КОПІЯ
Провадження № 11-кп/792/53/18
Категорія: Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :
доповідача-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000346 від 16 травня 2015 року, за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2018 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначено йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_10 звільнено від призначених даним вироком покарань.
Цивільні позови задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 22939 (двадцять дві тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 175000 (сто сімдесят п`ять) тисяч гривень моральної шкоди,
Стягнуто із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_11 15323 (п`ятнадцять тисяч триста двадцять три) грн. 90 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 27549 (двадцять сім тисяч п`ятсот сорок дев`ять) грн. 03 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_12 49500 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот) грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення автотехнічної експертизи у розмірі 883 (вісімсот вісімдесят три) грн. 87 коп.
За вироком суду ОСОБА_10 16.05.2015 року близько 18 год., керуючи автомобілем «Subaru Legasy», номерний знак НОМЕР_1 на 190км. + 350м. автодороги «Житомир-Чернівці», поблизу кафе «Загадка», в порушення вимог пунктів 12.6 г., рухаючись в крайній правій смузі руху, при наявності двох смуг руху, в цьому ж напрямку, зі швидкістю близько 115, 3 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість руху, на даній ділянці дороги, у напрямку від м. Хмельницького до смт. Ярмолинці, в порушення п. 12.1 ПДР України не врахував дорожніх умов та дорожньої обстановки та стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху автомобіля та частковим його виїздом на праве узбіччя, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, порушив вимоги п. 10.1. ПДР України, з метою надання дороги автомобілю «LAND ROVER Discovery 2.7», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 , який рухався, позаду, в попутному напрямку, у лівій смузі руху, та вибору безпечного інтервалу, порушив вимоги п. 13.1. ПДР України, змінивши напрямок руху, змістився праворуч, частково виїхавши на прилегле праве узбіччя, втратив керованість над автомобілем, після чого його автомобіль, у некерованому стані, виїхав на ліву смугу в напрямку смт. Ярмолинці, де допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_12 , який рухався попереду, у попутному напрямку, в лівій смузі руху. Внаслідок вказаного зіткнення автомобіль «Volksvagen Transporter», номерний знак НОМЕР_3 перекинувся та зупинився на правому узбіччі.
В результаті дорожньо-транспортної малолітній пасажир автомобіля «Volkswagen Transporter» ОСОБА_14 одержав тілесні ушкодження у вигляді саден в лобній ділянці голови справа, в середній частині лобної ділянки голови, в правій підочній ділянці, в ділянці спинки носу зліва, в скроневій ділянці справа з переходом на тім`яну та потиличні ділянки справа, вдавленого перелому скроневої та тім`яної кісток справа, субарахноїдального крововиливу по випуклій поверхні скроневої та тім`яної долей правої півкулі мозку, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Дані наслідки дорожньо-транспортної пригоди знаходяться в прямому причинному зв`язку з вищевказаними порушеннями правил безпеки дорожнього руху, допущеними ОСОБА_10 .
Своїми діями ОСОБА_10 порушив Правила дорожнього руху, якими передбачено:
п. 1.10, - узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів;
п. 10.1, - перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 12.1, - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. 12.6г, - поза населеними пунктами дозволяється рух із швидкістю на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.;
п. 13.1, - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, потерпіла ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати.

Стягнути з ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 300 000 грн.

Автомобіль «Subaru Legasy», номерний знак НОМЕР_1 звернути в рахунок цивільного позову.

В решті вирок залишити без змін.

Вказує, що суд приймаючи рішення про стягнення моральної шкоди, не дотримав балансу між правами засудженого та нею, як потерпілої.

Зазначає, що обвинувачений звільнений від призначеного покарання, тобто ніякі наслідки від вчиненого ним злочину для нього не настали. Поряд з цим, вона зазнала сильних душевних страждань. які полягають у тому, що вона втратила свого єдиного сина. Сама смерть дитини сталася в період розквіту її життя. Ця втрата кардинально вплинула на її життя, за величезної моральної травми на все життя, завдала безмежного людського болю, якого неможливо оцінити у грошовому розмірі. Спогади про вказану трагедію впливають на систематичний стан здоров`я та викликають тривогу та неспокій у теперішній час. ОСОБА_10 жодного разу не вибачився та у скоєному не розкаявся, а тому, суд, задовольняючи частково позов в частині стягнення моральної шкоди ці обставини не врахував.

Крім того, посилається на те, що автомобіль «Subaru Legasy» номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_10 та є речовим доказом, тому вважає, що він не підлягає поверненню засудженому, а його слід звернути в рахунок задоволення цивільних позовів.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та закрити провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно відхилив ряд клопотань, що заявлялись ним та його захисником про виклик експертів, про призначення комплексної авто технічної, транспортно-трасологічної і фототехнічної експертизи, а коли висновок комплексної експертизи № 8603 від 21.04.2016 року був наданий стороною захисту, суд безпідставно визнав його неналежним доказом.

Вказує, що висновки суду не узгоджуються з матеріалами справи і показаннями свідків, оскільки в судовому засіданні свідки: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .. ОСОБА_17 повідомили що правила дорожнього руху ОСОБА_10 порушив вимушено через неправомірні дії водія Land Rovera ОСОБА_13 , який їхав на великій швидкості та підрізав автомобіль Subaru, внаслідок чого останній втратив керованість та допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Transporter. Під час допиту в суді вказаних осіб суддя здійснював психологічний тиск на свідків (підвищував голос, висловлюватись на їх адресу не тактовними висловами), що ставить під сумнів справедливий і об`єктивний розгляд справи.
Крім того, за висновком експертизи №8603 від 21.04.2016, з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобілів Subaru Legasy та Volkswagen Transporter є комплексні невідповідності в діях водія автомобіля Land Rover Discovery ОСОБА_13 вимогам п.10.1, 10.3, 13.3., 12.3. Правил дорожнього руху України, якими він спричинив виникнення небезпечної ситуації, яка в подальшому перейшла в аварійну, що й призвело до зіткнення автомобілів Subaru Legasy та Volkswagen Transporter.
На зазначені одноосібні дії водія автомобіля Land Rover Discovery ОСОБА_13 не впливали інші учасники дорожнього руху, в тому числі і водій автомобіля Subaru Legasy ОСОБА_10 .
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисників, потерпілу, на підтримку поданих апеляційних скарг, з посиланням на зазначені у них доводи, думку прокурора про законність і обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції повно і об`єктивно дослідив усі зібрані по справі докази з точки зору їх достатності, допустимості, достовірності та відносності і прийняв законне та обґрунтоване рішення по справі.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що саме внаслідок порушення ОСОБА_10 норм, наведених в п.п.1.10, 10.1, 12.1,12.6г,13.1 Правил дорожнього руху України, малолітній потерпілий ОСОБА_14 загинув і його смерть знаходиться у прямому причинному зв`язку з цими порушеннями, ґрунтується на комплексі здобутих по справі доказів.

Так, сам обвинувачений визнав, що 16.05.2015 року керував автомобілем «Subaru» із швидкістю близько 100 км/год. в напрямку смт. Ярмолинці. Перед підйомом до кафе «Загадка» перелаштувався в правий ряд. Попереду, у лівій смузі руху, їхав бус білого кольору «Volkswagen», а позаду джип на великій швидкості та створював аварійну ситуацію. Для того, щоб уникнути зіткнення, з позаду рухаючим автомобілем, він застосував гальмування і змістився праворуч, внаслідок цього правими колесами зачепив узбіччя і автомобіль, в некерованому стані, вдарився в кут буса, від чого «Volkswagen» впав на бік. Після ДТП побачив потерпілих, які отримали тілесні ушкодження. Винуватим в аварії вважає водія автомобіля «LAND ROVER», який створив аварійну ситуацію, підрізав його автомобіль, а він, щоб уникнути зіткнення, виїхав на узбіччя, намагаючись не допустити зіткнення, проте, його транспортний засіб став некерованим. Погоджується з тим, що перевищив встановлену швидкість руху, однак це не вплинуло на наслідки, які настали.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 , в повному об`ємі, визначеному вироком суду першої інстанції, доведена зібраними по справі доказами, показаннями потерпілої, свідків, висновками експертиз, тощо.

Так, заперечуючи показання обвинуваченого, потерпіла ОСОБА_11 та цивільний позивач свідок ОСОБА_12 показали, що у вищевказаний день та час, вони разом з сином ОСОБА_14 їхали в автомобілі «Volkswagen» під керуванням ОСОБА_12 . Під час руху, їх автомобіль знаходився на лівій смузі, оскільки на правій стороні були камінці. Неподалік кафе «Загадка», позаду, відчули сильний удар в їх транспортний засіб, від чого автомобіль перекинувся, а син, отримавши тілесні ушкодження, загинув. Винуватим у ДТП вважають ОСОБА_10 . Заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
З показань свідка ОСОБА_13 випливає, що в день події він керував автомобілем «LAND ROVER» номерний знак НОМЕР_2 . У зазначеному місці, попереду його автомобіля рухався автомобіль «Subaru», який неподалік кафе «Загадка» зменшив швидкість руху та взяв у право, у зв`язку з чим, його автомобіль із швидкістю понад 100 км/год. зробив випередження цього автомобіля, після чого змістився в праву смугу і він попрямував далі, не побачивши зіткнення транспортних засобів. Заперечив, що перешкоджав руху автомобілів.
Аналогічні показання дала свідок ОСОБА_18 , яка була пасажиркою автомобіля «LAND ROVER».
За показаннями свідка ОСОБА_17 , він був пасажиром в автомобілі «Subaru». Перед зіткненням автомобілів сказав ОСОБА_10 , щоб той пропустив джип, який рухався позаду. ОСОБА_10 змістився праворуч, щоб «LAND ROVER» міг проїхати і не створювати всім автомобілям небезпеки. Після цього автомобіль втратив керованість і вдарив бус.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_16 , вона бачила, як автомобіль «LAND ROVER» проїхав між автомобілями «Volkswagen» та «Subaru», після чого вони зіткнулись і бус перевернувся.
Будь-яких підстав сумніватись в достовірності показань потерпілої та цих свідків у суду не було, та у колегії суддів немає, бо вони були безпосередніми очевидцями автопригоди.

Свідок ОСОБА_15 підтвердив, що допомагав потерпілим, після дорожньо-транспортної пригоди, проте момент аварії не бачив.
Об`єктивно ці показання потерпілої та свідків підтверджуються дослідженими судом першої інстанції наступними доказами:

Отримання ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, які призвели до його смерті в результаті ДТП підтверджується даними висновку експерта № 294, яким встановлено, що причиною смерті ОСОБА_14 є черепно-мозкова травма, що проявилась переломом кісток черепа та субарахноїдальним крововиливом головного мозку. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись 16.05.2015 року під час ДТП, як від дії тупих твердих предметів, так і при ударі об такі.
Свідок ОСОБА_19 , як лікар швидкої медичної допомоги, підтвердила, що смерть ОСОБА_14 настала в кареті швидкої допомоги.
З даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.05.2015 року з фото-таблицею, план-схеми до нього вбачається зафіксоване місце дорожньо-транспортної пригоди, дорожня обстановка, розташування транспортних засобів, відомості яких повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченого, потерпілих і свідків щодо місця події та розміщення автомобілів. Виявлені сліди та місце розташування «Volkswagen Transporter» вказують на керування автомобілем «Subaru» з великою швидкістю, що узгоджується з висновком автотехнічної експертизи № 220А від 12.06.2015 року.
Згідно з даними протоколу огляду автомобіля «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_3 від 08.06.2015 року встановлено пошкодження його обох бокових частин та деформацію правого заднього кута, а згідно з даними протоколу огляду автомобіля «Subaru Legasy», номерний знак НОМЕР_1 від 08.06.2016 року зафіксовано деформування передньої частини автомобіля, що свідчать про механізм їх утворення, на який вказують допитані в судовому засіданні обвинувачений, потерпіла і свідок ОСОБА_12 .
З даних, переглянутого в судовому засіданні відео з відео реєстратора, який є речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 09.06.2015 року і був встановлений в автомобілі, яким керував ОСОБА_10 , вбачається, що останній змінив напрямок руху праворуч до того, як джип почав його випереджати, зреагувавши на слова ОСОБА_17 про надання дороги автомобілю «LAND ROVER», який їхав позаду. При цьому всі три автомобілі, які мають відношення до аварії, рухались паралельно і в попутному напрямку.
Відповідно до даних додаткового протоколу огляд місця події від 03.06.2015 року встановлено відстань між електроопорами, що проглядаються з відео, отриманого з відеореєстратора, вилученого з автомобіля «Subaru».
За даними автотехнічної експертизи (висновок № 220А від 12.06.2015 року), в умовах даної пригоди зіткнення між автомобілями «Subaru» та «Volkswagen» відбулось на початку утворення слідів бокового юзу коліс автомобіля «Volkswagen», тобто на лівій смузі руху, по напрямку до смт. Ярмолинці. Швидкість руху автомобіля «Subaru», яка відповідає залишеним на проїзній частині більшому сліду бокового юзу, довжиною 104, 3 м., складає не менше 114, 6 115 км/год. Визначене вище значення швидкості руху є мінімальним. Швидкість руху автомобіля «Subaru», який подолав 320, 35 м., складає 115, 3 км/год.
В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Subaru» ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 1.10 (термін «узбіччя»), 10.1, 12.1, 12.3, 12.6 (г) Правил дорожнього руху України, які ним не були дотриманні.
В заданій дорожній ситуації технічна можливість у водія автомобіля «Subaru» ОСОБА_10 уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen», який рухався попереду, в лівій смузі попутного напрямку, залежала від виконання ним вимог пп. 1.10 (термін «узбіччя»), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України. Таким чином, водій ОСОБА_10 дотримуючись вимог даних пунктів, мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen».
Оскільки, водій автомобіля «Subaru» ОСОБА_10 змінив напрямок руху свого автомобіля праворуч, здійснив виїзд на праве узбіччя з подальшою втратою поперечної стійкості автомобіля «Subaru» і як наслідок допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», то, з технічної точки зору, до виникнення даної пригоди, призвели дії водія «Subaru» ОСОБА_10 , які не відповідали вимогам пп. 1.10 (термін «узбіччя»), 10.1, 12.1, 12.3, 12.6г Правил дорожнього руху України.
Ці висновки експертом ОСОБА_20 підтверджені в суді першої та апеляційної інстанції, який показав, що при проведенні експертизи використовував і дані з відеореєстратора. За результатами проведених досліджень встановлено, що всі три транспортних засоби рухались паралельно, в попутному напрямку. Узбіччя не є елементом проїзної частини та не призначене для руху, а тому обвинувачений не повинен зміщуватись праворуч, а повинен був зменшити швидкість руху та зупинити транспортний засіб. Автомобіль «Volkswagen» жодних перешкод для руху транспортних засобів, які стали учасниками ДТП, не створював і його рух не є порушенням технічних вимог, що вплинуло на пригоду.
З даних протоколу огляду транспортного засобу від 26.05.2015року слідує, що контакту автомобілів «Subaru» та «LAND ROVER» не відбулось, оскільки пошкоджень, в останнього, не виявлено.
Оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості, достовірності і відносності, колегія судів вважає законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він грубо порушив вимоги п.п. 1.10, 10.1, 12.1, 12.6г,13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого загинув малолітній потерпілий ОСОБА_14 , смерть якого знаходиться в прямому безпосередньому причинному зв`язку із порушенням обвинуваченим ОСОБА_10 , наведених норм Правил дорожнього руху України.

Доводи обвинуваченого цих висновків суду не спростовують, так як ОСОБА_10 не заперечується, що внаслідок зіткнення його автомобіля«Subaru» з автомобілем«Volkswagen», в якому їхав малолітній ОСОБА_14 , останній отримав тілесні ушкодження, від яких наступила смерть.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на висновок комплексної експертизи №8603 від 21.04.2016 року, згідно з яким, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди -зіткнення автомобілів Subaru Legasy та Volkswagen Transporter є комплексні невідповідності в діях водія автомобіля Land Rover Discovery ОСОБА_13 вимогам п.10.1, 10.3, 13.3., 12.3. Правил дорожнього руху України, якими він спричинив виникнення небезпечної ситуації, яка в подальшому перейшла в аварійну, що й призвело до зіткнення автомобілів Subaru Legasy та Volkswagen Transporter, позбавлені підстав, оскільки, саме невиконання водієм ОСОБА_10 вимог пп. 1.10, 10.1, 12.1, 12.6г,13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв?язку із наслідками, які настали, а саме,смертю малолітнього потерпілого ОСОБА_21 .

В суді першої інстанції було досліджено наданий стороною захисту висновок № 8603 від 21.04.2016 року комплексної експертизи, який виконаний експертами Незалежного інституту судових експертиз.
Суд обґрунтовано даний висновок не взяв до уваги, оскільки він не ґрунтується на досліджені вихідних даних, які були встановлені в ході слідства. З таким висновком погоджується і колегія суддів, а тому не приймає до уваги пояснення експерта ОСОБА_22 , на підтвердження вказаного висновку, дані ним в суді апеляційної інстанції.
З наведених підстав не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підтвердили порушення ОСОБА_10 вимушено правил дорожнього руху, оскільки показання зазначених свідків не спростовують висновок суду про вчинення цього злочину саме обвинуваченим.
Доводи апелянта ОСОБА_10 про те, що судом першої інстанції чинився тиск на свідків є необґрунтованими і не підтверджуються дослідженими апеляційним судом матеріалами кримінального провадження.
В процесі апеляційного розгляду стороною захисту заявлялись клопотання про виклик експертів, про допит свідків, про призначення комплексної авто технічної, транспортно-трасологічної і фототехнічної експертизи, які вирішувались колегією суддів у відповідності з вимогами ч.3 ст.404 КПК України.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_10 призначено судом відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом?якшують і обтяжують його, у межах санкції ч.2ст.286 КК України. Правильно суд призначив і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі п.в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_10 був звільнений від призначених, даним вироком, покарань, що ним не оскаржується в апеляційній скарзі.
За таких обставин, вирок суду в частині обґрунтованості та доведеності вини обвинуваченого у злочині та призначення йому покарання залишається в силі.

Разом з тим, апеляційна скарга цивільного позивача ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню, а цей же вирок, в частині вирішення цивільного позову, зміні, оскільки колегія суддів не може погодитись із розміром стягнутої з обвинуваченого моральної шкоди, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи цивільний позов потерпілої, суд першої інстанції правильно виходив з положень ст. 1167 ЦК України, згідно яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

В той же час, у відповідності до п. 3 ст. 23 ЦПК України, роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з положеннями ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження, до початку судового розгляду, пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ст. 64 КПК України характер і розмір шкоди, завданої злочином, підлягають доказуванню.

За змістом ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку мають бути зазначені підстави для задоволення чи відхилення цивільного позову.

З вироку слідує, що позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди на суму 300 тис. грн. задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на її користь 175000грн.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із розміром стягнутої моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої, з огляду на таке.
Задовольняючи позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю малолітнього сина, суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до вимог п.3 ст.23 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, в розмірі, залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про стягнення моральної шкоди на користь цивільного позивача ОСОБА_11 , суд неналежним чином мотивував його, не навів відповідних доказів та переконливих мотивів такого розміру відшкодування, на що обґрунтовано звернула увагу в апеляційній скарзі потерпіла, яка вказує на те, що обвинувачений звільнений від призначеного покарання, тобто ніякі наслідки від вчиненого ним злочину для нього не настали. Поряд з цим, вона зазнала сильних душевних страждань, у зв`язку з втратою свого єдиного сина. Сама смерть дитини сталася в період розквіту її життя. Ця втрата кардинально вплинула на її життя, за величезної моральної травми на все життя, завдала безмежного людського болю, якого неможливо оцінити у грошовому розмірі. Спогади про вказану трагедію впливають на систематичний стан здоров`я та викликають тривогу та неспокій у теперішній час.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про необхідність збільшення, визначеного судом першої інстанції розміру заподіяної потерпілій ОСОБА_11 моральної шкоди до 300000.00грн. включно.

Суд апеляційної інстанції вважає, що така грошова оцінка моральних збитків є виваженою та справедливою, як стосовно потерпілої, так і обвинуваченого.

Посилання апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_11 на те, що автомобіль «Subaru Legasy» номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_10 та є речовим доказом, тому не підлягає поверненню засудженому, а його слід звернути в рахунок задоволення цивільних позовів не заслуговують на увагу, оскільки суперечать ст.100 КК України, відповідно до якої передбачений порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію.

В порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обтяжуючу покарання обставину скоєння злочину щодо малолітнього, оскільки обвинуваченим вчинений злочин з необережності і умислу вчинити цей злочин щодо малолітнього у нього не було.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ст.404, п.2 ч.1 ст.407, 408, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_10 , в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди, змінити.

Збільшити суму моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 300000 тисяч (триста тисяч) гривень.

В порядку ч.2 ст. 404 КПК України виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обтяжуючу покарання обставину скоєння злочину щодо малолітнього.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: