Справа № 206/209/17
Провадження № 1-в/206/128/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2018року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, проходячого курс реабілітації та соціальної адаптації у Дніпропетровській обласній громадській організації ДОГО "Центр реабілітації та релаксації "Глорія" одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого: - 30.01.1995 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 140 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України вважати засудженим умовно з випробувальним терміном строком 3 роки; - 16.11.1998 року Синельниківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 143 КК України до 3 років позбавлення волі. В силу ст. 43 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.1995 року до відбуття покарання визначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; - 12.07.1999 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 142, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 3 ст. 42 КК України визначити до відбуття 6 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України частково приєднати покарання за вироком від 16.11.1998 року до відбуття 7 років позбавлення волі; - 24.03.2003 року Синельниківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати 6 місяців позбавлення волі за вироком Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.1998 року, до відбуття визначено покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі; - 27.10.2010 року Амвросієвським районним судом Донецької області за ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна; звільнений умовно-достроково за ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.05.2015 року на 1 рік 6 місяців 18 днів; засудженого: вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі,
про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», -

ВСТАНОВИВ:
31.01.2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», а саме ч. 1 п. в) ст. 1 даного Закону, оскільки має на утриманні сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав просив застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити від відбування покарання.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого, який підтримав клопотання, та думку прокурора, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання із наступних підстав.
Так, з 07.09.2017 року набрав чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 року.
Згідно ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 року, визначено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;
б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;
в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;
ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленогостаттею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");
е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;
є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі.
Засуджений ОСОБА_4 має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно сина не позбавлений, а значить ОСОБА_4 може бути звільнений на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України засуджений ОСОБА_4 вчинив злочини середнього ступеню тяжкості, амністія до нього раніше не застосовувалась, крім того обставини вчиненого ним злочину не виключають застосування до нього положень Закону, в розумінні ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Виходячи із цього суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 діб до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1