Справа № 353/787/17
Провадження № 1-кп/353/87/17
В И Р О К
25 вересня 2017 року м.Тлумач
Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-
Франківської області ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів), а також злісно ухилився, як батько, від утримання неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:
Згідно виконавчого листа № 916/110/2012 від 07.02.2012 року, виданого на виконання рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини, а саме: доньки ОСОБА_7 , 2008 року народження, у твердій грошовій сумі по 500 (П`ятсот) гривень щомісячно. Вказаного виконавчого листа направлено для виконання в державну виконавчу службу Тлумацького районного управління юстиції в Івано-Франківській області.
У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток та утримання дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Однак ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з виконавчими листом № 916/110/2012 від 07.02.2012 року, виданим Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області, достовірно знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, злісно ухилився від їх сплати, на попередження державного виконавця не реагуває.
Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, реально усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, будучи працездатною особою, офіційно ніде не працюючи та не працевлаштовуючись, не став на облік як безробітний в Тлумацькому районному центрі зайнятості населення, не звернувся за допомогою з приводу працевлаштування, не сплатив аліментів встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, чим злісно ухилився від сплати аліментів.
Також ОСОБА_4 злісно ухилився від утримання дитини не брав участь у вихованні дитини, не здійснював догляд за дитиною, не надавав жодних коштів, необхідних для її існування їжі, одягу, засобів гігієни.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного, суду показав, що з виконавчим листом № 916/110/2012 від 07.02.2012 року, виданим Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області ознайомлений і аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини не сплачував тому, що не мав постійного місця роботи. На обліку в Тлумацькому районному центрі зайнятості зареєстрований не був.
У вчиненному щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор, потерпіла не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки він злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів), а також злісно ухилився, як батько, від утримання неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 1 ст. 164 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, розлучений, не працює.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Виходячи із принципу, що покарання повинно бути призначене необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
У кримінальному провадженні процесуальних витрат немає.
Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання 120 (Сто двадцять) годин громадських робіт.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1