Справа № 214/2462/15-к
1-кп/214/38/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 по

кримінальному провадженню №00001085 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.6, 289 ч.3 КК України, по якому провадження здійснюється судом присяжних, суд, -

ВСТАНОВИВ:

При обговоренні питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки обвинувачений може вплинути на свідків. Також прокурор пояснив, що ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу, залишилися. Вказує, що злочини, в яких ОСОБА_5 обвинувачується, є особливо тяжкими, а тому він може ухилитися від суду.

Обвинувачений у судовому пояснив, що покладається на думку суду.

У судовому засіданні захисник погодився з позицією обвинуваченого. Разом з тим пояснив, що заперечує проти продовження строку тримання під вартою заперечує, просить замінити запобіжний захід на домашній арешт. При цьому вказав, що ризики, зазначені прокурором не доведені, обвинувачений має дружину, дитину, постійне місце проживання, раніше не судимий, хворіє.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити. При цьому суд враховує наступне.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ст.331 ч.3 п. 3 КПК України, під час здійснення судового провадження судом присяжних, питання передбачене цією частиною вирішує головуючий.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначений під час досудового розслідування судом строк тримання обвинуваченого під вартою, був продовжений судом до 10 березня 2018 року. До спливу цього продовженого строку, судове провадження не може бути закінченим. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.6, 289 ч.3 КК України, які у відповідності до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що існують ризики передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 , побоюючись покарання, може переховатися від суду. Також існує ризик, що обвинувачений може впливати на свідків, які на даний час не допитані, тобто перешкодити встановленню істини по справі, а також вчинити інший злочин. Так, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що на нього вчиняють тиск родичі обвинуваченого. Ця обставина дає суду підстави вважати, що перебуваючи на свободі, обвинувачений також може вчинити дії щодо впливу на згаданого свідка. Тому, суд вважає, що доцільним є продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою. Інший, більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.

При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали починається з дня закінчення строку тримання під вартою, тому вказані 60 днів необхідно відраховувати з 10 березня 2018 року і продовжити строк тримання під вартою до 9 травня 2018 року.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ґрунтується на тому, що сторона обвинувачення не довела достатніх ризиків при обранні запобіжного заходу. Також посилається на те, що обвинуваченому необхідно пройти курс лікування та реабілітації.

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування такого ризику, як можливість впливу з боку обвинуваченого на свідків. Так, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що на нього вчиняють тиск родичі обвинуваченого. Ця обставина дає суду підстави вважати, що перебуваючи під домашнім арештом, обвинувачений також може вчинити дії щодо впливу на згаданого свідка.

Клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, суд знаходить необґрунтованим, а тому у задоволенні цього клопотання належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 369-372, 331 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити до 9 травня 2018 року.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1