потерплій ОСОБА_5 , суд, враховує ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_3 , виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що потерпіла є інвалідом І групи з дитинства, є незрячою та діями обвинуваченого спричинено їй моральної шкоди, яка полягала у сильних душевних переживаннях та страхах після вчиненого злочину, найбільше проникненням у її помешкання. Також, кошти вона відкладала на картковий рахунок у зв`язку потребою постійного лікування, необхідністю придбання медикаментів, однак заощадження було викрадено обвинуваченим. Нею перенесені моральні страждання та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим, порушення нормального та звичного способу життя, внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_3 , а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 2000 грн. також підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- за ч. 1 ст.162 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;

- за ч. 1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття його під варту, тобто з 28 вересня 2017 року.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 03 травня 2018 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 8100 (вісім тисяч сто) гривень та моральну шкоду в розмірі 2000 ( дві тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1